Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф.\~вчинено виконавчий\~напис №25414\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ "ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ " КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованості в розмірі 22123,76 грн. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем Лисенко Ю.О. 31.01.2022 року відкрито виконавче провадження №68420919. Вказаний виконавчий напис нотаріуса вважає таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та з підстав неправомірності вимог стягувача, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», а саме не перевірив безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Позивач та її представник в судове засідання не з`явився, представник надав заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки не повідомив, відзив не надав. Третя особа\~-\~приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних\~у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав. Відповідно до ч.3 с т.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно с т.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф.\~вчинено виконавчий\~напис №25414\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ "ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ " КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованості в розмірі 22123,76 грн. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем Лисенко Ю.О. 31.01.2022 року відкрито виконавче провадження №68420919. При вирішенні вказаного цивільного спору, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строк кредитування закінчився 22.11.2010р. Кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності, а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність - три роки з дня виникнення права вимоги. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Відтак, виконавчий напис №25414 від 16.06.2021р. було вчинено вже після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги, що свідчить про порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 глави 16 розділу II Порядку. Дане твердження підтверджується правовим висновком, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019р. у справі №916/3006/17 (провадження №12-278гс18), відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст.257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки». У постанові від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17 (провадження 12-5гс21) Велика Палата Верховного Суду підтвердила висновок, викладений у постанові від 02.07.2019р. у справі №916/3006/17 (провадження №12-278гс18), що норми ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами ч. 2 ст. 88 цього Закону та ст. 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., не звертаючи увагу на пропущення кредитором строків звернення за вчиненням виконавчого напису, в супереч чинному законодавству вчинила виконавчий напис №25414 від 16.06.2021р. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчий напис. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу II Порядку. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.06.2019р. у справі №750/1627/18, провадження (№ 61-43895св18)). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами крім тих, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020р. у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19) зазначено, що "вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172". У постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису". У постановах\~Верховного Суду\~від 07.02.2018\~року у\~справі №204/4071/14\~(провадження №61-360св18), від 09.02.2022 року у справі №547/210/20 (провадження №61-16834св21), від 15.02.2023р. у справі №947/10174/21 (провадження №61-11444св22) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно і відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду у постанові від 11.10.2023р. у справі №344/13138/21 зазначив, що мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тож, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, й крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як зазначила Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Ухвалі від 15.04.2020 р. у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18) процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається з двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного з етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду у постанові від 11.10.2023р. у справі №14/13138/21. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15 зазначила, що наведена норма Порядку вчинення нотаріальних дій спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом. З цього\~випливає,\~що [PERSON] \~не брала\~участь у\~будь-яких\~судових провадженнях\~та від\~жодних осіб\~не отримувала\~претензій або\~вимог.\~Про наявність\~заборгованості,\~як і\~про зміну\~кредитора позивач\~довідалася випадково,\~лише після\~відкриття виконавчого\~провадження та\~вчинення виконавчих\~дій,\~що позбавило\~позивача можливості висловити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного та неправомірного вчинення виконавчого напису. Ці обставини об`єктивно виключають можливість вчинення виконавчого напису. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2019 року у справі №357/12818/17 (провадження №61-44380св18). Крім того, зі змісту пп.2.3 п.2 гл.16 розділу II Порядку випливає, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. В цьому зв`язку слід зазначити, що позивач не отримувала жодних повідомлень від приватного нотаріуса Данич О.Ф. Зважаючи на те, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Дана правова позиція висловлена в Ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020р. у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Оскільки на момент вчинення приватним нотаріусом Данич О.Ф. виконавчого напису №25414 від 16.06.2021р. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості у розмірі 22123,76 грн. позивач не отримувала за місцем її реєстрації/проживання вимоги про усунення порушень за Кредитним договором, тому це позбавило позивача права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги стягувача, що свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку. Зміст положень Кредитного договору не спростовує обов`язку нотаріуса перед здійсненням відповідних процедур отримати документ, що підтверджує факт отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень Кредитного договору. Таким чином, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду у постанові від 11.10.2023р. у справі 344/13138/21). Вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Дана позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17 (провадження 12-5гс21), в якій зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12.03.2020р. у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19). Кредитний договір не був нотаріально посвідчений. Разом з тим, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинила нотаріальний напис на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору. Отже, викладене вище переконливо свідчить про поверхневий підхід приватного нотаріуса Данич О.Ф. при вирішенні питання про можливість вчинення виконавчого напису №25414 від 16.06.2021р. з примусового стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» грошових коштів у розмірі 22123,76 грн. Поза увагою приватного нотаріуса лишилося те, що позивач не була належним чином повідомлена про зміну кредитора та не отримувала за місцем її реєстрації/проживання вимоги про усунення порушень за Кредитним договором; відсутність належного\~підтвердження безспірності\~вимоги стягувача; відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису після того, як сплив трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис; виконавчий напис вчинений на підставі нотаріально не посвідченого Кредитного договору. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що приватний нотаріус Данич О.Ф. не мала законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, тому вказаний вище виконавчий напис №25414 від 16.06.2021р. є таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: approved