Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

06.11.2024 із Галицького районного суду м. Львова за підсудністю до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області надійшла позовна заява, в якій представник ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» Тараненко А.І. просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №141309632 від 14.07.2021 у розмірі 48357,79 грн., з яких: 22496, 23 грн. заборгованість по кредиту, а 25861, 56 грн. сума боргу за відсотками. А також понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2422, 40 грн. та витрати на професій \~ \~ \~ \~ну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог посилається\~на те,\~що 14.07.2021\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~уклали договір\~№ 141309632 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 26000 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за його користування. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Фінансова компанія «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія«Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. 17.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія«Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали Договір факторингу №17/07/2024 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №141309632 від 14.07.2021. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 48357,79 грн., з яких: 22496, 23 грн. заборгованість по кредиту, а 25861, 56 грн. сума боргу за відсотками. Відтак, відповідач має невиконані зобов`язання з повернення коштів перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення позивачем до суду із вимогою про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 07.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не прибув, однак в поданій заяві просив суд розглядати справу без його участі, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позовну заяву не подавав. 30.12.2024 суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 14.07.2021\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~уклали договір\~№ 141309632 про надання кредиту (а.с. 59-63). Відповідно до укладеного кредитного договору №141309632, відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 26000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,69% в день, що становить 251, 85 гр., строком кредитування на 126 днів з 14.07.2021. Згідно додаткових угод до Договору №141309632 від 28.07.2021, 08.09.2021, 21.09.2021, 07.10.2021, 21.10.2021 строки для оплати чергового платежу були продовжені на тринадцять/чотирнадцять днів (а.с. 66-10). 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с. 105-111). 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 116). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01 (а.с. 117-123). 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 127). 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія«Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року (а.с. 131-136). 17.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія«Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Ейс»уклали Договір факторингу №17/07/2024 (а.с. 19-25). Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №17/07/2024 від 17.07.2024 від ТОВ «Фінансова компанія«Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 48357,79 грн., з яких: 22496, 23 грн. заборгованість по кредиту, а 25861, 56 грн. сума боргу за відсотками (а.с. 29-30). Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України. Як зазначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. А згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи те,\~що судом\~встановлено факт\~отримання [PERSON] \~коштів за\~кредитним договором\~№141309632\~від 14.07.2021в\~розмірі 26000\~грн. та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. А враховуючи той факт, що ТОВ «Фінансова компанія«Онлайн Фінанс» останнім відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на підставі Договір факторингу\~№17/07/2024 від 17.07.2024 і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, Договором про надання правової допомоги №26/07/24-01 від 26.07.2024 (а.с. 39-41) та Актом прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2024 (а.с. 47). Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, та такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відтак, з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача у розмірі 6000 гривень.

Outcome: approved