Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

27.11.2024 до суду надійшов позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 67\~581,43 грн та судових витрат. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», на підставі кредитного договору № 26251918259801 від 09.11.2021 було видано [PERSON] кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 13 716 грн, який в подальшому було збільшено до 48\~200 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 09.09.2024 складає 67\~581,43 грн. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, однак у наданий строк заборгованість погашена не була. Ухвалою суду від 28.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. В наданому відзиві на позов відповідачка [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутні належні докази на підтвердження укладення кредитного договору №26251018259801 від 09.11.2012, отримання нею кредитних коштів, а також, зважаючи на порушення позивачем строку позовної давності звернення до суду. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 09.11.2012 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) № 26251018259801, за умовами якого відповідачці було видано кредитну картку з лімітом овердрафту у сумі 13 716 грн, строком користування овердрафтом 24 місяців, розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості за овердрафтом 2,00%, процентною ставкою за користування Овердрафтом: при здійсненні розрахункових операцій мережі за рахунок коштів Овердрафту (в межах Ліміту) 0,0001, при здійсненні інших дебетових операцій по Картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту (в межах Ліміту) - 36,00 % річних, процентною ставкою за користування несанкціонованим Овердрафтом 36,00 % (а.с. 8). 09.11.2012 відповідачкою також підписано Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (а.с. 8). [PERSON] отримана платіжна картка «RENAISSANCE CREDIT» 5365020300100910 у неушкодженому стані, та запечатаний конверт з ПІН-кодом, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.9). 19.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який став правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал». Відповідно до п.1.1 Статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк», є правонаступником всіх прав та зобов`язань зокрема ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал», в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», згідно рішення загальних зборів акціонерів АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (протокол № 68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал» (рішення № 2 від 14 березня 2015 року) (а.с. 21-23). Відповідно до довідки Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів АТ «ПУМБ» про збільшення кредитного ліміту по договору № 26251018259801, дата 09.11.2012, боржник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , ліміт було встановлено у розмірі 13\~716 грн 09.11.2012, який в подальшому неодноразово збільшувався, станом на 26.05.2023 розмір становив 48\~200 грн (а.с. 12). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідачка, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином в частині погашення заборгованості за кредитом не виконував. З виписки/особового рахунку на ім`я [PERSON] за період з 02.10.2016 до 01.08.2024 вбачається, що відповідачка користувалася наданими їй кредитними коштами та періодично здійснювала погашення наявної у неї заборгованості. Так, згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 26251018259801 від 09.11.2012 зі всіма змінами та доповненнями до нього, станом на 09.09.2024 включно складає 67\~581,43 грн, з яких: 48\~123,45 грн заборгованість за кредитом, 19\~457,98 грн заборгованість за відсотками (а.с. 12-13). 09.09.2024 за вих. № КНО-44.2.2/555 АТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] надіслано письмову вимогу (повідомлення), в якій доведено до відому останній, що станом на 09.09.2024 існує заборгованість в сумі 67\~581,43 грн, яку банк просив погасити не пізніше 30 календарних днів з дня отримання повідомлення (а.с. 10). Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом частини 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Заповнена анкета ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та підписана пропозиція укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) із ліміту овердрафту 13 716 грн містить процентну ставку за користування кредитом в розмірі 0,0001 % річних, комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,00 %. Наведена виписка по рахунку, згідно з вимогами ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ № 75 від 04.07.2018, є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, що, на думку суду, достеменно свідчить про підтвердження факту отримання позичальницею кредитних коштів та користування ними. На спростування цих обставин відповідачкою доказів не подано, контррозрахунку заборгованості не зроблено, доказів сплати заборгованості за кредитним договором до суду не подано, як і доказів неотримання кредитних коштів. З огляду на вищевказане суд вважає, що позов АТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити та стягнути з останньої на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 67\~581,43 грн. Суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). В матеріалах справи відсутні відомості про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку оспорювався чи визнавався недійсним; факт отримання та користування кредитними коштами відповідачкою не спростований. Отже доводи [PERSON] щодо не укладення кредитного договору №26251018259801 від 09.11.2012, який складається з двох невід`ємних частин, а саме Умов карткового рахунку (розділ 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахугків) та Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), через відсутність на останньому документі підпису з боку первісного кредитора, не заслуговують на увагу суду. Відповідно до сталої правової позиції Верховного Суду, виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанови Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, постанову від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19). Надана до суду виписка/особового рахунку на ім`я [PERSON] , підписана електронним цифровим підписом представника позивача [PERSON] , є належним, достатнім та допустимим доказом позовних вимог щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту та прострочених відсотків; відлік вказаної виписки розпочинається з 02.10.2016 в зв`язку міграцією залишків по рахунку (а.с. 18 зв). Що стосується, заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, то суд виходить з такого. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З розрахунку заборгованості та виписки по карті вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, зокрема і протягом 2020-2022 років, востаннє 22.02.2022 здійснила поповнення рахунку [NUMBER] через ПТКС «КБ «Приватбанк» на суму 2460 грн, а 28.02.2022 отримувала готівку через банкомат (введення суми вручну) (по карті: *7842); ATM5838 8 SUMY SUB- BRA SUMY UAUA на загальну суму 3\~000 грн. Отже, строк позовної давності переривався вчиненням відповідачкою дій по користуванню кредитним коштами, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду позивачем не пропущено. До того ж, у відповідності до п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24:00 30.06.2023, а починаючи з 24.02.2022 строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved