Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що 07 вересня 2011 року між ними був укладений шлюб, від якого є малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось і з вересня 2023 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. Вони з вересня 2023 року проживають окремо за різними адресами не як чоловік і дружина, не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету. Позивач фактично самостійно виховує та утримує свою дитину [PERSON] , яка вже тривалий час проживає разом із ним. Непорозуміння між сторонами та виникаючи конфлікти в минулому та фактичне припинення спільного життя в останній час негативно вплинули на загальну моральну атмосферу в сім`ї. Як такої сім`ї не існує. Відсутність взаєморозуміння між нами та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали повному розриву шлюбних відносин. Позивач, вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б його особистим інтересам. На момент подання заяви про розірвання шлюбу спір про поділ майна між сторонами відсутній. Спору щодо місця проживання дитини немає і дані правовідносини між батьками врегульовано нотаріально посвідченим договором щодо визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні. За умовами даного договору визначено, що спільна дитина буде перебувати на самостійному утриманні та вихованні Батька, [PERSON] , та проживатиме з ним і у подальшому. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Дитину залишити разом із батьком на його утриманні та самостійному вихованні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 07 вересня 2011 року та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що цієї ж дати складено відповідний актовий запис №1550 (а.с.4). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про місце проживання дитини, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким буде проживати дитина - відсутній. Сторони уклали нотаріально посвідчений Договір від 05.12.2024 року, відповідно до батьки домовились про місце проживання дитини з батьком на його самостійному утриманні та вихованні /а.с.10-12/. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати дитина у суду не виникає, враховуючи наявність договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, те, що обидві сторони згідні з тим, що дитина залишиться проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved