Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

24.12.2024 року Деснянським районним судом м. Києва було постановлено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - залишено без задоволення. 25.12.2024 представником [PERSON] - адвокатом Комісаровою А.В. направлено через "Електронний суд" заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в якій просить суд покласти на позивача - [PERSON] судові витрати понесені [PERSON] у зв`язку з наданням ним правничої допомоги в сумі 15 000 грн., стягнувши ці кошти з позивача на користь відповідача. В обґрунтування представник Зурової О.О. зазначила, що судом при ухваленні судового рішення не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою. 13.01.2025 року на електронну адресу суду від Відповідача [PERSON] надійшли заперечення на заяву представника [PERSON] - адвоката Комісарової А.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, в яких просить відмовити у задоволенні даної заяви. Сторони в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Перевіривши обґрунтованість вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступного висновку. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у Постанові від 16.04.2019 у справі № 817/1889/17. На виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, сторони визначили орієнтовну вартість професійної правової (правничої) допомоги з урахуванням вже наданих послуг у розмірі 15 000,00 грн, як попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у суді першої інстанції, та визначили, що в подальшому сторони планували понести додаткові витрати по справі, вартість яких складає 15 000,00 грн. Зазначається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Варто звернути увагу, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема, умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 137 ЦПК України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Судом встановлено, що представником Зурової О.О. у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу, а саме: Договір №7-ЦП про надання правничої, правової допомоги від 31.07.2023; Додаткову угоду №К-6133/02 до Договору №7-ЦП від 31.07.2023 про надання правничої, правової допомоги , від 01 жовтня 2024 року; Додаткову угоду №2 до Договору "Про надання правничиї допомоги" №7-ЦП від 31.07.2023, від 01 березня 2024 року; Акт №К-6133/02 приймання-передачі наданих послуг до Договору "Про надання правничої,правової допомоги" №7-ЦП від 31.07.2023, від 20 грудня 2024 року; ордер на надання правничої (правової) допомоги №1003078 від 03.10.2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською дііяльністю серія ДН №5107; У постанові ВС від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 зроблено наступний правовий висновок: «…розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним…». Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до таких висновків, що витрати на професійну правничу допомогу Відповідачки на цю суму є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає, відтак, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника [PERSON] - адвоката Комісарової А.В. про ухвалення додаткового судового рішення та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 15 000 грн.

Outcome: approved