Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

08 липня 2024 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 9954106 від 30 січня 2020 року у розмірі 19464 (дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 31 коп., витрати на правничу допомогу 6000 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2422 грн. 40 коп. 25 жовтня 2024 року на розгляд до Баглійського районного\~суду міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області з Дніпровського районного\~суду міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області надійшла вищевказана позовна заява за підсудністю. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог позивач\~зазначив,\~що 30\~січня 2020\~року [PERSON] ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання позики ТОВ "Фінансова компанія "Профіль", підписанням Заяви-приєднання № 9954106 підтвердив, що акцептує Публічну пропозицію ТОВ "Фінансова компанія "Профіль", яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: casharing.com.ua, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів, та складають Договір про надання позики, укладання якого підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Згідно договору про надання позики № 9954106 від 30 січня 2020 року відповідачу надано позику у формі споживчого кредиту на наступних умовах: на оплату товарів та/або робіт/послуг у партнерів зазначених у заяві\~приєднання до договору. Кредитні кошти надаються протягом 3-х робочих днів з моменту укладання договору у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товарів та/або послуг (партнера). Процентна ставка, відсотків річних: 0,0001%, тип процентної ставки: фіксована. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, згідно умов Договору факторингу № 21122021 від 21.12.2021, ТОВ "Фінансова компанія "Профіль" відступлено право вимоги за кредитним договором № 9954106 від 30 січня 2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 19464 (дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 31 коп., з яких: 11960,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7503,7 грн. - заборгованість за відсотками. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Тому, ТОВ «ДІДЖИФІНАНС» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за останнім зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 30 січня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» та [PERSON] було укладено договір позики № 9954106 шляхом підписання заявником заяви-анкети на приєднання до Договору про надання позики ТОВ «ФК «Профіль» для фізичних осіб, відповідно до умов якого Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти в сумі 15007,30 строком на 12 місяців, на оплату товарів, розмір процентної ставки 0,0001 процентів річних, тип процентної ставки фіксована, разова комісія становить 1364,30 грн.(арк.с. 35). Відповідач не виконав кредитні зобов`язання за вказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 21.12.2021 має заборгованість в сумі 19464,31 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с. 11). Відповідно дост. 1046 ЦК України,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України\~- «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~відповідно достатті 6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи викладене суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористалася наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним Договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У подальшому, 21 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» як клієнтом та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» як фактором було укладено Договір факторингу № 21122021, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики № 9954106\~від 30\~січня 2020 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ДІДЖИФІНАНС» (арк.с. 26-28). Згідно з Витягом з Додатку № 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 21122021 від 21 грудня 2021 року, до ТОВ «ДІДЖИФІНАНС» перейшло право вимоги за договором позики № 9954106\~від 30\~січня 2020 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» та [PERSON] , 19464 (дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 31 коп., з яких: 11960,61 грн. сума заборгованість за тілом кредиту; 7503,7 грн. - сума заборгованості за відсотками (арк.с. 12), що також підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с. 11). Відповідно до частини першої\~статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Профіль», та стало новим кредитором у зобов`язаннях за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договорами зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 9954106\~від 30\~січня 2020 року у загальному розмірі 19464 (дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 31 коп., яка складається з: 11960,61 грн. сума заборгованості за кредитом; 7503,70 грн. сума заборгованості за відсотками. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на положення ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що за положеннями ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві позивач просить стягнути із відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Згідно з положеннями ч.ч. 1-5\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024 року (арк. с. 32-34), копія додаткової угоди 0013145200942 від 24.06.2024 року до зазначеного договору (арк. с. 14), копія детального опису робіт (надання послуг) від 24.06.2024 року (арк. с. 15), копія акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 24.06.2024 року (арк. с. 9) та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Б.М. (арк. с. 17). З Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 24.06.2024 року (арк. с. 9) вбачається, що адвокатом Білецьким Б.М. було витрачено 5,5 годин на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості; на складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; формування додатків до позовної заяви. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000 гривень, слід приймати до уваги викладене нижче. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Відповідний висновок викладено у постанові ВПВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19. Системний аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved