Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

В Смілянському міськрайонному суді Черкаської області перебувало на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В межах наведеної справи [PERSON] , як законним представником малолітніх [PERSON] та [PERSON] , було пред`явлено цивільний позов до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вироком суду від 30 квітня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено йому покарання. Крім того, суд задовольнив частково пред`явлений цивільний позов. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2024 року стосовно [PERSON] в частині розв`язання цивільного позову щодо стягнення з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь [PERSON] , 239600 грн. шкоди, заподіяної смертю потерпілого, скасовано, а провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 03 вересня 2024 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] , поданої як законним представником малолітніх [PERSON] та [PERSON] , до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовна заява, в частині позовних вимог до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» обґрунтована тим, що 08 липня 2023 року близько 23 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «МАЗ» номерний знак [NUMBER] та рухаючись поблизу будинку №67 по проїзній частині вулиці Миру в с. Балаклея Черкаського району Черкаської області, зі сторони с. Теклино в напрямку с. Костянтинівка на проїзній частині в межах смуги для руху транспортного засобу, в порушення вимог п.п.12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, під час руху в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну у вигляді появи пішохода на проїзній частині, під час руху на вказаній ділянці автодороги не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, рухаючись зі швидкістю 58 км на годину, що перевищувало дозволену в межах населеного пункту швидкість на 8 км на годину, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який знаходився на проїжджій частині в межах смуги руху для транспортного засобу та був обернений спиною до транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «МАЗ» номерний знак [NUMBER] [PERSON] , а саме вимог п.12.3 ПДР України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого [PERSON] . Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «МАЗ» номерний знак [NUMBER] [PERSON] була застрахована у ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до поліса ЕР 212995683 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. Ліміт відповідальності за шкоду завдану життю та здоров`ю потерпілого встановлений в розмірі 320000 грн. Дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 9 вересня 2020 року за участі забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої загинув пішохід [PERSON] призвело до настання страхового випадку. На час настання страхового випадку на утриманні у [PERSON] перебували дружина [PERSON] та малолітні діти [PERSON] та [PERSON] . 20 вересня 2023 року [PERSON] повідомила ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку та одночасно звернулася про виплату страхового відшкодування. Листом від 18 жовтня 2023 року ТОВ СК «Альфа-Гарант» відмовило [PERSON] у проведенні страхового відшкодування, оскільки позивачем не надано повного переліку документів для проведення відповідної виплати, а також у зв`язку з відсутністю вироку суду по справі. Враховуючи викладене позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її, позивача, користь як законного представника малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] 320000 грн. відшкодування шкоди, з яких 80400 грн - моральної шкоди, а решта 239600 грн - шкоди, заподіяної смертю потерпілого та 15000 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2024 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 вересня2024 року закрито підготовче провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача, на задоволенні позову наполягав. У наданому суду відзиві представник відповідача товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» проти задоволення позову заперечував. Вказав, що право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю [PERSON] , відповідно до норм чинного законодавства мають виключно його діти: син [PERSON] та дочка [PERSON] . Позивачка не перебувала з померлим у зареєстрованому шлюбі, відтак не має права на отримання страхового відшкодування. Крім того вказав, що позивачем не доведено та не надано суду відповідних доказів, що підтверджують наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника одноразовим платежем. Зазначив, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2024 року з [PERSON] вже стягнуто витрати на утримання дітей загиблого у розмірі 1/3 частини мінімальної заробітної плати, що становить 2233 грн 34 коп., починаючи з 08 липня 2023 року та до досягнення вісімнадцятирічного віку [PERSON] - до 07.03.2034 та [PERSON] - до 03.10.2037. Отже у випадку стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, враховуючи те, що вказаним вище вироком вже реалізовано право дітей загиблого на отримання такого відшкодування, зазначене буде свідчити про подвійне стягнення одного й того самого виду відшкодування, що є недопустимим. Суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Як вбачається з витягу з ЄРДР 08 липня 2023 року о 23 год. 49 хв. до ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що в с. Балаклея Черкаського району Черкаської області, біля стадіону на узбіччі автодороги лежить чоловік з тілесними ушкодженнями. Під час виїзду на місце події встановлено, що 08 липня 2023 року близько 23 год. 30 хв. автомобіль марки «МАЗ» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , рухаючись по автодорозі Н-01 в межах с. Балаклея у напрямку від с. Теклино до с. Костятинівка Черкаської області, знаходячись неподалік від будинку [ADDRESS] здійснив наїзд на [PERSON] , який внаслідок цього отримав тілесні ушкодження, знаходився у стані алкогольного сп`яніння та був доставлений до КНП «Смілянська районна лікарня» де в подальшому від отриманих тілесних ушкоджень помер. Відомості за вказаною подією внесено до ЄРДР 09 липня 2023 року за №12023250350000546. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] в м. Сміла Черкаської області, [INFO] помер [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 19 грудня 2015 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Залишено [PERSON] після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 31 жовтня 2019 року. 20 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася 08 липня 2023 року близько 23 год. 30 хв. по а/д Н-01, в межах [ADDRESS] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] загинув. Цього ж дня [PERSON] звернулася із заявою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Листом ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 18 жовтня 2023 року, [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання 5 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України, звільнено засудженого від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3-річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки. Цивільні позови задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь [PERSON] 239600 грн. - шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 80 400 грн. - моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, та 4000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 324000 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , як законного представника, діючої в інтересах та на захист прав малолітніх дітей, витрати на утримання (у зв`язку із загибеллю батька дітей) завданої смертю батька у розмірі 1/3 розміру мінімальної заробітної плати щомісячно, що становить 2233,34 грн., починаючи з 08 липня 2023 року до досягнення 18- річного віку [PERSON] (до 7 березня 2034 року) та [PERSON] (до 3 жовтня 2037 року). Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , моральну шкоду завдану дітям: [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] , 2019 року народження у сумі по 250 000 грн. кожному, а всього моральної шкоди на двох дітей 500 000 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 12427грн. 20 коп. витрат на проведення судово автотехнічної, трасологічної експертиз та експертизи технічного стану автомобіля. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» - задоволено частково. Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2024 року стосовно [PERSON] в частині розв`язання цивільного позову щодо стягнення з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь [PERSON] , 239 600 гривень шкоди, заподіяної смертю потерпілого - скасовано, а провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2024 року щодо [PERSON] - залишено без змін. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у СК «Альфа Грант», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 212995683. За полісом №212995683 ліміт відповідальності застрахованого транспортного засобу у ТДВ СК «Альфа Гарант» складав 320000 грн. за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тут і далі чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Пунктом 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Згідно з ч.1ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Як встановлено судом [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тобто, право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю [PERSON] мають право його діти. Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» Книги п`ятої «Зобов`язальне право». Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. Положеннями п. 36.2 ст.36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення п. 27.2 ст.27 та п.36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, п.27.5 ст.27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Вказаною нормою права передбачено право страховика (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ), а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. У наданому суду відзиві представник відповідача зазначає, що позивачкою недоведено та не надано суду доказів, що підтверджують наявність підстав щодо можливості виплати страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника одноразовим платежем. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначає, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проєкт закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проєкт закону про внесення змін до ЦК України. Поданий законопроєкт розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проєктом закону про внесення змін до ЦК України (частини перша та друга статті 4 ЦК України). 01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України, прийнятий 16 січня 2003 року, тоді як Закон № 1961-IV був прийнятий 01 липня 2004 року та набрав чинності 01 січня 2005 року. Положення частини першої статті 1198 ЦК України діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим кодексом. Так само незмінними залишаються положення статті 25 Закону № 1961-IV. Оскільки парламент прийняв окремий Закон № 1961-IV після ЦК України, то його положення не мали би суперечити приписам зазначеного Кодексу. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього Кодексу (аналогічний підхід зайняв Конституційний Суд України у Рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 у справі № 1-7/2012 за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини четвертої статті 3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (справа про заборону розірвання договорів інвестування житлового будівництва) (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Отже, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні положення різного змісту, то пріоритетними є положення ЦК України. Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, провадження № 14-188цс20 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, провадження № 12-85гс20 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21, до розгляду якої касаційне провадження зупинялося у цій справі. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» мінімальну заробітну плату у 2023 році встановлено у місячному розмірі з 1 січня у розмірі 6 700,00 грн. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 241 200,00 грн (36 х 6 700,00). Відповідно до п.27.3 ст.27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Отже, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи його дітям обрахований відповідно до п.27.3 ст.27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 80400 грн (12 х 6 700,00). Відтак, з урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи, що смертю [PERSON] його малолітнім дітям завдано глибоких моральних страждань, враховуючи наслідки, що наступили, а саме: діти втратили турботу та підтримку батька у дитячому віці, виходячи з того що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, з урахуванням захисту прав дитини, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, здоровим і нормальним шляхом, суд вважає що визначений позивачем розмір грошового відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 80400 грн. та 239600 грн. шкоди заподіяної смертю потерпілого є обґрунтованим. Враховуючи наведене, а також, що судовий захист порушених прав повинен бути не ілюзорним, а ефективним та виконуваним, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, яка діє в інтересах малолітніх дітей, слід стягнути 320000 грн страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, які складаються з вищенаведених розрахунків складових такого відшкодування, одноразовим платежем. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що розмір страхового відшкодування пов`язаний із втратою годувальника визначений позивачем в розмірі 239600 грн. хоча і є меншим за мінімально встановлений законом розмір регламентної виплати (36 мінімальних заробітних плат на час настання ДТП), проте вказана сума не перевищує ліміт відповідальності, з урахуванням моральної шкоди, встановлений полісом обов`язкового страхування. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved