Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник заявника [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, в якій зазначила, що [PERSON] , [INFO] , є донькою громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Нова Каховка, Херсонської області розташованої на тимчасово окупованій території України, відповідно до свідоцтва про смерть виданого Російською Федерацією №С-02174 від 13.08.2024. Смерть [PERSON] настала на території м. Нова Каховка, Херсонської області, що віднесена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.11.2024 №59254/06.3-28, за результатом розгляду заяви та документів, поданих представником заявниці щодо державної реєстрації смерті матері, повідомлено про неможливість реєстрації смерті [PERSON] та рекомендовано з даного питання звернутися до суду. На підставі вищевказаного, враховуючи обставини смерті [PERSON] , неможливість отримання лікарського свідоцтва про її смерть, встановленого чинним законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, представник заявника просила встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Нова Каховка, Каховського району, Херсонської області, за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Причина смерті: а) травматичний шок; б)травми, що охоплюють декілька частин тіла; в) військові операції, викликані ушкодженням іншими видами вибухів або уламків. У судове засідання представник заявника Солопака А. Є. не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без участі та просила задовольнити вимоги заяви. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , є донькою громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Каховка, Херсонської області що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.04.1985, запис №18. На підтвердження факту смерті [PERSON] представником заявника подані: - копія «справка о смерти серії № С-02174 від 13.08.2024, за якою причина смерті: а) травматичний шок; б)травми, що охоплюють декілька частин тіла; в) військові операції, викликані ушкодженням іншими видами вибухів або уламків; -копія «свидетельство о смерти серії [NUMBER] , від 13.08.2024 виданим «99500001Генический районный отдел записи актов гражданского состояния Управления ЗАГС Херсонской области»; - фотокопію з місця поховання [PERSON] ([INFO] - [INFO]). Суд, даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих йому на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Частиною першою статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1064 від 22 серпня 2007 року. Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України №2/5 від 18 жовтня 2000 року (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Вказані нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території бойових дій, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Каховка, Херсонської області, тобто частини України, яка розташована у районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309. Враховуючи, що заявник [PERSON] позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , у позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд заяву задовольняє та встановлює факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, яка померла [INFO] . Разом з тим, визначаючи місце смерті [PERSON] , суд врахував, що з поданих представником заявника доказів місцем смерті є м. Каховка Херсонської області. Жодного доказу про місце смерті останньої в м. Нова Каховка матеріали справи не містять. Отже, встановлюючи факт смерті, суд встановив, що місцем смерті є м. Каховка. Щодо втановлення факту смерті за місцем постійного місця проживання померлої та причин смерті останньої, суд відмовляє в цій частині, за недоведеністю. Також, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved