Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

09.09.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 20.05.2019 вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народилися дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей, оскільки вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Вона втратила до відповідача почуття любові, між ними постійно виникали сварки. Через системні подружні зради позивачка не вбачає можливості примиритися та повернення довіри. Зазначає, що з відповідачем мають різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, обов`язки та захоплення, що виключає подальше спільне життя. Станом на дату подання позову до суду між ними фактично вже протягом 6 (шести) місяців припинено шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо, діти проживають з позивакою. Посилаючись на викладене, просить суд: 1) розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; 2) після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте після реєстрації шлюбу - « [PERSON] »; 3)стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] та [PERSON] у частці від доходу в розмірі 25% на кожну дитину, але не менше 2 прожиткових мінімумів для дитини віком до 6 років на місяць, починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей; 4) здійснити розподіл судових витрат. У відзиві на позов представник відповідача - [PERSON] просить позов задовольнити частково, розірвати шлюб між ним та позивачкою, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, до досягнення найстаршою дитиною повнолітня, в решті заявлених вимог відмовити. Щодо розміру аліментів, то запропонований відповідачем розмір аліментів є таким, що буде реально оплачувати відповідачу та таким, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідач звертає увагу суду, що розмір аліментів, який просить позивачка жодним чином не обґрунтований, до позовної заяви не надано доказу на підтвердження доцільності стягнення з відповідача 50% всіх доходів, не додано розрахунку щомісячних витрат на дітей. 13.01.2025 позивачка [PERSON] подала заяву про залишення позовної заяви в частині розірвання шлюбу без розгляду та уточнення позовної вимоги у частині стягнення аліментів, а саме просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки доходу щомісяця, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину. Розгляд справи просить провести без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Представник відповідача - [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її та відповідача відсутності, з урахуванням позиції щодо позовних вимог, яка викладена у відзиві на позов. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 13.01.2025 позовні вимоги [PERSON] , за заявою останньої, залишені без розгляду в частині розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 20.05.2019 року виконавчим комітетом Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області шлюбі, про що складено актовий запис №06. Від даного шлюбу народилися доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач у справі [PERSON] перебуває в оперативному підпорядкуванні начальника [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України з 25 квітня 2024 року по теперішній час. Виконує завдання у зоні ведення активних бойових дій, приймає участь у заходах з відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, перебуваючи в межах Харківської області. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.І ст.З Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.З ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присудженим судом у разі достатності заробітку (доходу; платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні. При цьому, статтею 183 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Згідно з вказаною статтею СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки на теперішній час доньки постійно проживають разом з позивачкою, суд вважає, що позивачка має право на отримання аліментів від батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їхнього утримання належним чином, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача (щодо позивача, то нею не надано жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану), стан здоров`я відповідача та наявність допомоги, яка надавалася відповідачем до пред`явлення позову. Суд визначає аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, оскільки такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, з урахуванням вимог щодо рівної участі батьків в утриманні дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Позивач просить встановити датою початку стягнення аліментів день пред`явлення позову. Такі вимоги позивача є законними, оскільки відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved