Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

11.11.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання права власності в порядку спадкування, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . Вищевказані позовні вимоги позивачка [PERSON] обгрунтовувала в мотивувальній частині її позовної заяви наступними обставинами та нормами права: - [INFO] помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області було внесено актовий запис про смерть № 13, та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.11.2004 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до якої увійшли: 1) Право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Новосілківське» Кагарлицького району Київської області, розміром 1,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належав померлому на підставі сертифікату Серії PH №360193. виданого Кагарлицькою райдержадміністрацією 28.02.2001 року; 2) Майновий пай у пайовому фонді майна КГСП «Новосілківське» с. Новосілки Кагарлицького району Київської області, - відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників; 3) Грошовий вклад з відповідними процентами і нарахуваннями, що знаходився на рахунках померлого, відкритих в ощадному банку; 4) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Отже, після смерті [PERSON] залишилося вказане вище майно та майнові права. Державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. було заведено спадкову справу №38657757 (номер у нотаріуса 47) до майна померлого [PERSON] , що підтверджується копією витягу зі Спадкового реєстру №3400463 від 03.02.2006 року. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохотення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] (далі - Позивач) є дружиною померлого [INFO] [PERSON] , та спадкоємицею його майна за законом першої черги. Інших спадкоємців на майно померлого [PERSON] , крім Позивача, - не залишилося. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов 'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач прийняла спадщину свого чоловіка та на її ім`я державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.02.2006 року, зареєстроване в реєстрі за №1-240. Втім, оформити у спадщину житловий будинок, що належав померлому [PERSON] , - Позивач не змогла. Так, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , - померлий [PERSON] успадкував від свого батька - [PERSON] . На день смерті [PERSON] [PERSON] проживав спільно зі своїм батьком, а тому прийняв спадщину останнього, оскільки не заявив про відмову від спадщини. Проте, [PERSON] , - не оформляв спадщину померлого [PERSON] , та правовстановлюючі документи на житловий будинок на ім`я [PERSON] , - не виготовлялися. Через це Позивач не може успадкувати вказаний житловий будинок в нотаріальному порядку. Так, 15.10.2024 року Позивач звернулася з даним питанням до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І. Листом від 15.10.2024 року №461/02-14 нотаріус роз`яснила Позивачу, що документів, підтверджуючих право власності у спадкодавця (померлого [PERSON] ) на житловий будинок [ADDRESS] Позивачем надано не було. Згідно з інформацією, наданою КП КОР «Київське обласне БТІ» від 15.10.2024 року за вих. №143, - станом на 29.12.2012 року на вищевказаний житловий будинок право власності не зареєстроване. Через це, видати свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , - неможливо. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Отже, через відсутність правовстановлюючих документів, виданих на ім`я померлого [PERSON] , - Позивач не може через нотаріуса оформити спадщину на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] , та дане питання може бути вирішене виключно в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа миє право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна мож`е пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 386, 395, 396 Цивільного кодексу України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в гі.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, у випадку, коли нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Передумовою для звернення до суду з даним позовом про визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . є відсутність іншого, крім судового, шляху для реалізації її права. Необхідно зазначити, що відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц). Отже, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, - спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту тако ї реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, нотаріусом було обгрунтовано відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] щодо належного йому житлового будинку за адресою: за адресою: [ADDRESS] . У будь-який інший спосіб Позивач не може захистити свої права, у той час як відсутність правовстановлюючих документів не може бути підставою для позбавлення Позивача права на спадкове майно. Таким чином, наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] за рішенням суду. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved