Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

03.06.2024 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшов позов [PERSON] , вимоги якого 21.06.2024 року були нею уточнені, про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю до відповідачів: [PERSON] та ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області, на стороні якого залучена Чернівецька окружна прокуратура. Відповідно до змісту вищезазначено позову позивачка [PERSON] , вказує, що вона являється власницею 1/2 частини земельної ділянки номер [NUMBER] , площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва. Вказує, що вищезазначену 1/2 частину земельної ділянки вона отримала у порядку спадкування за її матір?ю - [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначає, що іншу 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки отримав у порядку спадкування її брат [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що незважаючи на вищевказані обставини вона з 2006 року одноособово здійснюю фактичне володіння та користування всією земельною ділянкою номер [NUMBER] , площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва. \~ \~ \~ \~А також, вказує, що вона з 2006 року самостійно сплачує всі членські внески на утримання зазначеної земельної ділянки в Садівничому товаристві «Авіатор». \~ \~ \~ \~Зазначає, що до смерті її матері у зв`язку хворобливим станом здоров`я останньої та її небажанням обробляти та використовувати землю саме вона користувалась зазначеною земельною ділянкою. \~ \~ \~ \~Стверджує, що після смерті її матері вона продовжила доглядати та використовувати спірну земельну ділянку номер [NUMBER] , площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва, в тому числі й 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки, що належала її братові - відповідачу [PERSON] , який після оформлення спадкових прав не був зацікавлений у використанні своєї частки земельної ділянки. Позивачка вважає, що у зв`язку із вищевикладеними обставинами у неї виникло право на набуття за набувальною давністю права власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка належала її брату відповідачу [PERSON] , та яка на даний час належить відповідачу ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області, оскільки вона добросовісно, відкрито та безперервно володіла та користувалась спірною 1/2 частиною земельної ділянки протягом більш як 15 років. На підставі викладеного, позивачка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної ділянки номер [NUMBER] (дев?ять), площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва, за набувальною давністю. Крім цього, позивачка просить суд стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.06.2024 року було відкрито провадження у справі №727/5552/24 (провадження №2/727/1289/24)\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю; призначено підготовче судове засідання на 10\~липня 2024 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.07.2024 року було залучено до участі у вищевказаній цивільній справі ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області, в якості третьої особи по справі без самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.07.2024 року було задоволено заяву керівника Чернівецької окружної прокуратури П. Шевчука про вступ прокурора у справу; допущено до участі у справі прокурора Чернівецької окружної прокуратури на стороні третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.09.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , де третьою особю без самостійних вимог на предмет спору виступає - ГУ Держгеокадастр у Чернівецькій області, на стороні якого залучена Чернівецька окружна прокуратура, про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю до судового розгляду по суті на 30 вересня 2024 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.11.2024 року було задоволено клопотання позивачки [PERSON] про залучення до участі у вищевказаній цивільній справі співвідповідача ГУ Держгеокадастр у Чернівецькій області. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Клецько Ю.С. підтримали заявлені позовні вимоги, та у судовому засіданні зазначили, що спірна земельна ділянка не була виділена в натурі, а тому, на їхню думку, реєстрація за відповідачем ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області 1/2 частини цієї ділянки та подальше розпорядження нею можуть порушувати права та законні інтереси позивачки. Зазначили, що позивачка одноособово користувалась спірною земельною ділянкою та платила податки за вказану землю. Ствердили, що позивачці не було відомо про те, що відповідно до вимог закону, її брату необхідно було відчужити спірну земельну ділянку на її користь, а тому вона продовжувала добросовісно користуватись зазначеною спірною земельною ділянкою допоки її не було конфісковано в дохід держави. На основі викладеного просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак згідно спрямованої ним до суду заяви останній позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також розглянути зазначену цивільну справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~Представники відповідача ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області - Тоненька Д.К. та Мужилівський Д.В. у судовому засіданні підтримали вказані у відзиві на позов обставини. Просили суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. При цьому, в спрямованому до суду керівником відповідача ГУ Держгеокадастру - Савчуком С.В. відзиву на позов, останній вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка [PERSON] правомірно користувалась спірною земельною ділянкою номер [NUMBER] , площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва. Стверджує,\~що позивачка [PERSON] не надала суду доказів того, що вона одноособово з 2006 року використовує вищевказану спірну земельну ділянку. Зазначає, що відповідач [PERSON] , отримавши у 2014 році у власність 1/2 частини вищезазначеної спірної земельної ділянки не відчужив її на користь його сестри позивачки [PERSON] , що, на його думку, свідчить про те, що він бажав залишити зазначену частину вказаної земельної ділянки у своїй власності. На основі викладеного керівник відповідача ГУ Держгеокадастру\~ [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Прокурор Герман К.В. в судовому засіданні підтримала пояснення надані представниками відповідача - ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області та просила суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі за безпідставністю. Суд, вислухавши пояснення сторін по справ, дослідивши матеріали вищевказаної цивільної справи, приходить до висновку, що в позові [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю слід відмовити, виходячи з наступного. Так, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №262757 від 16.08.2010 року (а.с.23) вбачається, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка номер [NUMBER] (дев?ять), площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.12.2012 року (а.с.22). Спадкоємцями майна померлої [PERSON] , 1938 року народження, зокрема спірної земельної ділянки номер [NUMBER] , площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва, стали її донька - позивачка [PERSON] (а.с.21) та її син - відповідач [PERSON] (а.с.27), отримавши у власність по 1/2 частині вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом серії НАК №266422 від 11.12.2014 року (а.с.18) та серії НАК №266420 від 11.12.2014 року (а.с.24). 11.12.2024 року право власності на 1/2 частини вищезазначеної земельної ділянки були зареєстровані за позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19, 25). Зазначене підтверджується також Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28.05.2024 року (а.с.34-35) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.05.2024 року (а.с.36-37). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2024 року у справі №727/38/24 (а.с.150-156), яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 липня 2024 року (а.с.157-163) було задоволено позовну заяву Чернівецької окружної прокуратури в інтересах ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області до [PERSON] , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача виступає [PERSON] , про припинення права власності на 1/2 частки земельної ділянки шляхом її конфіскації на користь держави; припинено громадянину [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером 7310136300:21:002:0300 із цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, площею 0,0532 га, що розташована по [ADDRESS] , зареєстровану в Державному реєстрі речових прав за №5259 80473101, шляхом її конфіскації на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області; стягнуто з [PERSON] на користь Чернівецької окружної прокуратури судовий збір в сумі 2684,00 грн. 14.08.2024 року державним реєстратором, на підставі вищевказаного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2024 року у справі №727/38/24 було зареєстровано за відповідачем ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області право власності на 1/2 частину вищевказаної спірної земельної ділянки, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 19.08.2024 року (а.с.164). Відповідно до Довідки Садівничого товариства «Авіатор» №2/2705 від 27.05.2024 року (а.с.32), вбачається, що позивачка [PERSON] з 2006 року одноособово здійснює фактичне володіння та користування земельною ділянкою номер [NUMBER] , площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в місті Чернівці, по вулиці Заставнянській у садівничому товаристві «Авіатор», цільове призначення якої - для ведення садівництва, що належала померлій [PERSON] (до моменту її смерті). Згідно з Довідкою Садівничого товариства «Авіатор» №1/2705 від 27.05.2024 року (а.с.31) вбачається, що громадянкою [PERSON] з 2006 року сплачувались всі членські внески за [PERSON] до моменту її смерті [INFO] . Станом на 27.05.2024 року громадянкою [PERSON] були сплачені всі членські внески у повному обсязі. Вказане підтверджується також копією Членської книжки [PERSON] , виданою 26.02.2023 року Садівничим товариством «Авіатор» (а.с.28-30). Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у статті 344 ЦК України. Так, частиною першою статті 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Правові висновки про особливості набуття права власності на майно у такий спосіб, як набувальна давність, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18). Виникнення права власності за набувальною давністю ґрунтується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх зазначених умов у сукупності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Порядок набуття громадянами права власності на земельну ділянку встановлений ЗК України. Відповідно до статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Згідно зі статтею 122 ЗК України вирішення питання щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради згідно зі статтею 12 ЗК України передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Результат аналізу статті 119 ЗК України дає підстави для висновку про те, що не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у частині першій цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (статті 118, 123 ЗК України). Ця норма надає лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 742/2916/15-ц та від 21 листопада 2018 року у справі № 569/10861/16-ц. Таким чином, умовами набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є: 1) добросовісність користування земельною ділянкою, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику земельної ділянки у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 15 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидною для усіх інших осіб; 3) безперервність користування протягом 15 років; 4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на цю земельну ділянку. Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 729/608/17 (провадження № 14-648цс18)). При цьому, оскільки позивачкою та її представником до матеріалів позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що позивачка [PERSON] зверталась до компетентного органу з клопотанням про передання їй у власність земельної ділянки саме в порядку набувальної давності та відповідно будь-якого рішення відповідач ГУ Держгеокадастр у Чернівецькій області та/або Чернівецька міська рада з цього питання не приймали, то суд приходить до висновку про відмову у позові в цій частині, адже вирішення питання про передання земельної ділянки у власність на підставі набувальної давності належить до компетенції відповідних органів державної влади, ради місцевих органів АР Крим або органів місцевого самоврядування. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 01 грудня 2020 року у справі № 347/1408/18 (провадження № 61-6228св19) та від 11 березня 2021 року у справі № 561/428/20 (провадження № 61-16555св20). Крім цього, судом було встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2024 року у справі №727/38/24, яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 липня 2024 року, судом серед іншого було припинено громадянину [PERSON] право власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки, шляхом її конфіскації на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області, після чого 14.08.2024 року державним реєстратором, на підставі вищевказаного рішення суду, було зареєстровано за відповідачем ГУ Держгеокадастром в Чернівецькій області право власності на 1/2 частину вищевказаної спірної земельної ділянки. Вищевказане, на думку суду, свідчить про те, що станом на день винесення судом рішення по даній цивільній справі, відповідач [PERSON] втратив право власності на 1/2 частину вищевказаної спірної земельної ділянки номер [NUMBER] , площею 0,0532 гектарів, кадастровий номер 7310136300:21:002:0300, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва, а отже останній являється неналежним відповідачем у даному спорі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в позовній вимозі [PERSON] до відповідачів: [PERSON] , ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю слід відмовити, за їх безпідставністю. При цьому, спрямовані до суду [PERSON] заяви з додатками (а.с.127-133, 134-139), відповідно до змісту яких відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] не можуть братись судом до уваги, оскільки останній на момент їх подачі, зокрема 02.09.2024 року та 04.09.2024 року, вже не був власником 1/2 частини спірної земельної ділянки, оскільки його право власності припинилось рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2024 року у справі №727/38/24, яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 липня 2024 року, та яке набрало законної сили 09.07.2024 року. На підставі викладеного, ті обставини, що позивачка одноособово здійснювала фактичне користування спірною земельною ділянкою та сплачувала членські внески за цю земельну ділянку, на думку суду, не спростовують вищенаведені судом висновки та не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог. Так, згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до відповідачів: [PERSON] та ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області, на стороні якого залучена Чернівецька окружна прокуратура, про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю слід відмовити. А також, оскільки, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed