Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник ТОВ "Бізнес позика" за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 26.02.2024 між позивачем ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] у електронній формі укладено договір № 491174-КС-001 про надання кредиту. Згідно з умовами цього договору ТОВ ''БІЗПОЗИКА'' надало відповідачці грошові кошти у розмірі 17000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності строком на 24 тижні, де першим днем є дата списання коштів з рахунку кредитодавця, тобто 26.02.2024, а останнім днем - 12.08.2024. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить за зниженою ставкою 1.14850000 % за кожен день користування кредитом, за стандартною - 2,0000000 % (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). Комісія за надання кредиту - 2550,00 грн нараховується одноразово при видачі кредиту у дату його видачі. У зв`язку із невиконанням умов договору відповідачкою станом на 114.11.2024 утворилась заборгованість за договором № 491174-КС-001 від 26.02.2024 в розмірі 73825,50 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 54275,50 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2550,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідачки на його користь, а також суму понесених судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, витребувати письмові докази від АТ КБ "ПриватБанк". Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 04.12.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження по справі без виклику сторін, з наданням відповідачці права протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази, витребувано від у АТ КБ "ПриватБанк" інформацію щодо випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] та виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування цієї банківської картки з 26.02.2024 (дата видачі кредиту) по 12.08.2024 (дата закінчення терміну кредитування). У визначений судом строк відзив на позовну заяву, а також заяви чи клопотання на адресу суду від відповідачки не надходили. Відповідачка належним чином повідомлена про відкриття провадження по справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (копії ухвали про відкриття провадження) з відміткою працівника поштового відділення про їх отримання адресатом 11.12.2024. Представник позивача надав суду письмове клопотання про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Фактичні обставини, встановлені судом. 26.02.2024 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю ''БІЗНЕС ПОЗИКА'' та [PERSON] укладено договір № 491174-КС-001 про надання кредиту /а.с. 23-42/. Вказаний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України ''Про електронну комерцію''. ТОВ ''БІЗПОЗИКА'' 26.02.2024 надіслано [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 491174-КС-001 про надання кредиту /а.с. 31-35/. Цього ж дня [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору на умовах, визначених офертою /а.с. 36-40/. Зі свого боку, ТОВ ''БІЗПОЗИКА'' надіслано [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2147 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Отож, 26.02.2024 між ТОВ ''БІЗПОЗИКА'' та [PERSON] було укладено Договір № 491174-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України ''Про електронну комерцію'' /а.с. 26-30/. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ ''БІЗПОЗИКА'' надає позичальнику грошові кошти у розмірі 17000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит надається строком на 24 тижні, де першим днем є дата списання коштів з рахунку кредитодавця (з 26.02.2024 по 12.08.2024). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить за зниженою ставкою 1.14850000 % за кожен день користування кредитом, за стандартною - 2,0000000 % (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). ТОВ ''БІЗПОЗИКА'' свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальниці грошові кошти в розмірі 170000,00 грн шляхом перерахування на належну їй банківську картку № [NUMBER] (яку позичальницею вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується інформаційною довідкою про видачу коштів /а.с. 43/ та випискою, наданою на виконання ухвали суду від 04.12.2024 АТ КБ "ПриватБанк" від 26.12.2024 за період з 26.02.2024 по 12.08.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом № 491174-КС-001 від 26.02.2024 /а.с. 20-21/ відповідачка [PERSON] в період із 26.02.2024 по 14.11.2024 не вносила коштів в рахунок оплати по вказаному кредиту, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 73825,50 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 54275,50 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2550,00 грн, яку разом із судовими витратами прохає із неї стягнути на свою користь позивач. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Мотивована оцінка аргументів сторін та висновки суду. Суд вважає доведеним факт підписання договору про надання кредиту від 26.02.2024 № 491174-КС-001 між позивачем та відповідачкою [PERSON] . На доведення факту укладення цього договору позивачем надано суду письмові докази, які суд вважає належними та достатніми. Судом встановлено, що у даному випадку підлягають застосуванню положення Закону України ''Про електронну комерцію'', оскільки договір був підписаний з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі за допомогою електронного підпису відповідачки одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на викладене, суд вважає, що стороною позивача доведено факт погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України ''Про електронну комерцію'', містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальниці [PERSON] виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу у повному об`ємі не повернуті, що підтверджується таблицею розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, укладеним між позивачем та відповідачкою, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів. Як убачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, станом на 14.11.2024 заборгованість відповідачки [PERSON] становить 73825,50 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 54275,50 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2550,00 грн. Наданий позивачем позивачем розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту від 26.02.2024 № 491174-КС-001 станом на 14.11.2024 належним чином оформлений та відомостей про включення до розміру заборгованості за кредитом інших платежів не містить, відповідачкою не спростований. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та невиконання обов`язку відповідачки з повернення кредитних коштів, внаслідок чого у [PERSON] виникла вищевказана заборгованість, яка підлягає стягненню із останньої на користь позивача. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.11.2024 № 8314 /а.с. 1/. На підставі викладеного і

Outcome: approved