Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість: за кредитним договором №132050 в розмірі 21376,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13376,00 грн - сума заборгованості за процентами; за договором позики №77842225 в розмірі 50954,40 грн, з яких: 18000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 32954,40 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №2517095 в розмірі 41268,00 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26268,00 грн - сума заборгованості за процентами; за кредитним договором №3184009768/757096 в розмірі 5200,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3200,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 118798,40 грн. В обґрунтування вимог вказано, що 29.11.2021 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №132050. 29.02.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 29.02.2024 до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21376,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 131376,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 25.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №77842225. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 50954,40 грн, з яких 18000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 32954,40 грн - заборгованість за відсотками. 28.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2517095. 05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №05052023. Відповідно до реєстру боржників від 05.05.2023 до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 41268,00 грн, з яких 15000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 26268,00 грн - заборгованість за відсотками. 11.12.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір №3184009768/757096. 12.08.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12082022. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 5200,00 грн, з яких 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3200,00 грн - заборгованість за відсотками. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаними договорами та судові витрати. Ухвалою суду від 09.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.11.2021 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №132050, відповідно до умов якого сума кредиту становить 8000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, тип процентної ставки фіксований. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка становить 0,95% в день (а.с. 11-17). 29.02.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 18-21). Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 від 29.02.2024 до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №132050 в сумі 21376,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 131376,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 22). Також, 25.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №77842225, відповідно до умов якого сума позики становить 18000,00 грн, строк - 30 днів, процентна ставка фіксована 1,99% на день (а.с. 27). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання за якою настав, до третіх осіб - боржників, перелік яких зазначений у відповідних реєстрах боржників (а.с. 28-30). 27.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду до договору факторингу №14/06/21 від 27.10.2023 (а.с. 31-32). Відповідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув право вимоги до відповідача за договором №77842225 в сумі 50954,40 грн, з яких 18000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 32954,40 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 33). Також, 28.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2517095, відповідно до якого сума кредиту становить 15000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, тип процентної ставки фіксований. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день, знижена процентна ставка становить 0,90% в день (а.с. 40-53). 05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №05052023, відповідно до умов якого, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання за якою настав, до третіх осіб - боржників, перелік яких зазначений у відповідних реєстрах боржників (а.с. 54-57). Відповідно до реєстру боржників від 05.05.2023 до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023, позивач набув право вимоги до відповідача за договором 2517095 в сумі 41268,00 грн, з яких 15000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 26268,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 58). Також, 11.12.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір №3184009768/757096, відповідно до умов якого сума кредиту становить 2000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, тобто до 09.01.2022, процентна ставка 547,5% річних або 1,5% на добу (а.с. 65-68). 12.08.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12082022, відповідно до умов якого, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання за якою настав, до третіх осіб - боржників, перелік яких зазначений у відповідних реєстрах боржників (а.с. 69-71). Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, позивач набув право вимоги до відповідача за договором №3184009768/757096 в сумі 5200,00 грн, з яких 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3200,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 72). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Кредитний договір, як і договір позики, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями (кредиторами) - ТОВ «Селфі Кредит», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», були перераховані грошові кошти [PERSON] в розмірах, що передбачені відповідними договорами, а відповідач ці кошти отримала. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за відповідними договорами містять інформацію про розмір заборгованості [PERSON] . Однак вказані розрахунки заборгованості не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано. Суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, які буди укладені між позивачем та первісними кредиторами. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені відповідними договорами, не надано належних доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами, тому суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed