Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 25 жовтня 1996 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступового погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між ними постійно виникають сварки, що унеможливлює спільне проживання. На теперішній час ведення спільного господарства та спільне проживання як сім`ї між ними припинено. Сім`я фактично припинила своє існування. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 25 жовтня 1996 року у виконавчому комітеті Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, актовий запис №9. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. про день та час розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою-повідомленням, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про отримання поштового відправлення. В прохальній частині позовної заяви [PERSON] просив розглянути справу у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася, про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлялася у\~порядку,\~встановленому ст.ст.128,\~130\~ЦПК України\~-\~судовою повісткою-повідомленням,\~яка направлялася\~за місцем\~реєстрації [PERSON] , [ADDRESS] . Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128\~ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно 11.09.2024 Ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] 25.10.1996 у виконавчому комітеті Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №9 (а.с.4). Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , та копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №14-04/с-51 від 30.09.2021, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, зареєстроване місце його проживання: [ADDRESS] (а.с.5, 6). Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , та копії витягу з реєстру територіальної громади за період з 01.01.1900 по 11.09.2024, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, зареєстроване місце її проживання: [ADDRESS] (а.с.7-9). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов є обґрунтованим і суд має підстави для розірвання шлюбу. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією до платіжної інструкції 0.0.3891269830.1 від 18.09.2024, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved