Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін та третьої особи. Позивачка просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно дитини - малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , та стягнути з кожного аліменти на утримання дитини у розмірі по 1 / 4 частині усіх видів доходів але не менше 50% прожиткового мінімум відповідного віку. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] у відповідачів народився син [PERSON] . Дитина відповідачів є онуком позивачки. Одразу після народження сина, відповідачі фактично покинули дитину в пологовому будинку, а тому малолітню дитину [PERSON] влаштовано до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». 08.05.2024 позивачку призначено опікуном дитини. Відповідачі без поважних причин свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків. На підставі цього позивачка вважає, що відповідачів слід позбавити батьківських прав щодо дитини. Також вказала, що двоє інших дітей так саме перебувають під її опікою та з відповідачів стягнуті аліменти. Відповідачі відзив не подавали. Третя особа Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок від 10.09.2024 №27.1-26/1985 про можливість позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що служба вважає за можливе позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина. Такий висновок мотивований тим, що співробітником служби проведено умови проживання дитини, яка перебуває під опікою позивачки. Відповідачі не приймають участі в утриманні й вихованні дитини. В судове засідання призначене 23.12.2024 о 15-50 год. представник позивачки не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі не з`явилися, про причини неявки суду не повідомляли. Поштовий конверт з повісткою повернувся до суду з відміткою пошти адресат відсутній за місцем проживання. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Поряд з цим підстав визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи немає. Відтак у суду є усі підстави для розгляду справи у відсутності відповідачів. Процесуальні дії у справі. 11.06.2024 позовна заява ухвалою суду залишалася без руху для усунення недоліків. 14.06.2024 недоліки заяви усунуті представником позивача. Ухвалою суду від 17.06.2024 судом прийнято позовну заяву й відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено о 09-00 год. 08.08.2024. 08.08.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду в судове засідання о 09-00 год. 11.09.2024. Судове засідання неодноразово відкладалося. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Суд встановив, що позивачка є матір`ю [PERSON] , що підтверджується, свідоцтвом про народження, де вона зазначена матір`ю але під прізвищем [PERSON] . 19.03.2004 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про одруження. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , про що складений актовий запис про народження №71 від 18.01.2024 та видане свідоцтво про народження. Розпорядженням Сумської міської військової адміністрації Виконавчого комітету Сумської міської ради №47-ВКВА від 14.02.2024 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , на підставі Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я складеного 23.12.2023. Цим розпорядженням влаштовано дитину до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». Розпорядженням Сумської міської військової адміністрації №171-ВКВА від 08.05.2024 позивачку призначено опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Також суд встановив, що відповідачі мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 11.12.2020 Ковпаківським районним судом м.Суми ухвалено рішення у справі №592/10800/20 провадження №2/592/3127/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Цим рішенням відповідачів позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . 23.06.2023 Ковпаківським районним судом м.Суми ухвалено рішення у справі №592/2033/22 провадження №2/592/1047/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Цим рішенням відповідачів позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Також стягнуті з відповідачів аліменти на утримання дитини по 1 / 4 частині усіх видів доходів але не менше 50% прожиткового мінімум відповідного віку. Доказів, щодо стану здоров`я та матеріального становища відповідачів суду не надано. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 150, 164, 165, 180-184, 191 СК України. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 3 ст. 4 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Згідно з ч. 1 ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. А згідно ч. 4 цієї статті невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно пункту 1 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наведені положення Кодексу встановлюють обов`язок батьків піклуватися про своїх малолітніх дітей до досягнення повноліття. У разі ухилення від виконання своїх обов`язків батьків може бути позбавлено батьківських прав з підстав визначених у законі, зокрема у разі якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. З встановлених фактів вбачається, що відповідачі залишили дитину у пологовому будинку та у продовж шести місяців після народження дитини не забрали її, не піклуються про неї. Натомість дитину було визнано такою, що позбавлена батьківського піклування. Потім дитину передано під опіку позивачки. Встановлені факти вказують, на те, що відповідачі покинули дитину й не піклуються про неї. Така поведінка вочевидь порушує права дитини, а тому відповідачів слід позбавити батьківських прав, щодо дитини. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи викладене необхідно стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини з кожного відповідача окремо. Втім розмір аліментів слід визначити у розмірі 1 / 6 частки від їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову, тобто 05.06.2024, і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів суд визначив ураховуючи те, що відповідачі мають, ще двох неповнолітніх дітей та на одну дитину вже стягнуто аліменти попереднім рішенням суду. Судові витрати. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню у дольовому порядку сплачений нею судовий збір у сумі 2 423 грн. 60 коп., тобто по 1 211 грн. 80 коп. з кожного, а на користь держави судовий збір за вимогою про стягнення аліментів у сумі 1211 грн. 80 коп. ж кожного. На підставі викладеного і

Outcome: partial