Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи. Представник позивачки - адвокат Конякін М. С. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду в сумі 30833,16 грн та моральну шкоду у сумі 100000 грн, поклавши на відповідача судові витрати. Зазначив, що 13.12.2022 близько 09:00 год. [PERSON] перебував на вулиці неподалік від приміщення церкви, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник словесний конфлікт з [PERSON] , внаслідок чого у [PERSON] виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Так, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON] підійшов до [PERSON] та реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілої та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс [PERSON] кулаком правої руки декілька ударів в область голови, обличчя та грудей, а також кілька ударів обома ногами в ділянку рук, ніг, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми-струсу головного мозку, широкого синця-гематоми лобної ділянки голови, синців на волосяній частині голови, правому плечі, лівому коліні, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №171 від 14.12.2022 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я до 21-го дня. [PERSON] визнано потерпілою по факту нанесення їй легких тілесних ушкоджень, а вироком Тростянецького районного суду Вінницької області у справі №147/1394/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. В результаті неправомірних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода виражається у витратах, які вона понесла на лікування завданих їй тілесних ушкоджень та витратах на проїзд до медичних закладів, де позивач проходила обстеження та лікувалась. Згідно з відповіді на адвокатський запит КНП «Тростянецька лікарня» стосовно стаціонарного лікування громадянки [PERSON] повідомляє, що стаціонарне лікування в умовах КНП «Тростянецька лікарня» хворій не проводилось; 16.12.2022 та 23.12.2022 пацієнтка амбулаторно консультована лікарем неврологом згідно з електронним направленням від сімейного лікаря. Також [PERSON] зверталась за допомогою у лікувально-діагностичний центр «Mediлюкс», де їй було проведено обстеження на магнітно-резонансному томографі. Матеріальна шкода становить 30833,16 грн, а саме: 27731,36 грн, що становить витрати на ліки та МРТ обстеження згідно з рецептами, які видавались лікарями, 200 грн - витрати на їжу у м. Вінниця, де позивач проходила МРТ обстеження та 2901,80 грн - витрати на проїзд у м. Вінниця на лікування. Крім майнової шкоди [PERSON] заподіяно також і моральну шкоду, яку вона оцінює в 100000 грн. Вона полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із завданими їй тілесними ушкодженнями. 10 жовтня 2024 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вважає позов [PERSON] необґрунтованим, таким, що носить форму шантажу та вимагання і переслідує ціль збагачення, зі сфальшованими документами, а тому позов не визнає і просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування свого твердження зазначив, що позовна заява не містить жодних доказів по заявленому позову - є голослівною; подані до позовної заяви копії понесених витрат на придбання ліків - нечитаємі, тому зробити будь-які висновки по них не можливо. Більш того, жодного реєстру та підрахунку таких витрат не представлено, що робить такі вимоги безпідставними; більшість копій документів на проїзд - сфальшовані: АС Вінниці видає проїздні документи тільки через касовий апарат, а АС Ободівки вже не існує більше трьох років, брати такі документи до розгляду неприпустимо. Також зазначає, що підписано позов - адвокатом, однак у тексті зазначені фрази «…моїх страждань», «…порушення моїх прав…протиправної поведінки відносно мене», «…спричинених мені діями відповідача». Тому відповідач вказує, що не зрозуміло кому спричинені страждання. Посилання на ст. 1192 ЦК України вважає помилковими, адже про завдану шкоду майну не йдеться ні слова. Вважає, що визначення моральної шкоди оцінено голослівно і захмарно; понесені судові витрати не підтверджено жодними доказами. У вироку чітко зазначено, що майнова шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна. 11 грудня 2024 року від представника відповідача - адвоката Дудіна Л. В. надійшов відзив в порядку ст. 178 ЦПК України. У своєму відзиві представник відповідача зазначає, що дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05.12.2024 відповідачу було надано можливість скористатися правовою допомогою адвоката Дудіна Л. В., у зв`язку з чим адвокатом заявлено клопотання про поновлення строку для подачі відзиву на позов, у зв`язку з його пропуском з поважних причин. Зазначив, що сторона відповідача заперечує проти позову, позовні вимоги не визнає повністю та просить відмовити в задоволенні позову повністю з таких підстав. Визначаючись з доказами розміру завданої позивачу матеріальної шкоди, зазначають, що, на підтвердження розміру завданої майнової шкоди позивачем надано копії квитанцій, товарних чеків про придбання ліків, квитанцію про оплату досліджень та квитки на проїзд на транспорті, які не є належними і допустимими, оскільки такі витрати на думку відповідача не стосуються тілесних ушкоджень, заподіяних ним позивачці 13.12.2022 за обставин вказаних у вироку суду, оскільки позивачка взагалі не лікувалась після цього, про що також зазначено у позовній заяві. Щодо моральної шкоди зазначив, що суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Явка сторін по справі та їх позиції у судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату час та місце його проведення повідомлялася в порядку передбаченому ЦПК України. Представник позивача - адвокат Конякін М. С. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві просив позов задовольнити повністю. Відповідач та його представник - адвокат Дудін Л. В. проти позову заперечили з підстав, зазначених у відзивах на позовну заяву. В задоволенні позову просили відмовити повністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09:00 годину 13 вересня 2024 року. У зв`язку із неявкою сторін, підготовче засідання відкладено на 10:00 годину 30 вересня 2024 року. 10 жовтня 2024 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву від 20.09.2024. Підготовче засідання відкладено на 09:00 годину 21 листопада 2024 року. 20 листопада 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення слухання справи, у зв`язку із необхідністю залучити представника. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року постановлено продовжити на 30 (тридцять) днів строк проведення підготовчого провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди; відкласти підготовче засідання на 11:00 годину 09 грудня 2024 року. Представник відповідача - адвокат Дудін Л. В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи, з метою ознайомитися з матеріалами справи, оскільки відповідно до доручення для надання безоплатної вротинної правничої допомоги особам, які визначені пуннктами 1-2, 9-23, 26-29 частини 1 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" від 05.12.2024 його призначено для надання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідачу [PERSON] . З урахуванням клопотання представника відповідача підготовче засідання відкладено на 09:20 годину 18 грудня 2024 року. 11 грудня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13:00 годину 02 січня 2025 року. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 січня 2023 року, визнано [PERSON] винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 1360 гривень. З вироку вбачається, що 13.12.2022 близько 09:00 год. [PERSON] перебував на вулиці неподалік від приміщення церкви, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник словесний конфлікт з [PERSON] , внаслідок чого у [PERSON] виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Так, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON] підійшов до [PERSON] та реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілої та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс [PERSON] кулаком правої руки декілька ударів в область голови, обличчя та грудей, а також кілька ударів обома ногами в ділянку рук, ніг, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми-струсу головного мозку, широкого синця-гематоми лобної ділянки голови, синців на волосяній частині голови, правому плечі, лівому коліні, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №171 від 14.12.2022 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я до 21-го дня (а.с. 7-9). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце вчинені дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною сьомою ст. 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З відповіді на адвокатський запит КПП «Тростянецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Тростянецької селищної ради від 07.12.2023 №409, відповідно до пояснювальної записки сімейного лікаря Ободівської АЗПСМ [PERSON] , пацієнтка [PERSON] , [INFO] , жителька села Ободівка Гайсинського району Вінницької області, була оглянута нею 13.12.2022 і направлена на консультацію до лікаря-травматолога. Лікування не призначалось (а.с. 10). Відповідно до листа КНП «Тростянецька лікарня» №221 від 18.06.2024 стосовно стаціонарного лікування громадянки [PERSON] , КНП «Тростянецька лікарня» повідомляє, що стаціонарне лікування в умовах їхнього закладу хворій у зазначений термін не проводилось; 16.12.2022 та 23.12.2022 пацієнтка амбулаторно консультована лікарем неврологом згідно з електронним направленням від сімейного лікаря. Позивачкою додані копії чеків на придбання у період з 03.12.2022 по 15.02.2024, препаратів, засобів гігієни тощо, а також чеки на проведення МРТ головного мозку, І відділення хребта, плеча, коліна, МРТ аргіографії (артерії), а листки обстежень Лікувально-діагностичного центру «МЕДІЛЮКС», а саме: МРТ головного мозку, 29.12.2022, МРТ шийного відділу хребта, 08.04.2023Є, МРТ лівого плечового суглоба, 08.04.2023, МРТ лівого колінного суглобу, 15.02.2024: на загальну суму - 27731,36 грн (а.с. 12 -15, 24-28). 16.12.2022 [PERSON] надано Консультаційний висновок спеціаліста від 16.12.2022, у якому зазначено діагноз: струс головного мозку; у заключенні зазначено, що від госпіталізації відмовилася, рекомендовано: СКТ головного мозку та вказано про призначені препарати (а.с.16-17). До позовної заяви додано консультації кардіолога надані [PERSON] від 07.04.2023, 15.02.2024, 17.07.2023, 23.05.2023 (а.с. 18-21); направлення на обстеження від 12.02.2024 (а.с. 22), електронне направлення №2387-8236-4688-8250 виписане 23.05.2023 на планове обстеження зі спеціалізації: ортопедія і травматологія (а.с. 23), копії листків з призначеннями б/н та б/д та з рецептами від 15.02.2024, 07.04.2023, 20.11.2023 (а.с. 29-35). Також позивачкою додані копії чеків від 29.12.2022 та від 08.04.2023 на загальну суму 200 грн - як доказ понесених витрат на їжу у м. Вінниця, де позивач проходила МРТ обстеження та чеки і квитки на автобус від 15.02.2024, 20.11.2023, 12.02.2023,08.04.2023, 17.07.2023, 14.12.2021, 23.05.2023, 07.04.2023, 09.01.2023, 29.12.2022 на підтвердження витрат на проїзд у м. Вінниця на загальну суму 2901,80 грн (а.с. 36-39). На переконання суду позов у частині стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30833,16 грн за сукупністю дійсних обставин та наявних доказів і матеріалів справи не доведений у достатній мірі, задоволення його в цій частині не відповідатиме вимогам закону та не буде справедливим щодо обох сторін, з огляду на таке. Позивачем надано до позовної заяви копії квитанцій, які майже нечитабельні, з яких не можливо достовірно встановити дати фіскального чеку, найменування лікарських засобів та інших товарів які там зазначені (що позбавляє суд можливості встановити чи придбавались ліки чи інші засоби для лікування потерпілої [PERSON] , у зв`язку із нанесенням відповідачем легких тілесних ушкоджень), а в деяких чеках не видно сум грошових коштів. Наведені обставини позбавляють суд можливості безумовно ідентифікувати надані суду копії фіскальних чеків, як витрати на лікування саме наслідків легких тілесних ушкоджень отриманих 13.12.2022. Більше того, позивачем надано чеки, які датовані за десять днів до події. Надані позивачем до справи копії призначень і рецептів не дають можливості ідентифікувати, що ці припарати призначалися [PERSON] саме для ліквідації наслідків подій, що мали місце 13.12.2022, адже майже всі записи не містять дати, на них важко розібрати назви препаратів, а також на них відсутні підпис та печатка лікаря, та не зрозуміло кому вони призначалися, деякі рецепти, які містять дату - 03.03.2022, тому жодного відношення не мають до подій, що мали місце 13.12.2022; інша частина рецептів датована 20.03.2023, 07.04.2023, 20.11.2023, 15.02.2024, що позбавляє суд можливості дійти висновків, що саме ці призначення, які видавалися [PERSON] через чотири, п`ять, одинадцять, п`ятнадцять місяців після 13.12.2022 виписувалися лікарями саме на ліквідацію наслідків нанесених відповідачем легких тілесних ушкоджень. Як слушно зазначено стороною відповідача, позивачем до позову додано докази на підтвердження проходження [PERSON] - 08.04.2023 МРТ лівого плечевого суглобу, в той час, як зі змісту вироку випливає, що [PERSON] спричинені, зокрема, тілесні ушкодження правого плеча. Таким чином, суду не надано достатніх доказів на підтвердження підстав пов`язувати необхідність придбання ліків чи інших засобів саме із протиправними діями [PERSON] , а саме не доведено, що придбані препарати, та пройдені обстеження, згідно з квитанціями призначені для лікування наслідків тілесних ушкоджень, заподіяних позивачу відповідачем. Суд також враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що потерпіла проходила лікування у закладі охорони здоров`я, натомість з листів наданих позивачем та з консультативного висновку випливає, що [PERSON] від госпіталізації відмовилася, а лікування не призначалося. Зазначено, що 16.12.2022 та 23.12.2022 пацієнтка амбулаторно консультована лікарем наркологом згідно з електронного направлення від сімейного лікаря, однак доказів на підтвердження того, що надані чеки видані лікарем наркологом за результатом консультації суду не надано. Варто зазначити, що для визначення того, чи ліки і припарати придбані відповідно до наданих позивачем чеків (а.с. 12 -15, 24-28), спрямовані на ліквідацію наслідків легких тілесних ушкоджень, що мали місце 13.12.2022 необхідні спеціальні знання, в той час як сторонами не заявлялися клопотання про призначення експертиз чи про залучення спеціаліста. Також варто зазначити, що додані позивачем чеки та квитки: на проїзд з села Ободівка у місто Вінниця, на лікування та харчування у м. Вінниці, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, що такі витрати пов`язані із заподіянням [PERSON] тілесних ушкоджень відповідачем. Так, судом встановлено, що мали місце: факт заподіяння відповідачкою тілесних ушкоджень позивачці, однак не здобуто доказів лікування позивачки у конкретний період часу з відповідним діагнозом саме у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень, здійснення позивачкою витрат на медикаменти та інші медичні засоби в період такого лікування. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення цивільного позову у частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30833,16 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктом 9 даної Постанови зазначено, що суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Водночас суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що перше речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає від держав, серед іншого, запровадження законодавчих та адміністративних механізмів, спрямованих на забезпечення ефективного стримування загроз праву на життя у контексті як державної, так і приватної діяльності, під час здійснення якої право на життя може опинитися під загрозою (рішення у cправі «Енерюлдіз проти Туреччини»). Якщо порушення права на життя чи тілесну недоторканість не здійснюється навмисно, позитивне зобов`язання за статтею 2 Конвенції щодо створення ефективної судової системи не обов`язково вимагає надання кримінально-правового засобу правового захисту в кожному випадку (рішення у справі «Во проти Франції»). Ґрунтуючись на природно-правових засадах розумності й добросовісності, суд бере до уваги вразливість становища позивачів, ступінь важливості для їх предмета спору та, відповідно, необхідність вияву суб`єктами правозастосування особливої сумлінності при розгляді справи цієї особи. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які … зіткнулися з проблемами ... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц роз`яснено: «У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий». Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачці [PERSON] було завдано легкі тілесні ушкодження, що свідчить про перенесення нею фізичного болю та страждань, що безумовно негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Отже, внаслідок винуватих дій [PERSON] позивачці було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, зокрема, враховує рівень фізичного болю та страждання, яких зазнала позивачка у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевного страждання, яких зазнала позивачка у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Водночас судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань позивачці є відшкодування їй відповідачем спричиненої моральної шкоди у розмірі 15000 грн, на підставі чого позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у межах зазначеної суми. Таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та свобод фізичної особи. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у розмірі 1211,20 грн. За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати з вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат. Разом з тим, представник позивача - адвокат Конякін М. С. до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про те, що докази на підтвердження розрахунку суми судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Отже, питання про розподіл судових витрат, відповідно до п. 5 ч. 7 ст.265 ЦПК України буде розглянуто в судовому засіданні.

Outcome: partial