Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

01.11.2024 року позивач ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики на обґрунтування вказавши, що 07.12.2020 року між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір № 0666446128/1, за умовами якого відповідачці було надано у позику 4000 грн. строком на 30 днів, із відсотковою ставкою 1,75 % за кожен день користування кредитом. Строк дії даного договору становить 3 роки. 11.02.2022 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 11-02/22, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року. Також, 04.01.2021 року між ТзОВ «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір № 3372073, за умовами якого відповідачці було надано у позику 2500 грн. строком на 18 днів, із відсотковою ставкою 1,95 % за кожен день користування кредитом. 03.06.2021 року між ТзОВ «Інкасо Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 03-06/21, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором № 3372073 від 04.01.2021 року. У свою чергу, 10.01.2023 року на підставі Договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр», позивач набув права майнової вимоги за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року та за договором № 3372073 від 04.01.2021 року. [PERSON] не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за вищевказаними зобов`язаннями, у зв`язку з чим у неї існує наступна заборгованість: за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року, яка на даний час становить 155270 грн. та складається з наступного: 4000 грн. тіло кредиту, 104930 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 46340 грн. заборгованість за відсотками станом на дату пред`явлення даного позову; за договором № 3372073 від 04.01.2021 року, яка на даний час становить 22765,50 грн. та складається з наступного: 2500 грн. тіло кредиту, 20265,50 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр» суму заборгованості суму заборгованості в загальному розмірі 78575,50 грн. з яких: за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року в сумі 62310 грн. з яких: 4000 грн. тіло кредиту, 58310 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; за Договором про надання споживчого кредиту № 522194 від 22.02.2021 року в розмірі 22741,15 грн., з яких: 2500 грн. тіло кредиту, 20265,50 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; а також понесені судові витрати по справі, з яких: 3028 грн. судовий збір, 16000 грн. витрати на правничу допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 6). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку . Судом встановлено, що 07.12.2020 року між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір № 0666446128/1, за умовами якого відповідачці було надано у позику 4000 грн. строком на 30 днів, із відсотковою ставкою 1,75 % за кожен день користування кредитом. Строк дії даного договору становить 3 роки. Також, 04.01.2021 року між ТзОВ «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір № 3372073, за умовами якого відповідачці було надано у позику 2500 грн. строком на 18 днів, із відсотковою ставкою 1,95 % за кожен день користування кредитом. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. 03.06.2021 року між ТзОВ «Інкасо Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 03-06/21, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором № 3372073 від 04.01.2021 року. 11.02.2022 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 11-02/22, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року. У свою чергу, 10.01.2023 року на підставі Договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр», позивач набув права майнової вимоги за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року та за договором № 3372073 від 04.01.2021 року. Судом також встановлено, що [PERSON] не здійснювала погашення спірних заборгованостей, у тому числі й на рахунок попередніх стягувачів. Із долучених до матеріалів справи розрахунків слідує, що розмір заборгованості відповідачки за вищевказаними правочинами складається з наступного: за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року, яка на даний час становить 155270 грн. та складається з наступного: 4000 грн. тіло кредиту, 104930 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 46340 грн. заборгованість за відсотками станом на дату пред`явлення даного позову; за договором № 3372073 від 04.01.2021 року, яка на даний час становить 22765,50 грн. та складається з наступного: 2500 грн. тіло кредиту, 20265,50 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Позивач, пред`являючи даний позов та посилаючись на принципи розумності, співмірності та пропорційності, ставить питання про стягнення з відповідачки на свою користь заборгованість за договором № 3372073 від 04.01.2021 року в повному обсязі, а за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року, частину заборгованості в сумі 62310 грн. з яких: 4000 грн. тіло кредиту, 58310 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «Коллект Центр». Таким чином, із [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 78575,50 грн. з яких: за договором № 0666446128/1 від 07.12.2020 року в сумі 62310 грн. з яких: 4000 грн. тіло кредиту, 58310 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; за Договором про надання споживчого кредиту № 522194 від 22.02.2021 року в розмірі 22741,15 грн., з яких: 2500 грн. тіло кредиту, 20265,50 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТзОВ «Колект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 587 від 14.08.2024 року до договору № 01.07/2024 від 01.07.2024 року, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів 4000 грн. (2 години вартістю по 2000 грн.), ціна складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 грн. (4 годин по 3000 грн.); витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 16000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як надання усної консультації, так і складання позовної заяви про стягнення боргу. З матеріалів справи вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» надає правову допомогу ТзОВ «Колект Центр» з 01.07.2024 року, заявка щодо позову до [PERSON] значиться за № 587. За договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року ТзОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до понад як 70000 боржників. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial