Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , звернулася до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області із позовом\~до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що у неї з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано 18.01.2021 року. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.03.2021 року, з відповідача на її користь, були стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття. Наразі дитина проживає разом з матір`ю і та вона самостійно несе додаткові витрати на дитину. Відповідач проживає окремо і участі у вихованні дитини не приймає, вона неодноразово зверталась до нього з проханням про надання допомоги в додаткових витратах на дитину. Підставою для звернення до суду про стягнення додаткових витрат на утримання дитини стало стоматологічне лікування зубів сина, що пов`язане з особливістю росту зубів та зміною молочних зубів на постійні, за яке позивач здійснила оплату в сумі 30\~610,00 грн., які вона просить суд стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10.06.2024 року позовну заяву було залишено без руху. 26.06.2024 року подана уточнена позовна заява та додаткові докази. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.06.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 23.07.2024 року представник відповідача адвокат Балковий Р.Л., який діє від імені та в інтересах [PERSON] , подав відзив на уточнену позовну заяву в якому вказав, що відповідач не визнає позов та просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі, також поставив запитання позивачу (а.с. 51-53). Вказаний відзив прийнято судом та долучено до матеріалів справи. 12.08.2024 року позивач [PERSON] надала відповідь на відзив, в якому просила її позовні вимоги задовольнити повністю, мотивуючи тим, що витрати на стоматологічне лікування дитини є доведеними та необхідними, надала відповідь на поставлені представником відповідача питання (а.с. 60-76). 23.09.2024 року адвокат Балковий Р.Л. в судовому засіданні подав клопотання про перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, клопотання судом задоволено та підготовче засідання призначено на іншу дату. Ухвалою Вільногірського міського Дніпропетровської області від 18.10.2024 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали та врахувавши обставини у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). Згідно копії рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.03.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. А також вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дружини (а.с. 30-33). Вказана обставина не заперечується відповідачем. Відповідно до копії довідки клініки Сокклінік від 15.04.2024 року [PERSON] проведена санація ротової порожнини, лікування, установка металевих коронок (а.с. 34) В акті виконаних робіт наданих лікарем від 03.12.2023 року відображені надані послуги та їх вартість (а.с.\~35). Згідно копії чека № 024643 та виписки руху коштів по картці Monobank від 11.06.2024 р. [PERSON] 03.12.2023 року позивачем здійснено оплату в сумі 30\~610,00 грн. (а.с. 36, 38, 39) До відзиву на позов долучені копії листів Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 164130/11 від 10.07.2024 року та № 165849/11 від 11.07.2024 року, відповідно до яких з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] станом на 09.07.2024 року в розмірі 148\~327,52 грн, щомісячно починаючи з 11.12.2023 року по 5500, грн., в липні 25\~630,00 грн (а.с. 54, 55). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (ст.ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185). \~ \~ \~ \~СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватися відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Відповідні правові висновки щодо застосування ст. 185 СК України\~наведені в постановах Верховного Суду від 10 жовтян 2019 року у справі № 638/13860/16-ц; від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18; від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19; від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17; від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та постанові від 14 січня 2019 року у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18). Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 749/106/17 (6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року) дійшла правового висновку, що згідно із ч. 1\~ст. 185 СК Уураїни\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства». Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони мають\~дитину сина [PERSON] і на\~його утримання\~з відповідача\~на користь\~позивача стягнуті аліменти\~в розмірі\~1/4\~частини щомісячного\~доходу відповідача,\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~На даний час шлюб між сторонами розірваний, малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Убачається, що дитині [PERSON] \~призначено стоматологічне лікування, що підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами. В даному\~випадку копіями\~довідки та актом виконаних робіт підтверджено,\~що [PERSON] проходив лікування зубів в клініці [PERSON] , позивач сплатила вартість лікування в розмірі 30\~610,00 грн, що підтверджується копією чеку та випискою по картковому рахунку позивача, тому суд вважає за можливе віднести їх до додаткових витрат на дитину (ст. 185 СК України). Встановивши наявність у позивача, з якою проживає дитина, що відповідачем не заперечується, особливих обставин у додаткових витратах, зумовлених лікуванням сина, суд з урахуванням обставин, що мають істотне значення (рекомендацій лікарів; документального підтвердження виконання позивачем лікарських рекомендацій; матеріального стану позивача та відповідача, який має стабільний дохід та сплачує аліменти), доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених позивачем додаткових витрат. З огляду на положення ст.\~180 та ст. 185 СК України\~участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (ст. 141 СК України). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Виходячи з викладеного вище, доводи у відзиві про те, що з огляду на характер лікування проведеного дитині, витрати, які понесла позивач, не є такими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України, вказані витрати є витратами на утримання дитини, тобто аліментами суд не приймає до уваги. Витрати, які понесла позивач, зумовлені негативними фактами (хвороба), що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання сина. Посилання на те, що без погодження із відповідачем позивач самостійно скористалась послугами ТОВ «Сокклінік», хоча відповідач від самого початку був проти отримання медичних послуг в установі, оскільки вона є відносно новоствореною та він не чув жодного позитивного відгуку про неї, висновків суду не спростовує, як і не спростовує факту понесених витрат на лікування, відповідач не надав власних доказів, які спростовували б доводи позивача, хоча не позбавлений відповідного права, виходячи із приписів цивільного процесуального законодавства. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме, в сумі 15\~305,00 грн, тобто в розмірі 50 % від понесених позивачем витрат, а іншій 50 % суд вважає за необхідне віднести на рахунок позивача, що буде відповідати принципам розумності та справедливості та межам доводів та вимог позову. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Судові витрати у виді судового збору в порядку ст.ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial