Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~На розгляді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебувала вказана вище цивільна справа. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.12.2024 задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №662848 від 18.03.2020 в розмірі 13425 (тринадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 40 копійок та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. \~ \~ \~ \~24.12.2024 до суду надійшла заява представника позивача Бачинського О.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Заява мотивована тим, що у зв`язку із розглядом даної справи позивач поніс витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 7000 грн. До вказаної заяви адвокатом подані докази на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. 02.01.2025 у судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились. Вказане згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання. Ознайомившись з матеріалами справи, змістом заяви та доданими до неї документами, суд приходить до такого висновку. Суд встановив, що 16.12.2024 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області ухвалене заочне рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №662848 від 18.03.2020 в розмірі 13425 (тринадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 40 копійок та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. При зверненні з позовом до суду представник позивача зазначив, що попередньо визначений розмір витрат на правову допомогу складає 7000 грн., які просив стягнути з відповідача. При цьому судом в рішенні від 16.11.2024 не було вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Статтею 30 Закону\~України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 суд зазначив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та\~\~витраченого адвокатом часу. Суд встановив, що відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 20240724.1 від 24.07.2024 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокат Бачинський О.М., домовились, що адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний своєчасно сплатити адвокату гонорар. Згідно п. 4.2 Договору у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог в повному обсязі), або у разі оплати боржником суми заборгованості на стадії судового розгляду справи клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 грн. Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг згідно Договору про надання правової допомоги № 20240724.1 від 24.07.2024 сторони погодили, що адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги: підготовку позову у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до [PERSON] в тому числі збирання доказів долучених до позову за Договором позики; підготовка та подання процесуальних заяв у ході розгляду справи № 138/2344/24; усні консультації з питань застосування чинного законодавства у ході розгляду справи. Загальна вартість наданих послуг складає 7000 грн. Як вбачається з копії платіжної інструкції в національній валюті № 1528 від 23.12.2024 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 7000 грн. в оплату за надані послуги за Договором № 20240724.1 згідно рах. № 1 від 23.12.2024. При цьому, відповідач правом подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та доведення їх неспівмірності не скористався. Таким чином, враховуючи положення ч. 6 ст. 137 ЦПК України, за якими обов`язок\~доведення неспівмірності\~витрат покладається\~на сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами,суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн., які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають стягненню з відповідача. Щодо поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення суд зазначає наступне. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву Як вбачається з матеріалів справи, про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено в позовній заяві, рішення по справі судом було прийнято 16.12.2024. Відтак, останнім днем на подання вказаної заяви до суду з урахуванням вихідних днів було 23.12.2024. Заяву про ухвалення додаткового рішення позивачем було сформовано та подано до суду 23.12.2024 через кабінет Електронного Суду, про що свідчить відмітка на відповідній заяві. 24.12.2024 вказану заяву про ухвалення додаткового рішення було отримано та зареєстровано судом. Отже позивачем не було пропущено процесуальний строк, встановлений частиною 8 статті 141 ЦПК України, а відтак клопотання представника позивача про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Outcome: approved