Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: [PERSON] , про розподіл спільного майна подружжя. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: [PERSON] , про розподіл спільного майна подружжя- залишено без задоволення. У грудні 2024 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення суду, в якому вона просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32000,00 грн. Позивач подав до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідача. В судовому засіданні, яке відбулось 14.01.2024 року, представник позивача заперечила проти задоволення заяви посилаючись на обставини викладені у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідача. В судове засідання, яке відбулось 14.01.2024 року, відповідач та її представник не з`явились, про дату місце та час розгляду заяви повідомлялись належним чином. Оскільки позов було залишено без задоволення, однак, судом не вирішено питання про судові витрати, суд дійшов про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Відповідач на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подав до суду наступні докази: копія договору №27/2020-у про надання правової допомоги адвокатом від 13.10.2020; копії кошторисів послуг адвоката; розрахунок судових витрат. Крім того, суд відхиляє докази надані стороною відповідача у вигляді інформації про рух коштів, з огляду на те, що суд позбавлений можливості встановити з даних доказів призначення платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із висновків у постановах ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення по справі додаткового рішення, яким частково задовольнити вимоги про стягнення судових витрат відповідача, а саме з огляду на заперечення позивача щодо розміру понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, а також, зважаючи на те, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, суд дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідача до 15000,00 грн.

Outcome: partial