Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Представник позивача - адвокат Бойко С.О. звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно, а саме: частку житлового будинку та частку земельної ділянки загальною площею 0,1447 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; частку земельної ділянки, загальною площею 10,1718 га, розташованої на території Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, після смерті батька [PERSON] [PERSON] , який помер [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що після смерті батька відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно, яку позивач прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований з батьком за однією адресою, де також зареєстрована дружина батька [PERSON] , яка також є спадкоємцем першої черги. В зв`язку з дією карантинних обмежень в 2021 році та дізнавшись що сторонам не обов`язково подавати заяву про прийняття спадщини, вони дійшли згоди оформити свідоцтва згодом, після завершення епідемії. На початку 2024 року позивач вирішив оформити спадщину та звернувся до приватного нотаріуса із заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено в зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини він постійно не проживав разом зі спадкодавцем, про що свідчить довідка виконкому Компаніївської селищної ради від 24.05.2021 року. Вважає, що нотаріус під час оформлення спадщини не врахувала факт реєстрації позивача разом зі спадкодавцем, не перевірила відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, порушила порядок вчинення нотаріальних дій, видавши свідоцтво про право на спадщину лише на ім`я дружини спадкодавця (відповідача по справі), тому просить визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а також стягнути судові витрати по справі. Представник відповідача подала відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, не надав жодних доказів спільного проживання. Позов обґрунтований виключно доказами про місце реєстрації позивача разом з батьком в селищі Компаніївка, хоча фактично він проживав у м. Києві, тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину і повинен був звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. У відзиві на позов представник відповідача відповідно до ст. 93 ЦПК України поставила позивачу запитання щодо періоду та місця проживання позивача та його роботи. Представник позивача надіслав відповідь на відзив, вказавши, що [PERSON] в грудні 2023 повідомив ОСН комітет мікрорайону «Совки» про те, що став співвласником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2023. В серпні 2021 позивач за додаткову плату отримав паспорт громадянина України у вигляді ID картки у м. Києві, оскільки в селищі Компаніївка в зв`язку з карантинними обмеженнями термін виготовлення паспорта міг зайняти тривалий час, паспорти виготовлялись зі значною затримкою. Крім того, після смерті [PERSON] спадкоємцями були дружина [PERSON] та діти від першого шлюбу: син [PERSON] та донька [PERSON] , яка тривалий час проживає в Італії. Між спадкоємцями була усна домовленість про звернення до нотаріуса та оформлення спадщини після скасування карантинних обмежень. Представник позивача стверджує, що позивач протягом всього свого життя проживав з батьком, піклувався про нього, допомагав матеріально, вів підприємницьку діяльність на території Кіровоградської області. В квітні 2021 батько захворів і позивач перебував у лікарні з ним, за проханням позивача жінка та син позивача купували продукти харчування та медикаменти. Вважає, що позивач після смерті батька прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав та був зареєстрованим з ним за однією адресою. Довідка виконкому Компаніївської селищної ради від 24.05.2021 не відображає коло осіб, які проживали в житловому будинку, а була надана на прохання відповідачки, яка даною довідкою ввела нотаріуса в оману, а нотаріус не перевірила коло осіб, які проживали та фактично прийняли спадщину. Ухвалою суду від 19.02.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, які позивач усунув 20.02.2024. Ухвалою суду від 23.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання про витребування доказів та залучено до участі у справі в якості третьої особи - приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області. Ухвалою суду від 19.04.2024 задоволено клопотання представника позивача про проведення засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 14.05.2024 задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про виклик свідків.\\ Ухвалою суду від 12.07.2024 застосовано до Національної служби здоров`я України захід процесуального примусу. Ухвалою суду від 12.07.2024 зобов`язано представника позивача надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, поставлені відповідачем у відзиві на позовну заяву. Ухвалою суду від 07.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 07.08.2024 скасовано ухвалу про застосування до Національної служби здоров`я України заходу процесуального примусу. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що являється спадкоємцем після смерті батька, був зареєстрований в [ADDRESS] та проживав разом з батьком з 2008 року до 2021 року, допомагав йому, а після його смерті переїхав до м. Києва. До 2008 року жив разом з дружиною, після чого у них були «вільні» відносини. Представник позивача позов підтримав, вказав, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Між сторонами була домовленість про звернення до нотаріуса після пандемії, однак потім почалася війна. На початку 2024 року позивач дізнався про намір відповідача продати будинок, звернувся до нотаріуса та дізнався, що [PERSON] оформила спадщину. Позивач був зареєстрований та проживав з батьком на час смерті, а після смерті батька переїхав в м. Київ, де проживає по теперішній час. Під час оформлення спадщини нотаріус не перевірила інформацію про зареєстрованих осіб в будинку на час відкриття спадщини. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Вказала на відсутність доказів проживання позивача разом з батьком на час відкриття спадщини. Показання свідка [PERSON] є сумнівними, оскільки остання, як дружина позивача, має майновий інтерес та зацікавлена в отриманні спадщини позивачем. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач надсилав ліки для передачі своєму батьку, що підтверджує факт окремого проживання позивача та його батька. Свідок [PERSON] повідомила, що не пам`ятає як складався акт, що цілком ймовірно, враховуючи давність подій (2021 рік). Однак допитані в якості свідків сусіди стверджували, що позивач не проживав з батьком, а лише приїздив до нього кілька разів на рік Третя особа - приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік О.В. пояснила суду, що дійсно видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , оскільки інші спадкоємці в установлений законом строк з відповідними заявами не зверталися, а на підставі довідки про склад сім`ї зі спадкодавцем проживала лише його дружина. Інформацію про зареєстрованих в будинку осіб на час відкриття спадщини вона не перевіряла, оскільки відповідно до положень ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому факт реєстрації не має переважного значення, оскільки для прийняття спадщини необхідною умовою є саме проживання, а не реєстрація разом зі спадкодавцем. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що займала посаду секретаря Компаніївської селищної ради. До неї 21.05.2021 в усному порядку звернулася [PERSON] з проханням видати довідку про склад сім`ї. Довідку їй не видали, а виїхавши за місцем проживання [PERSON] опитали сусідів та склали акт за підписами двох сусідів про те, що [PERSON] проживає одна. До будинку [PERSON] вони не заходили, однак сусіди підтвердили той факт, що після смерті [PERSON] в будинку постійно проживає його дружина [PERSON] . Свідок [PERSON] показала суду, що з 1989 року проживає в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] проживав разом з батьком до одруження. З 2008 року в будинку проживали [PERSON] та [PERSON] . Вона часто заходила до них в будинок, підтримувала сусідські стосунки, особистих речей позивача в будинку [PERSON] не бачила. Позивач [PERSON] станом на час смерті батька в будинку не проживав, він приїздив та навідував батька раз на кілька місяців. Вказала, що перед смертю [PERSON] хворів та перебував в лікарні. [PERSON] з дружиною приїздили до [PERSON] в лікарню, побули близько тижня та поїхали, а наступного дня [PERSON] помер. На похоронах [PERSON] позивача вона не бачила. Похованням [PERSON] займалася невістка [PERSON] [PERSON] . Обставини складання акта вона не пам`ятає. Свідок [PERSON] показала суду, що з 1979 року проживає в [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] в будинку проживала його дружина [PERSON] . Позивач в будинку не проживав на час смерті батька, лише приїздив кілька разів на рік. Іноді приїздив сам, а іноді з дружиною. На похованні [PERSON] вона позивача не бачила, стояла на вулиці коли несли труну, серед присутніх позивача не було. [PERSON] хворів, потребував допомоги, його дружина [PERSON] доглядала чоловіка сама. Також пояснила, що часто бувала в будинку [PERSON] (двічі на тиждень), речей позивача не бачила, одяг та взуття належали [PERSON] . Складання акта не пам`ятає. Вказала, що позивач не проживав разом з батьком більше 20 років. Свідок [PERSON] показав суду, що з позивачем давно знайомі та підтримували дружні стосунки, разом працювали. В 2008 році в будинку батька позивача провели воду, газ. Привозили меблі до будинку, робили ремонт в будинку, ремонтували авто. В 2008 році [PERSON] приїхав до батька та був у нього. Позивач передавав кошти на лікування батька. Стверджував, що позивач проживав разом з батьком з 2008 року по день смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] показала суду, що є дружиною позивача, з яким проживали разом до 2008 року. З 2008 [PERSON] проживав з батьком, а вона проживала в м. Києві, чоловік часто приїздив до них з сином в м. Київ. Чоловік займався підприємницькою діяльністю, залишався ночувати то в м. Києві, то в смт. Компаніївка. [PERSON] проводив воду в будинок батька, завозив меблі, займався ремонтом будинку. Після смерті батька в 2021 [PERSON] переїхав до м. Києва. Вказала, що часто бачила свекра на свята, навідувала його в 2021 в лікарні, де він лежав з інсультом. Через 3-4 дні вони з чоловіком повернулися до м. Києва, оскільки у свекра була короновірусна інфекція, в зв`язку з чим їх перестали пускати до нього. Стверджує, що чоловік був на похованні батька, хоча сама вона не була. Через 2 місяці після смерті батька чоловік переїхав до м. Києва. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, а саме сином померлого [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.20, 22). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частину житлового будинку та земельної ділянки загальною площею 0,1447 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку загальною площею 10,1718 га, розташовану на території Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (т.1 а.с.31-37). Станом на 23.04.2021 року позивач був зареєстрований разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.13, 19). 02.02.2024 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька (т.1 а.с.21). Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області від 06.02.2024 у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено в зв`язку з тим, що останній постійно не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в межах шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини не подавав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв (т.1 а.с.28,29). За матеріалами спадкової справи № 24/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] спадкоємцем після його смерті є дружина [PERSON] , яка згідно довідки виконавчого комітету Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровогроадської області № 1063 від 24.05.2021 проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом від 24.05.2021, прийняла спадщину після смерті чоловіка та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.2021 року (т.1 а.с.116-153). За повідомленням ОСН «Комітет мікрорайону «Совки» від 21.03.2024 інформація щодо проживання [PERSON] за місцем реєстрації його дружини [PERSON] та сина [PERSON] в будинку [ADDRESS] в період з 2010 року по 22.11.2023 року відсутня. Станом на 15.11.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 2015 року за вказаною адресою фактично не проживають (т.1 а.с.173,175). Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2021 [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, місцем його проживання вказано адресу реєстрації: [ADDRESS] (т.1 а.с.179-180). За повідомленням Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.04.2024 довідку від 24.05.2021 за № 1063 видано на підставі поданого паспорту громадянина України, акту обстеження від 21.05.2021 та усного звернення [PERSON] (т.1 а.с.236). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21.05.2021, складеного за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] в будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] проживає [PERSON] (т.1 а.с.237-238). Відомості щодо письмового звернення [PERSON] до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про надання адміністративних послуг в 2021 році відсутні. Довідку форми 13 було видано 06.08.2021 (т.1 а.с.241). Вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2019 [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 206-2 КК України та у вступній частині вироку вказано місце реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (т.2 а.с.13-15). За відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з І кварталу 2020 року по ІV квартал 2022 року [PERSON] отримував дохід від АТ «Універсал Банк» за назвою «Додаткове благо», інша інформація про доходи, зокрема про отримання позивачем заробітної плати, відсутня, не зазначено також і податкову адресу позивача. Тому вказана інформація не підтверджує факт отримання позивачем доходу, який би пов`язував його з місцем виконання роботи у конкретному регіоні(т.2 а.с.59-61). Національна служба здоров`я України повідомила, що адреса фактичного місця проживання [PERSON] [ADDRESS] . Реєстр декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу містить записи про наявні декларації, підписані 18.11.2020, 20.12.2021, які припинили дію та активну декларацію, підписану 04.12.2022 (т.2 а.с.85-86). Мотиви, з яких виходив суд та застосовані норми права. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У постановах\~Верховного Суду:\~від 27\~лютого 2019\~року у\~справі №\~471/601/17\~(провадження\~№ 61-38452ск18),\~від 10\~квітня 2020\~року у\~справі №\~355/832/17\~(провадження\~№ 61-27212св19)\~зроблено висновок\~про те,\~що державна\~реєстрація позивача\~у спірному\~житловому будинку\~сама по\~собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк не звертався, 02.02.2024 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (т.1 а.с.150). Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області від 06.02.2024 у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено в зв`язку з тим, що останній постійно не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в межах шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини не подавав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що є сусідами та добре знали [PERSON] та його родину, пояснили що позивач близько 20 років разом з батьком не проживав, особистих речей позивача в будинку не бачили, [PERSON] приїздив та навідував батька кілька разів на рік. Такі свідчення узгоджуються з іншими матеріалами справи. Оцінюючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які стверджували що [PERSON] з 2008 року постійно проживав з батьком по день його смерті (2021), суд враховує, що [PERSON] є дружиною позивача, а [PERSON] є близьким та давнім другом позивача, а крім того, їх показання спростовуються свідченнями сусідів [PERSON] і [PERSON] , які поясни що [PERSON] тривалий час не проживав з батьком, а також спростовуються письмовими матеріалами справи: актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21.05.2021; вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2019, яким [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 206-2 КК України, де у вступній частині вироку вказано його місце реєстрації: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання: [ADDRESS] , а також інформацією з реєстру Центральної бази даних ЕСОЗ щодо [PERSON] , [INFO] , де вказана адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] . Крім того, показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо спільного проживання позивача з батьком не підтверджені жодними письмовими доказами. Наведене свідчить, що позивач був зареєстрований у спірному будинку, однак тривалий час не проживав, у тому числі й на час відкриття спадщини після смерті свого батька, що підтверджено належними доказами, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому позивач, як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті його батька [PERSON] , а відповідно не набув права на спадкове майно. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією ВС від 19 травня 2021 року (справа № 937/10434/19-ц). Щодо твердження позивача про звернення до нотаріуса після скасування карантинних обмежень суд зазначає наступне. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) визначено, що з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Однак, ця норма не стосується вчинення нотаріальних дій, в тому числі, і тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених законодавством строків (наприклад, оформлення спадщини). Інші доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Бездіяльність [PERSON] щодо невчинення дій для реалізації спадкових прав з квітня 2021 року без поважних причин, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість, не може бути підставою для задоволення позову. Відповідно до частин першої та третьої статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняв спадщину, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача. Щодо вжитих заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 26.02.2024 забезпечено позов шляхом накладення арешту. Відповідно до частини 9, 10 статті 158 ЦПК України,\~у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Отже, беручи до уваги, що судом відмовлено позивачу у задоволенні позову, а тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у цій справі.

Outcome: dismissed