Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

10.01.2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн., щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 20 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Подільським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між Позивачкою та Відповідачем не розірваний. Від шлюбу Позивачка та Відповідач мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 21 березня 2019 року Подільським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві). Дитина визнана інвалідом, згідно медичного висновку № 90 від 20.07.2020 р. Інвалідність дитини також підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.12.2023 р. Станом на день звернення до суду з позовною заявою, Позивачка з дитиною проживають разом і знаходиться на її повному утримані. Всі встановлені в законодавстві обов?язки по вихованню дитини на даний час самостійно виконує Позивачка. Позивачка та Відповідач не досягли жодних домовленостей, щодо того, в який спосіб Відповідач буде виконувати свій матеріальний обов?язок перед дитиною та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на її утримання. Станом на подачу позовної заяви, Відповідач не сплачує на утримання дитини жодних коштів. Враховуючи зазначене, Позивачка вирішила формалізувати стосунки з Відповідачем щодо утримання спільної дитини шляхом отримання судового рішення про стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини, що надасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального проживання та розвитку дитини. Позивачка працює в комунальному закладі «Рівненський академічний обласний театр ляльок» на посаді режисера-постановника (довідка № 15/01-42/23 від 21 грудня 2023 року) та отримує офіційну заробітну плату в розмірі 10 415,00грн. (довідка № 11 від 21 грудня 2023 року) інших доходів у Позивачки не має. Зокрема, орієнтовна сума місячних витрат на утримання дитини становить більше 25 000,00 (двадцяти п?яти тисяч) гривень, що складається з витрат на: - харчування дитини, в середньому в місяць Позивачка витрачає на продукти 5000,00 грн.; - покупка одягу для дитини, в середньому в місяць Позивачка витрачає 2000,00 грн. в місяць; - на лікування та фізичний розвиток дитини, в середньому в місяць витрати складають до 10 000,00 грн. в місяць; - моральний розвиток дитини (театри, концерти тощо), в середньому витрати складають 2500,00 грн.; - оплата за денний догляд дитини 5850,00 грн. - оренда квартири 5000, 00 грн. та сплата комунальних послуг 4332,00 грн. Таким чином, спільна дитина Позивачки та Відповідача потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, витрат на одяг, харчування, медичний догляд, а також для забезпечення належного рівня освіти. В свою чергу, Позивачка, отримуючи заробітну плату у розмірі 10 415,00 гривень не має можливості самостійно утримувати дитину та потребує гарантії в тому, що в майбутньому і Відповідач буде брати участь в утримані своєї дитини. На підставі викладеного, позивачка просила позов задовольнити та ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.01.2024 року справу направлено за підсудністю до Рокитнянського районного суду Київської області. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 26.02.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача, позивач вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що щомісяця надсилав позивачці на банківську картку значну суму, яка часто сягала більше половини його заробітної платні. Позивачка перешкоджає якісному сімейному вихованню дитини, не даючи відповідачу бачитись із донькою. Відповідач зазначає, що проживає у майстерні, яку винаймає для роботи за 700 (сімсот) гривень. Разом з цим, позов визнав частково, оскільки офіційно працевлаштований, отримує заробітню плату. Працює викладачем Київської державної академії декоративно-прикладного мистецтва і дизайну імені Михайла Бойчука. Його щомісячний дохід є меншим, ніж позивач просить стягнути з нього у вигляді аліментів. А тому він позбавлений можливості сплачувати такий розмір аліментів. Просить суд позов зщадовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменті у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 20 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Подільським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між Позивачкою та Відповідачем не розірваний. Від шлюбу Позивачка та Відповідач мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 21 березня 2019 року Подільським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Згідно з медичного висновку № 90 від 20.07.2020 року дитина визнана інвалідом. Інвалідність дитини також підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.12.2023 року. Згідно з довідки № 15/01-42/23 від 21 грудня 2023 року позивачка працює в комунальному закладі «Рівненський академічний обласний театр ляльок» на посаді режисера-постановника. Згідно з довідки № 11 від 21 грудня 2023 року позивач отримує офіційну заробітну плату в розмірі 10 415,00грн., Інших доходів у Позивачки не має. Розмір витрат пов`язаних із харчуванням, лікуванням та моральним розвитком дитини, що наведений позивачем, не доведений належними доказами, а надані докази є недоречними. Згідно з довідки про доходи відповідача № 26 від 01.10.2024 суд з`ясував, що [PERSON] працює в Київській державній академії декоративно-прикладного мистецтва і дизайну імені Михайла Бойчука на посаді викладача. За період січня 2023 року по грудень 2023 року отримано доходу у розмірі 143 754,52 грн. Згідно з довідки про доходи відповідача № 27 від 01.10.2024 суд з`ясував, що [PERSON] за період січня 2024 року по вересень 2024 року отримав дохід у розмірі 85 936,73 грн. Згідно із квитанціями про переказ коштів вбачається, що [PERSON] неодноразово, щомісячно надсилав [PERSON] кошти. Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 384017041 від 23.06.2024 року відомості про нерухоме майно, яке належить [PERSON] , відсутні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). На підставі наданих доказів, з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини при визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення, зважаючи на офіційне працевлаштування відповідача, а саме необхідно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від його заробітку. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дитини і не призведе до порушення прав відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 10.01.2024 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Разом з цим, суд звертає увагу позивача на наступне. Обгрунтовуючи розмір аліментів, позивач зазначає, що до складу цієї суми входять витрати на лікування та фізичний розвиток дитику в середньому в місяць 10000 грн. , моральний розвиток дитини (театри, концерти тощо), в середньому 2500 грн., оплата за денний догляд дитини 5850 грн. за договором оплатних послуг та оренда квартири 5000 грн та оплата комунальних послуг 4332 грн. Згідно з частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). Відповідно до розрахунку щомісячних передбачуваних витрат, складеного позивачкою, витрати на місяць складають суму приблизно у розмірі 25000 грн. При цьому позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Також позивач зазначає, що вона працює, отримує заробітню плату та її щомісячний дохід становить 10415 грн. На підтвердження розрахунку витрат позивачкою надані копії медичного висновку про дитину-інваліда, копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Проте, суд зазначає, що на підтвердження розрахунку позивачкою не надано підтверджуючих документів, зокрема, вартості консультацій лікарів, квитанцій про купівлю лікарських препаратів. До позовної заяви позивач долучила єдину квитанції з аптеки на суму 201,70 грн. (а.с. 45), з якої у свою чергу суд не вбачає чи є ці витрати на лікування нескладного захворювання (аліменти), чи це є додатковими витратами на утримання дитини. Також суд звертає увагу позивача на необхідність розмежування аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, оскільки аліменти покривають утримання дитини (оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дитиною комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.). У свою чергу додаткові витрати призначаються для розвитку певних її здібностей чи витрат, пов`язаних зі стражданням на тяжку хворобу. Суд виходить із того, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, має щомісячний дохід, частково визнав позовні вимоги у розмірі 1/4 частини його доходів, доказів того що він має будь-які інші види доходу, у тому числі і твердження представника позивача, що відповідач періодично проводить вернісажі чи виставки картин, на яких його картини продаються, у тому числі і здійснює продаж картин за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, та відповідач отримує дохід, учасниками справи суду не надано, тому суд критично ставиться до доводів адвоката Бобовича М.В. щодо отримання відповідачем доходів, у тому числі в іноземній валюті, за продаж власних картин. Отже, враховуючи, що позивач не ставила перед судом вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, належних та допустимих доказів того, що комунальні послуги та оренда квартири спожиті саме дитиною, а відвідування басейну, концертів та денний догляд за дитиною спрямовані на розвиток здібностей дитини і не є способом забезпечення дозвілля, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від його заробітку. \~ \~ \~ \~. В порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial