Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Майстренка М. О. звернулася до суду із позовом до ТОВ «Райз-схід» про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 01.03.2005 в розмірі 13 324,43 грн. На обґрунтування поданого позову зазначила, що позивачка є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0811, загальною площею 2,2522 га, розташованої в адміністративних межах Тіньківської сільської ради Черкаського району Черкаської області. 01.03.2005 між позивачкою та ТОВ «Тіньки» був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] надала у строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір укладений сторонами строком на 10 років. 01.01.2018 між [PERSON] , ТОВ «Тіньки» та ТОВ «Райз-схід» укладена додаткова угода № 2 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 01.03.2005. Вказаною додатковою угодою право оренди належної позивачеві земельної ділянки набуло ТОВ «Райз-схід», а також були внесені зміни до умов договору щодо розміру орендної плати та змінено порядок її визначення на 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7 183,20 грн, збільшена нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки до 71 832,00 грн. 28.02.2023 між сторонами укладена додаткова угода до раніше укладеного договору, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023. 31.12.2023 договір оренди був припинений у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений, про що внесені відповідні відомості до реєстру речових прав. Натомість, в порушення умов укладеного договору відповідач не здійснив виплату орендної плати за 2023 рік. Крім того, з порушенням умов укладеного договору відповідач за період користування орендованою земельною ділянкою порушував обов`язок у частині сплати орендних платежів, а саме виплачував її не у повному обсязі, без нарахування та виплати індексації орендної плати. Вказані обставини стали підставою звернення до суду, тому просить суд стягнути з ТОВ «Райз-схід» на користь [PERSON] заборгованість за договором оренди землі в розмірі 12 621,59 грн, інфляційні втрати за час затримки розрахунку в розмірі 215,31 грн, 3 % річних в сумі 487,53 грн, а також відшкодувати понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду з повідомленням сторін. Подане представником позивачки клопотання про витребування у відповідача доказів проведення платежів на виконання умов договору оренди судом задоволено. У визначений судом день та час розгляду справи учасники не з`явились. Представник позивачки - адвокат Майстренко М.О. до початку судового розгляду надав суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач ТОВ «РАЙЗ-СХІД», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, участь уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, жодних заяв та/або клопотань суду не надав. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, витребувані ухвалами суду документи не надав. За таких обставин суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивачки на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Загальні положення про договір, його поняття та умови, порядок укладення, зміни і розірвання, врегульовані Розділом ІІІ Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). На підставі статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Спеціальним законом до спірних правовідносин є Закону України «Про оренду землі» (Закон № 161-XIV). Надане у статті першій Закону № 161-XIV визначення оренди землі передбачає, що це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону № 161-XIV). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону № 161-XIV). До істотних умов договору оренди землі у статті 15 Закону № 161-XIV законодавцем віднесена у тому числі орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Іншими нормами вказаного Закону орендодавцеві надано право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку та покладено на орендаря обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ст. ст. 24, 25 Закону № 161-XIV). Зі змісту статті 21 Закону № 161-XIV вбачається, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0811 загальною площею 2,2522 га, яка розташована в адміністративних межах Тіньківської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Відомості про належність вказаної земельної ділянки позивачеві внесені до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно. 01.03.2005 між [PERSON] (орендодавцем) та ТОВ «Тіньки» укладений договір оренди землі № б/н, відповідно до умов якого позивачка передала у строкове платне володіння і користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Відповідно до п. 8 Договору від 01.03.2005 сторони узгодили, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 315,36 грн на рік, що складає 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки, у тому числі 63,07 грн у грошові формі та 220,75 грн у натуральній формі рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем, по її собі вартості, але не вище державних закупівельних цін, у відробітковій формі 31,54 грн. Орендна плата за укладеним договором вноситься у такі строки: у грошовій формі - один раз у рік до 25 числа першого за звітним роком місяця, у натуральній - до 31 грудня кожного року (п. 10 договору від 01.03.2005). У свою чергу пунктом 9 вказаного договору сторони передбачили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Договір оренди від 01.03.2005 зареєстрований у Чигиринському відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.08.2005 за № 040579800256. Вказаний договір та пов`язані із його укладенням речові права були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.07.2015, на підтвердження чого суду наданий відповідний витяг. Додатковою угодою № 2 від 01.01.2018 до договору оренди землі від 01.03.2005, укладеною між орендодавцем [PERSON] , орендарем ТОВ «Тіньки» та новим орендарем ТОВ «Райз-схід» сторони узгодили, що орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені договором оренди (п. 1 додаткової угоди). Вказане відступлення прав та обов`язків орендарем на користь нового орендаря відбувається безоплатно (п. 2). Крім того, підписанням вказаної додаткової угоди сторони додатково узгодили внести зміни до договору оренди від 01.03.2005, зокрема визначити новий розмір орендної плати - 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7 183,20 грн за рік оренди. Також сторонами вказаного правочину внесені зміни до договору у частині нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, яка визначена у розмірі 71 832,00 грн, та продовжили строк дії договору до 16.07.2022. Інші умови договору змінені не були та залишились дійсними і обов`язковими для виконання сторонами (п. 6 Додаткової угоди № 2). У подальшому додатковою угодою від 28.02.2023 сторони продовжили строк дії договору оренди до 31.12.2023. Аналізуючи укладену додаткову угоду № 2 від 01.01.2018 суд констатує, що вона за своєю правовою природою є правочином, за наслідком вчинення якого відбулася заміна сторони орендаря у зобов`язанні. Водночас, ураховуючи вимоги статей 510, 520, 521 Цивільного кодексу України, наведений правочин є підставою для нового орендаря - ТОВ «Райз-схід» нести відповідальність перед орендодавцем щодо можливих порушень умов договору оренди попереднім орендарем, зокрема у частині повноти та своєчасності нарахування та виплати орендної плати. Оцінюючи твердження позивачки та його представника щодо наявності заборгованості з орендних платежів, яка складається з недоплати індексації орендної плати за період з 2016 до 2022 роки та заборгованості зі сплати оренди за 2023 рік суд ураховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що регламентовано статтею 599 Цивільного кодексу України. Ураховуючи наведене та відображені відомості у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо доходів позивача за період з 1 кварталу 2015 року до 4 кварталу 2023 року суд дійшов висновку, що такі відомості підтверджують обґрунтування позивача щодо допущених відповідачем порушень умов договору оренди землі в частині нарахувань та виплати орендної плати, оскільки у них відсутні відомості про нарахування та виплату позивачеві доходу від ТОВ «Райз-схід» у 2023 році чи пізніше не відображені, що також є підтвердженням заявлених позовних вимог [PERSON] . Такі висновки суду обґрунтовані положеннями пункту 168.1.1 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Інших доказів, якими могли б бути спростовані твердження позивачки у частині повноти нарахувань та фактичної виплати орендної плати за землю, суду не надано. При цьому суд враховує, що законодавцем до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено принцип змагальності, який визначає обов`язок кожної сторони доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 2, 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги наведене суд також ураховує, що за клопотанням представника позивачки ухвалою від 23.12.2024 у відповідача суд витребував докази проведення розрахунків із позивачкою, які у випадку їх надання могли б підтвердити або спростувати обґрунтованість заявлених позовних вимог. На виконання ухвали суду відповідач ТОВ «Райз-схід» доказів суду не надав, причини неможливості їх подання не повідомив, що відповідно до частини 10 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави суду визнати наведені позивачкою обставини доведеними. Аналізуючи розрахунки позивачки у частині індексації орендних платежів, суд констатує, що вони цілком та повністю відповідають умовам укладеного договору оренди землі від 01.03.2005, відповідно заборгованість з орендної плати з урахуванням її індексації за 2023 рік становить 7 548,38 грн. У свою чергу проведені позивачкою розрахунки заборгованості з орендних платежів за період 2016 - 2022 роки, які становлять недоплачену індексацію, також відповідають умовам договору оренди землі від 01.03.2005, відповідно загальний розмір недоплачених орендних платежів за вказаний період становить 5 073,21 грн. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заявлені позивачкою до стягнення інфляційні втрати, розраховані на прострочене грошове зобов`язання за період січень - вересень 2024 року, не в повній мірі відповідають умовам укладеного сторонами договору, зокрема позивачкою помилково визначено момент прострочення сплати орендної плати. Вказані висновки суду обґрунтовані тим, що пунктом 10 договору оренди землі від 01.03.2005 сторони узгодили кінцевий строк виплати орендної плати у грошовій формі - один раз у рік до 25 числа першого за звітним роком місяця. За таких обставин вказане зобов`язання є простроченим починаючи з 26.01.2024, відповідно до наявної заборгованості не може бути застосований індекс інфляції за січень 2024 року. Ураховуючи наведену невідповідність розрахунків суд під час розгляду справи самостійно провів розрахунок інфляційних втрат за період лютий 2024 року - вересень 2024 року, відповідно до якого інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання визначені у розмірі 75,77 грн, що розраховано наступним чином: (7 548,38 грн х 100,3 % х 100,5 % х 100,2 % х 100,6 % х 102,2 % х 100 % х 100,6 % 101,5 % / 100 % ) - 7 548,38 грн = 455,51 грн За аналогією суд не погоджується із наданими стороною позивача розрахунками 3 % річних за прострочення внесення орендної плати за 2023 рік, оскільки такий розрахунок проведений за період з 01.01.2024 до 13.12.2024 (348 днів), натомість ураховуючи умови укладеного договору належний розрахунок має бути проведений за період з 26.01.2024 до 13.12.2024 (323 дня). Після проведення власного розрахунку 3 % річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, судом визначено, що їх розмір становить 199,85 грн, який було обраховано наступним чином: 7 548,38 грн х 3 % х 323 дн / 366 дн х 100 % = 199,85 грн. Аналізуючи наведене суд дійшов висновку, що після укладення договору оренди земельної ділянки первісний орендар порушував умови вказаного договору в частині повноти нарахування та виплати орендної плати. Після заміни сторони договору обов`язок відповідати за порушення його умов покладено на відповідача по справі ТОВ «Райз-схід», який також за час існування спірних правовідносин вказані умови договору систематично порушував, а орендну плату за 2023 рік взагалі не сплатив позивачеві. Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивачки, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення наявної заборгованості із відповідача. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного цивільного права відповідає положенням статті 16 Цивільного кодексу України, тому, ураховуючи наведені раніше судом висновки, позов підлягає до часткового задоволення. Зокрема стягненню підлягає заборгованість з орендної плати за 2023 рік з урахуванням її індексації в сумі 7 548,38 грн, недоплачені орендні платежі за період 2016 - 2022 роки в сумі 5 073,21 грн, 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 199,85 грн та інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 455,51 грн, а всього 13 276,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі у сумі 1 206,88 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу суд ураховує таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При зверненні до суду із даною позовною заявою позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу адвоката визначені у загальному розмірі 5 000 грн. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучена копія договору про надання правової допомоги № 06/05/24-6 від 05.05.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатом Майстренком М. О.; копія специфікації № 1 від 06.05.2024, якою визначена вартість послуг адвоката та порядок її оплати - протягом 3 банківських днів з дати ухвалення рішення суду першої інстанції; копія замовлення № 1 від 06.05.2024; копія акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 13.12.2024, яким сторони підтвердили надання правової допомоги на загальну суму 5 000,00 грн та відсутність у позивачки претензій щодо її об`єму, якості та строків надання; копію звіту про надання правової допомоги № 1 від 13.12.2024. Вказані докази у своїй сукупності доводять наявність та реальність витрат позивачки на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вони також підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 4 982,18 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial