Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтовувала тим, що з 07.09.2019 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який розірвано рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 13.07.2023. Від спільного проживання сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає разом з позивачем, її матір`ю, а з колишнім чоловіком вони домовились, що матеріальну допомогу на утримання доньки він буде надавати добровільно. Однак, зі спливом часу вказані домовленості почали втрачати актуальність, оскільки грошові кошти на утримання дитини відповідач надає лише після її прохань, потребує постійних звітувань щодо витрачених коштів, а в добровільному порядку не бажає надавати доньці матеріальну допомогу в більшому ніж він вважає розмірі. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 14.08.2024 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги визнала частково та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, представник позивача клопотала перед судом про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. зазначених витрат з підстав, вказаних у внесеному нею до суду письмовому клопотанні. Представник відповідача направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені вимоги визнав частково, а саме просив стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що в теперішній час відповідач перебуває на військовій службі, яку проходить у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до довідки про доходи від 27.08.2024 за № 332 відповідачеві нарахована заробітна плата з січня 2024 по серпень 2024 в сумі 728009 грн. 34 коп., та матеріальна допомога за січень 2024 року в сумі 26837 грн. 75 коп. Інших джерел доходу відповідач не має. Також у відповідача немає жодного нерухомого майна, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2024. Також відповідач, будучи військовослужбовцем ЗСУ, постійно несе витрати на купівлю військової амуніції, харчування та несе інші витрати пов`язані з несенням ним служби. Відповідач ніколи не відмовлявся від надання матеріальної допомоги своїй дочці [PERSON] , та постійно матеріально утримує її через грошові перекази на карту позивача, що підтверджується рядом квитанцій АТ КБ «Приватбанк» за 2023-2024 роки, де в призначенні платежу зазначено «кошти на дитину». Так, за 2023 рік відповідачем добровільно сплачено аліменти на користь дочки [PERSON] 142000 грн., за 2024 рік в сумі 79500 грн., і додатково відповідачем купуються подарунки для дитини, одяг, ліки і т.і., також відповідач бере активну участь у житті дитини, цікавиться нею та спілкується. Таким чином, відповідач, як батько, добровільно виконує свій обов`язок по утриманню своєї дитини. Враховуючи дохід відповідача, який він отримує у вигляді заробітної плати, і виходячи із заявленого у позовних вимогах розміру аліментів у вигляді 1/4 частки від доходу відповідача, які просить стягнути позивач, то розмір аліментів на місяць складатиме близько 22700 грн., і виходячи з рівності обов`язку батьків, оскільки не лише батько, але й мати має обов`язок матеріально утримувати дитину, то сума грошового утримання дитини в розмірі майже 45000 грн. буде завеликою для 4-річної дитини, а тому відповідач позов визнає частково в розмірі 1/8 частки від його доходу. У внесеному до суду клопотанні представник відповідача клопотала перед судом про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, які підлягають стягненню з відповідача, з 3000 грн. до 1000 грн., враховуючи складність справи, недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Зокрема представник відповідача зазначала, що дана справа є малозначною, відповідач матеріально регулярно та постійно підтримує свою дитину, а твердження позивача, що він не достатньо допомагає є голослівними та спростовуються рядом чеків, долучених до відзиву, а тому необхідності у подачі такого позову не було, у зв`язку з чим при визначенні розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката, просила врахувати все вище наведене. У відповіді на відзив позивач звертала увагу на те, що відповідачем у відзиві не було зазначено, з яких саме підстав сума (частка доходу), заявлена нею до сплати ним аліментів на утримання доньки є завеликою, не було враховано, що дитина може відвідувати гуртки, їздити до лікувально-профілактичних закладів, потребує належного харчування, лікування у випадку хвороби, забезпечення одягом, іграшками для нормального росту та розвитку. Також певна сума аліментів буде збережена на майбутнє для доньки (буде певним накопиченням для її подальшого навчання), тому що дохід відповідача може змінюватися залежно від життєвих обставин і протягом різних років, а стягнення аліментів буде тривати до досягнення донькою повноліття. Сума добровільно сплачених відповідачем коштів не є достатньою у зв`язку зі стрімким підвищенням цін на продукти харчування, одяг, ліки тощо, а тому наявна потреба у стягненні аліментів у заявленому нею у позовній заяві розмірі, тим паче, що відповідач на сьогодні має змогу надавати грошове утримання дитині. Аліментів відповідач нікому не сплачує та інших утриманців не має. Що стосується заявленого відповідачем клопотання про зменшення витрат на правову допомогу з 3000 грн. до 1000 грн., то заявлені до відшкодування нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. є реальним та співмірним зі складністю справи, а також їх понесення підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 16 від 07.08.2024. З`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Підтверджено фотокопією рішення Путивльського районного суду Сумської області від 13.07.2023, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2019, який було розірвано зазначеним рішенням суду (а.с. 6). Після розірвання вказаного шлюбу прізвище позивача було визначено « [PERSON] ». Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). 20.12.2022 позивач була зареєстрована, як фізична особа підприємець (а.с.10). 25.10.2024 підприємницьку діяльність позивачем було припинено (а.с. 83). Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу від 02.08.2024 сума нарахованого доходу за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року становить: 8600 грн. (джерело отримання доходу Управління соціального захисту населення Конотопської РДА); 1090757,4 грн. (джерело отримання доходу ФОП [PERSON] ) (а.с.11-12). 24.08.2024 позивачем було зареєстровано шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації якого нею було обрано прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.81). Як вбачається із Витягів з реєстру територіальної громади позивач та її донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 8). Як вбачається із відповіді № 736583 від 13.08.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Як вбачається із довідки про доходи № 332 від 27.08.2024 відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] та загальна сума його доходу за період з 01.01.2024 по 31.08.2024 становить 754847,09 грн. (а.с.30). Як вбачається із квитанцій АТ КБ «Приватбанк» у 2023-2024 роках відповідачем на рахунок позивача переказувались кошти, цільове призначення яких зазначено «кошти на дитину» (а.с.31-42). Також відповідачем було придбано для доньки [PERSON] мобільний телефон зі стартовим пакетом, за допомогою яких донька спілкується з відповідачем (а.с.67,74-75). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а також - тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, посилання відповідача на нестабільність та невизначеність його матеріального становища, середній розмір його доходу в розрахунку на місяць, відсутність у відповідача інших утриманців, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі, про який клопоче позивач, тобто 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 182, 183 СК України. При цьому, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч. 1 ст. 192 СК України). Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 12.08.2024, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім цього, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. на користь держави. Також суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на оплату послуг адвоката, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки розмір вказаних витрат 3000 грн. відповідає вимогам зазначеним у ч. 4 ст. 137 ЦПК України та фактичне понесення цих витрат позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.13-17). Виходячи з наведеного,

Outcome: approved