Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Представник ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Суржик Ю.В. у квітні 2024 року звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17.02.2022 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 17.02.2022-100000676, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 42 дні з умовою сплати відсотків за ставкою «Економ» у розмірі 2% за день та за ставкою «Стандарт» у розмірі 3% за день за користування кредитом. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує у зв`язку із чим, станом на дату подання позову до суду (15.04.2024), утворилася заборгованість у розмірі 11760,00\~грн, яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн; заборгованості по процентам у розмірі 3760,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 17.02.2022-100000676 від 17.02.2022 у розмірі 11760,00\~грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 16.04.2024 було відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду від 13.06.2024, на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України, у позивача витребувано докази у справі. 14.08.2024 відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що не погоджується з періодом нарахування відсотків, право нарахування яких припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Також відповідач зазначив що встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожний день прострочки є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування». Вважає, що стягнення суми процентів за користування кредитними коштами, що у 50% перевищує тіло кредиту є джерелом спроби отримання позивачем невиправданих додаткових прибутків. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. 22.08.2024 представник позивача подав пояснення щодо витребуваних судом доказів. 23.08.2024 представник позивача подав відповідь на відзив та вказав аналогічні обставини, які були зазначені у позовній заяві, а також додатково зазначив, що умови кредитного договору, укладеного між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] не є несправедливим, оскільки жодна з умов не підпадає під перелік, визначений відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також представник позивача вказав, що просить не брати до уваги відзив відповідача під час ухвалення рішення по справі, оскільки його подано до суду із пропущенням строку. Зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують дату отримання відповідачем копії ували про відкриття провадження у справі, так як надіслані судом поштові відправлення на адресу відповідача повернулися до суду без вручення адресату, судом було прийнято до розгляду відзив на позов відповідача. Протокольною ухвалою суду від 08.10.2024, на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України, у позивача витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 13.11.2024 за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що просить суд проводити розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився та не повідомив про причину неявки. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що 17.02.2022 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 17.02.2022-100000676, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 42 дні, з умовою сплати відсотків: за ставкою «Економ» у розмірі 3% за день, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ»; за ставкою «Стандарт» у розмірі 3% за день за користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Також сторонами була узгоджена неустойка в розмірі 160 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с. 10-15). Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу\~ст. 12 цього Закону\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК\~України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно\~ст. 642 ЦК України\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту договору, вбачається, що у ньому визначені основні істотні мови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання ним цього договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Разом із тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем паспорт споживчого кредиту, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Посилання відповідача на несправедливість умов кредитного договору, через завищення розміру відсотків, суд відхиляє, оскільки положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» такі обставини не віднесено до несправедливих умов договору. Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на судову практику Верховного Суду, оскільки вказані відповідачем рішення та викладені в них висновки щодо застосування норм права не є релевантними до правовідносин на які посилається відповідач. На виконання умов вказаного договору позичальнику [PERSON] 17.02.2022 було перераховано кредитні кошти у розмірі 8000 грн (а.с.\~52, 66, 68, 95). Отже позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит. Разом із тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, що створило заборгованість розмір якої, згідно розрахунку позивача, станом на 15.04.2024 становить 11760,00 грн, яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту - 8000,00 грн; заборгованість за процентами 3760,00 грн (а.с. 16). Проценти за вказаним розрахунком нараховані за період з 17.02.2022 по 30.03.2022, тобто нараховані за період строку дії кредитного договору. Отже, суд відхиляє доводи відповідача про те, що проценти нараховані позивачем поза межами строку кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. \~1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625\~ЦК України\~встановлено,\~що боржник\~не звільняється\~від відповідальності\~за неможливість\~виконання ним\~грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved