Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

[PERSON] 17.10.2024 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, в якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований збудований ним житловий будинок з господарськими будівлями,що збудований без відповідної дозвільної документації. Позивач вказує на те, що він довгий час користується земельною ділянкою, яка була надана йому у 1991 році Корюківською міською радою. Позивач наполягає на тому, що Корюківська міська рада не заперечує проти визнання права власності на збудований ним будинок з господарськими будівлями, ніхто крім забудовника на вказане майно не претендує. Будівництво будинку з господарськими будівлями не порушило будь-чиїх прав, при будівництві дотримано всі будівельні норми, а тому позивач вважає, що є підстави для визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок. Ухвалою суду від 22.10.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача, 05.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника Корюківської міської ради. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] уродженець с. Радомка, Семенівського району, Чернігівської області, проживає і є зареєстрованим у [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 14 липня 2010 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Згідно рішенням №170 Виконавчого комітету Корюківської міської ради народних депутатів від 21.11.1991 позивачу була виділена земельна ділянка [ADDRESS] для індивідуального будівництва, надана земельна ділянка була виділена в натурі. Згідно рішення Виконавчого комітету Корюківської міської ради від 12.01.2000 [PERSON] було передано безкоштовно в приватну власність раніше надану земельну ділянку, по фактичному обміру, згідно виданих земельно-облікових документів площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0,03 га для ведення підсобного господарства. Після отримання дозволу позивач одразу розпочав будівництво будинку з господарськими будівлями, яке було закінчено 05.08.1992. Після закінчення будівництва заявник користується побудованим нерухомим майном, але акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будинку не складався, тому за [PERSON] не було зареєстровано право власності, як за забудовником, на побудоване нерухоме майно. Позивач звернувся до Корюківської міської ради Чернігівської області, за узаконенням права власності на будинок, але в міській раді проінформували, що вирішення таких питань не відноситься зараз до компетенції виконавчого комітету міської ради. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS] . Житловий будинок А дерев`яний 100% готовності, 25% зносу. Житлова площа будинку становить 30,7 м.кв., загальна площа 58,1 м.кв. З надвірних будівель сарай Б дерев`яний, гараж В дерев`яний. Загальна інвентарна вартість становить 158732 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Відповідно до ч. 1-5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Аналіз наведеної норми, говорить про те, що будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,1 кв.м. є самочинним будівництвом в розумінні частини першої цієї статті. Водночас право власності на вказаний будинок може бути визнано за позивачем за рішенням суду, якщо земельна ділянка була надана йому у встановленому порядку. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 р. у справі №6?1328цс15. Судом встановлено, що [PERSON] відкрито користується земельною ділянкою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі рішення Корюківської міської ради № 170 від 21.11.1991, та рішення Виконавчого комітету Корюківської міської ради від 12.01.2000, вказані факти не заперечуються відповідачем. Відповідач не заперечує проти задоволення позову [PERSON] , тобто таке самочинне будівництво не порушує прав територіальної громади, самочинно побудований будинок з дотриманням норм та правил, що підтверджується довідкою КП «Рампа». З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що право власності на вказаний будинок підлягає визнанню за позивачем на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved