Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Самопоміч» звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 03 травня 2023 року між Кредитною спілкою «Самопоміч» та [PERSON] , членом кредитної спілки «Самопоміч», з 31 жовтня 2018 року було укладено договір про споживчий кредит за №GR0000000040, відповідно до якого кредитна спілка надала відповідачу кредит в розмірі 12 000,00 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних. Кредит надавався строком на 24 (двадцять чотири) місяці. Вказує, що у відповідності до пункту 4.1. кредитного договору №GR0000000040 від 03.05.2023 року та додатку №1 до договору №GR0000000040 від 23.05.2023 року позичальник брав на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 848 гривень 62 копійок, що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами, починаючи з 03.06.2023 року до 03.05.2025 року. За період з 03.05.2023 року до 19.03.2024 року у виконання вищевказаного кредитного зобов`язання боржником було сплачено 6800,00 гривень, з яких: 942,12 гривень - повернено частину основної суми кредиту та 5857,88 гривень процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань щодо строків внесення та повноти сплати, станом на 20.09.2024 року заборгованість по кредитному договору №GR0000000040 від 03.05.2023 року становить: 8 658,72 гривень, що складається з 5 472,76 гривень суми простроченого основного боргу по кредиту та 3 185,94 гривень проценти за користування кредитом. Крім того, непрострочена сума кредиту становить 5585,12 грн. Враховуючи, що відповідач прострочувала сплату процентів за користування кредитними коштами у відповідності до ст.ст. 1048,1050 ЦК України та умов договору, позивач просить достроково повернути кредит та сплатити проценти та стягнути з відповідача 14 243,82 гривень та судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 25 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 14.01.2025 року відзив на позов від відповідача до Горохівського районного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача Андріїшин Д.В. не з`явилась, однак 24.10.2024 року подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, у випадку неявки відповідача просить проводити заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання рекомендованого повідомлення за фактичним місцем реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат тимчасово відсутня». Крім того, відповідач належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України, причину неявки в судове засідання не повідомила, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подала. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач отримав безстрокову ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 02 березня 2017 року №470) (а. с. 21). 03.05.2023 року відповідач [PERSON] звернулася до Кредитного комітету КС «Самопоміч» із заявою про отримання кредиту №40 (а.с.4). 03.05.2023 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №GR0000000040 (далі кредитний договір) (а. с. 9-13), та додаток №1 до договору про споживчий кредит «Графік платежів», який підписаний відповідачем. Відповідно до п.1.1 вказаного кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у кредит позичальникові в сумі 12000 (дванадцять тисяч гривень) та на умовах, встановлених цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п.2.2 кредитного договору кредит надається строком на двадцять чотири місяці з 03.05.2023 року до 03.05.2025 року. Згідно з п.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 57 процентів річних. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів, передбачених п. 3.1. Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок основної суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику (зарахування на рахунок Позичальника або видача готівкою) до дня закінчення строку дії Договору вказаного п. 12.1 Договору (зарахування на рахунок Кредитодавця та/або внесення в касу Кредитодавця готівкою) включно. Згідно з п.4.1 кредитного договору сторони погодили строки та розміри повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів згідно додатку №1 до Договору. Відповідно до п.6.4 зазначеного договору, у разі затримання позичальником сплати частини споживного кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла\~щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Відповідно до п.6.5 кредитного договору якщо кредитодавець відповідно до умов договору вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються позичальником протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором можуть настати правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, дострокове повернення кредиту з підстав та в порядку , передбаченому р.6 договору, відшкодування збитків у розмірі несплаченої суми кредиту та процентів за фактичний строк користування кредитом, застосування процентної ставки за неправомірне користування кредитом, передбаченої договором, повернення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на підставі ст..625 ЦКУ. Крім того,\~в матеріалах\~справи міститься\~Паспорт споживчого\~кредиту,\~який підписаний\~ [PERSON] \~та в\~якому містяться\~дані позичальника,\~основні умови\~кредитування,\~інформація щодо\~реальної річної\~процентної ставки\~та орієнтовної\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~інші умови\~(а.с.7). Згідно з видатковим касовим ордером від 03.05.2023 року відповідач [PERSON] отримала від позивача КС «Самопоміч» 12 000 гривень в якості довгострокової позики за договором №GR0000000040 від 03.05.2023 року (а.с.15). Відповідно до особової картки позичальника за кредитним договором №GR0000000040 від 03.05.2023 року, станом на 20.09.2024 року прострочена основна сума кредиту становить 5 472,76 грн, проценти за користування кредитом - 3 185,94 гривень, непрострочена сума кредиту становить 5 585,12 грн (а.с.18). Вказана сума боргу також підтверджується наданим позивачем обґрунтованим розрахунком заборгованості за кредитним договором №GR0000000040 від 03.05.2023 року (а.с.19). 21.06.2024 та 16.08.2024 року кредитна спілка зверталася до боржника з вимогою в погашенні заборгованості за кредитним договором №GR0000000040 від 03.05.2023 року, однак відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення листи повертали за закінченням терміну зберігання та боржником було вимогу про сплату кредиту не виконано (а.с.16-17). Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст.1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.2 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки,\~розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою,\~ціни (тарифи) на послуги, що надаються кредитною спілкою,\~види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів,\~способи забезпечення кредитних зобов`язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, що підтверджується матеріалами справи. Разом із тим, умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості. Доказів зворотного суду не надано. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості. Доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем суду не представлено. На час розгляду справи в суді відповідач простроченої кредитної заборгованості не погасив, доказів зворотного суду не надав. Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Кредитної спілки «Самопоміч» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved