Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивачка мотивувала свої вимоги тим, що від шлюбу вони з відповідачем [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені. Зазначила, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18.06.2018 з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] . Вказала, що [PERSON] є повнолітньою, продовжує навчатися на першому курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, по спеціальності 053 психологія, денної форми навчання, комерційної форми фінансування факультету психології і соціальної роботи Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, наказ на зарахування № 150 від 09.08.2024. Зазначила про те, що самостійного доходу донька не має та перебуває на утриманні позивачки. Вказала, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки на час навчання. Водночас є працездатним, працює і отримує заробітну плату, інших дітей не має, аліментів не сплачує. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву до суду не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать записи у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 6). Згідно з довідкою Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка № 312 від 03.09.2024 [PERSON] є студенткою І курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти спеціальності 053 - Психологія денної форми навчання комерційної форми фінансування факультету психології і соціальної роботи Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка. Наказ на зарахування № 150 ст від 09.08.2024, дата закінчення навчання 30.06.2028 (а.с. 11). Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Відповідно до статті 201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Положеннями статті 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту статті 183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу повнолітньої дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків. При цьому, обставин, які б свідчили про неможливість відповідачем надавати матеріальну допомогу доньці судом не встановлено. Відповідач не подав до суду будь-яких доказів на спростування тверджень позивачки, наведених у позовній заяві. Крім того, відповідач також не вказав на неможливість надавати доньці матеріальну допомогу. Разом з тим, суд, керується положеннями\~ст.\~ 12\~та ст.\~13\~ЦПК України,\~якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах\~змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для справи і\~на які\~вона посилається як на підставу своїх\~вимог або\~заперечень, крім випадків,\~встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона\~несе ризик\~настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками справи або витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів\~у цивільних справах не\~є обов`язком\~суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, суд прийшов до висновку про наявність передбачених статтею 199 СК України підстав для виникнення у відповідача обов`язку на участь в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У разі припинення [PERSON] навчання у\~навчальному закладі відповідно до вимог частини 2 статті 199 СК України\~право на\~її утримання припиняється. Таким чином, беручи до уваги сукупність таких обставин, як досягнення [PERSON] повноліття, продовження нею навчання, існування потреби у матеріальній допомозі, відсутність даних щодо неможливості надавати таку допомогу відповідачем, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на період навчання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 21.10.2024 і на весь період навчання, але не більш як до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Відповідно до\~пункту\~1\~частини\~1\~статті\~430\~ЦПК\~України,\~суд\~допускає\~негайне виконання\~рішень\~у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved