Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі за текстом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Рожищенського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» (далі за текстом ТОВ «Качай гроші») та [PERSON] укладений кредитний договір № 00-4919404 (далі за текстом Договір), за умовами якого ТОВ «Качай гроші» надало позичальнику кредит у сумі 4000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий відповідачу на її мобільний номер телефону. Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомлена та погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору. 22.02.2022 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір факторингу № 22022022, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 00-4919404 від 11.11.2021 у сумі 12198,80 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 8198,80 грн. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 00-4919404 від 11.11.2021 у сумі 12198,80 грн. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 20.05.2024 дана цивільна справа передана на розгляд за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 головуючою суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновську І.В. 21.06.2024 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 26.06.2024 представник позивача усунула недоліки позовної заяви. 26.06.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання у справі на 19.08.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 17.07.2024 на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області засобами поштового зв`язку надійшов відзив [PERSON] , в якому відповідач позов не визнала та просила у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що відповідач не була повідомлена про укладення договору факторингу. Крім цього, у матеріалах справи відсутня виписка по картковому рахунку відповідача, а відтак у матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. При цьому наданий позивачем розрахунок заборгованості також не є належним документом підтвердження розміру заборгованості, яка виникла за кредитним договором. Так само наданий позивачем витяг з реєстру боржників не підписаний \~ \~ \~ \~сторонами, що також є неналежним доказом. Відповідач вказала, що кредитний договір та додані до нього документи не містять її особистого підпису, що також свідчить про відсутність доказів укладення нею такого договору. З урахуванням викладеного відповідач вважає, що суду не надані докази того, що відповідач була ознайомлена з умовами кредитного договору та отримувала кредитні кошти. 24.07.2024 засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача додатково вказала, що відповідач належним чином була повідомлена про укладення договору факторингу. 19.08.2024 визнано обов`язковою явку представника позивача, судове засідання відкладене на 17.09.2024. 17.09.2024 судове засідання відкладене на 10.10.2024 за клопотанням представника позивача. 10.10.2024 витребувані докази, в судовому засіданні оголошена перерва до 12.11.2024. 12.11.2024 судове засідання відкладене на 04.12.2024 у зв`язку із ненадходженням витребуваних доказів. 04.12.2024 судове засідання відкладене на 09.01.2024. У судове засідання 09.01.2025 представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Дерюгіна Х.Б., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву, у якій просила здійснювати розгляд справи без її участі. Позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 09.01.2025 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, 11.11.2021 між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладений кредитний договір № 00-4919404, який підписаний електронними підписами сторін (а.с. 25-28). Також 11.11.2021 ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] підписали паспорт споживчого кредиту (а.с. 29-30). Згідно з п. 1.1 Договору на умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених цим Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.2 Договору сума кредиту складає 4000 грн. Тип кредиту кредит. Строк дії кредиту 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавця 11.12.2021 або іншу дату, що визначається після здійснення продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому п.1.3.1-1.3.3. цього Договору (п. 1.3 Договору). Пунктом 1.3.1 Договору визначено, що строк дії кредиту продовжується на кількість днів, зазначених в п. 1.3 цього Договору, у випадку якщо по День повернення кредиту (включно) Позичальник за своєю ініціативою здійснив оплату заборгованості по Договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи із кількості днів, що встановлені в п. 1.3 Договору та передували (поспіль) Дню поверненню кредиту (включно). В такому випадку договір вважається продовжений у зв`язку із прийняттям пропозиції Клієнтом сплатити кошти відповідно до приписів ст. 642 ЦК України. У випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту продовжується, на кількість днів зазначених в п. 1.3 цього Договору в дату здійснення Позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим Договором та сплати неустойки (пені та штрафу) в залежності від кількості днів прострочення сплати суми кредиту та відсотків за користування кредитом. Після кожної пролонгації строку дії кредиту, день повернення кредиту зазначається в особистому кабінеті. (п. 1.3.2, 1.3.3 Договору). Відповідно до положень п. 1.4, 1.4.1 Договору процентна ставка за користування коштами кредиту становить 1,99% в день стандартна процентна ставка. Тип процентної ставки фіксована. Сторони погодили, що нарахування процентів за користування Кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення і застосовується відповідно до умов п. 6.3 Договору. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить 29653,85% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору 6388 грн (п. 1.5, 1.6, 1.7). Пунктом 2.2 Договору визначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 4000 грн на карту Позичальника № [NUMBER] , емітовану банком України. Згідно з п. 7.2 Договору, підписуючи цей договір, позичальник підтвердила, зокрема що: перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», а також те, що вона ознайомлена з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https:kachay.com.ua/. Відповідно до п. 8 Договору вказаний договір був підписаний електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Отже, підписанням Договору відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 11.11.2021, а також засвідчила, що повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Статтею 11 Закону передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитних договорів та договору позики, в тому числі погодження всіх умов та правил, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, ТОВ «Качай гроші» та відповідач досягнули згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Качай\~гроші» та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір № 00-4919404 від 11.11.2021. Докази того, що такий договір визнаний повністю чи частково недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Так, факт зарахування на належну відповідачу платіжну карту кредитних коштів у сумі 4000 грн вбачається з інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 238). Поряд з цим згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Так, суд встановив, що 22.02.2022 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір факторингу № 22022022 (далі за текстом Договір від 22.02.2022) (а.с. 34-36), відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників. Згідно з п. 3.3, 3.4 Договору від 22.02.2022 фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 1027805,66 грн, без ПДВ протягом двох банківських робочих днів від дати підписання договору. Факт оплати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок ТОВ «Качай гроші» зазначених вище коштів підтверджується платіжним дорученням № 66728 від 22.02.2022 (а.с. 39). При цьому відповідно до п. 8.2 Договору від 22.02.2022 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників підтверджується Актом приймання-передачі підписаним сторонами. Відповідно до акта прийому-передачі (а.с. 38) та витягу з реєстру боржників від 22.02.2022 до Договору факторингу № 22022022 від 22.02.2022 (а.с. 37, 38) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором у сумі 12198,80 грн, з яких: сума кредиту 4000 грн; сума процентів за користування кредитом 8798,80 грн. Докази того, що договір факторингу № 22022022 від 22.02.2022 визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором. Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так,\~суд встановив,\~що згідно\~з витягом з реєстру боржників від 22.02.2022 до Договору факторингу № 22022022 від 22.02.2022 (а.с. 37) заборгованість [PERSON] за Договором становить 12198,80 грн, з яких: сума кредиту 4000 грн; сума процентів за користування кредитом 8798,80 грн. Щодо стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому ч. 2 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто відсотки у кредитних договірних відносинах поділяються на відсотки за власне користування кредитними коштами та відсотки, які нараховуються за неналежне виконання договірних зобов`язань. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановив суд вище, строк дії кредитного договору № 00-4914404 погоджений сторонами на 30 днів, тобто до 10.12.2021. Відтак передбачені ч. 1 ст. 1048 проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише включно до 10.12.2021 та їх розмір становить 2388 грн. Разом з тим прострочена заборгованість за відсотками у сумі 8798,80 грн, про стягнення якої заявляє позивач, нараховувалась у період з 11.11.2021 до 22.02.2022, тобто за межами строку дії кредитного договору. При цьому докази продовження строку\~кредитного договору № 00-4919404 від 11.11.2021 суду не надані. За таких підстав вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитним\~договором № 00-4919404 від 11.11.2021 за межами строку дії договору не узгоджуються з зазначеними вище вимогами закону, а відтак є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо доводів відповідача суд зазначає таке. Як вбачається з інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 16.12.2024, банківська картка № [NUMBER] емітована банком на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с. 238). \~ \~ \~ \~Також з інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 16.12.2024, вбачається, що 11.11.2021 на платіжну карту [PERSON] № [NUMBER] зараховано платіж у сумі 4000 грн. Суд зауважує, що саме такий номер кредитної картки як номер особистого електронного платіжного засобу, на який позичальник має намір отримати від позивача кредитні кошти, вказаний у Договорі. Так само і інші ідентифікуючі особу позичальника відомості, як то номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, що зазначені у Договорі, відповідають цим відомостям стосовно [PERSON] . При цьому відповідач не надала логічні пояснення з приводу тих обставин, яким чином інші особи могли бути обізнані про персональні дані відповідача та використати їх з метою укладення від її імені спірного Договору. Більше того суд встановив, що кредитні кошти за Договором у сумі 4000 грн перераховані на банківську картку відповідача, та відповідач не надала докази того, що ці кошти повернуті нею як такі, що помилково надійшли на її рахунок. \~ \~ \~ \~Так само суду не надані докази того, що [PERSON] зверталася до правоохоронних органів із повідомленнями про те, що треті особи користуються її платіжною карткою та протиправно, використовуючи її персональні дані, від її імені уклали кредитний договір. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що у паспорті споживчого кредиту відсутній її підпис, а розмір процентів не ґрунтуються на умовах договору, оскільки такі доводи спростовуються паспортом споживчого кредиту та умовами кредитного договору, які підписані електронним підписом відповідача. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 00-4919404 від 11.11.2021 у сумі 6388 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3028 грн, що підтверджується квитанцією № 1702 від 10.05.2024 (а.с. 49). Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 6388 грн, що становить 52,37% від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 52,37% судового збору у сумі 1268,61 грн, а 47,63% судового збору у сумі 1153,79 грн необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial