Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд: розірвати шлюб, який укладений між ним та [PERSON] , позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.06.2010 року укладено шлюб між сторонами Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 148. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв`язання сімейних та побутових проблем. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. З січня 2022 року відповідачка стала проживати окремо від нього та дитини. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує. Також з січня 2022 року відповідачка перестала цікавитись життям дитини, її станом здоров`я, психологічним та фізичним розвитком, успіхами та досягненнями. На теперішній час відповідачка створила іншу сім`ю. Наведені факти свідчать про умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків, в зв`язку з чим просить позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.09.2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відповідачка усунулась від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки, про що також свідчить її заява про визнання позову. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про визнання позову в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Заява відповідачки завірена консулом Консульства України в Малазі, Королівства Іспанії Бас О.М. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , справу просили розглядати за їх відсутності. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 05.06.2010 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 148. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб фактично припинив існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать його інтересам. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не бажає вживати заходів щодо примирення з відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради № 392 від 07.10.2024 року встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] мешкає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться станом здоров`я дитини, матеріально не утримує, на співбесіду до Департаменту служб не з`явилася, надала письмову заяву в якій повідомляє, що не заперечує проти позовних вимог [PERSON] , оскільки на теперішній час мешкає за межами України та не має можливості виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Згідно з інформацією адміністрації КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 420 Харківської міської ради» від 07.06.2024 в якому з 2013 по 2017 року виховувалася малолітня [PERSON] , [INFO] , дитина була розвинена за віком, вихованням та розвитком дитини займався переважно батько, який приділяв дитині належну увагу, опікувався життям дитини в садочку, приймав участь в організаційних та культурних заходах, дитячих святох, тощо. [PERSON] була емоційно прив`язана до батька, котрий приводив та забирав дитину з закладу, вносив оплату за харчування. Протягом усього часу перебування дитини у дитячому навчальному закладі батько [PERSON] приймав активну участь у спільних заходах для дітей та батьків, займався вихованням і розвитком [PERSON] . Згідно із характеристикою, наданою адміністрацією КЗ «Харківський ліцей № 53 Харківської міської ради», де навчається малолітня [PERSON] , [INFO] , батько дитини, [PERSON] активно бере участь у питаннях пов`язаних з навчанням доньки у школі, допомагає їй з виконанням домашніх завдань т займається вихованням. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених наст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд вважає необхідним позов в цій частині задовольнити, позбавити батьківських прав відповідача, як такої, що ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей. Також суд враховує, що відповідачем [PERSON] надано завірену консулом Консульства України в Малазі, Королівства Іспанії Бас О.М. заяву з якої вбачається, що вона проживає в Іспанії, залишивши доньку та утриманні та вихованні батька, та в якій вона в повному обсязі визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу та позбавлення її батьківських прав. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved