Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

30.09.2024 року адвокат Шкабура В.В., який діє в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом у якому просив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано Кагарлицьким відділом державної реєстрації актив цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2022 року. В обґрунтування позову вказано, що 28.12.2022 року між сторонами зареєстровано шлюб від якого останні спільних дітей не мають. Позивачка вказує, що протягом останніх років стосунки між нею та відповідачем поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння, що призвело до того, що подружні відносини між сторонами припинилися. Спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають, а стосунки існують лише формально. Крім цього, сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливими, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу/представнику позивача строк для усунення недоліків. 10.10.2024 року до суду від представника позивача - адвоката Шкабури В.В надійшла заява про усунення недоліків. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.10.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилась, при цьому до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, [PERSON] спрямував до суду заяву, в якій вимоги позивачки визнав та просив вирішити справу без нього. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, зважаючи на те, що позивачка та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, спрямували до суду заяви, в яких просили розглянути справу без них, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 3 СК України - сім`я є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частина 1 ст. 21 СК України зазначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, що досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст. 105 СК України зазначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Так, ч 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина 2 ст. 112 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і може бути припинений внаслідок його розірвання. Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 28.12.2022 року між [PERSON] та [PERSON] Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, про що 28.12.2022 року складено відповідний актовий запис за №244 та Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видане відповідне свідоцтво. Судом встановлено, що спільне життя у позивачки та відповідача не склалося, оскільки протягом останніх років стосунки між ними поступово погіршувались в результаті чого зникло взаєморозуміння, що призвело до того, що подружні відносини припинилися. Спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved