Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 09 жовтня 2004 року, мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та ведення спільного господарства. Сторони припинили сімейні відносини та проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив судове засідання проводити без його участі. Відповідачка подала до суду заяву, в якій визнала позов у повному обсязі, просила розірвати шлюб, судове засідання проводити без її участі. Оскільки відповідачка визнала позов, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі\~- СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.\~112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 09 жовтня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Червонопартизанської с/ради Носівського району, за актовим записом № 19. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. За твердженням позивача, що не заперечувала відповідачка, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. та на підставі ст. 142 ЦПК України повернути позивачу судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Outcome: approved