Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

Адвокат Міхальова В.В., яка представляє інтереси позивача [PERSON] , 10.12.2024 (документ сформований в системі «Електронний суд» 09.12.2024) подала суду заяву, в якій просила ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №2/389/426/23 (ЄУН 389/2389/23), яким стягнути з правонаступника відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. В судове засідання представник позивача - адвокат Міхальова В.В. (представник заявника) не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача (заявника), в якій вимоги заяви підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс», яке є правонаступником первісного відповідача АТ «МегаБанк», в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу (електронний кабінет) у підсистемі «Електронний суд» в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розгляд заяви провести за відсутності сторін, оскільки відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду даної справи. Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи №2/389/426/23 (ЄУН 389/2389/23), суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами першою та другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Суд відзначає, що представник позивача дотримані вимоги ч.1 ст.134, ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки у поданій позовній заяві нею зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивач, а також зроблено письмову заяву про подання доказів про розмір витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи. Протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду представником позивача подано заяву про стягнення таких витрат разом з доказами. Представник позивача просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Під час розгляду справи ні представник первісного відповідача, ні представник його правонаступника клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подавали. Так, відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що представником позивача надані документи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої (правової) допомоги №58 від 18.07.2023; ордер серії ВА №1057943 від 21.07.2023 адвоката Міхальової В.В. на представництво інтересів позивача [PERSON] ; акт наданих послуг (виконаних робіт) від 06.12.2024; квитанції до прибуткового касового ордера №12/11 від 12.11.2024 та №06/12 від 06.12.2024 про сплату позивачем 10 000 грн. Відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги №58 від 18.07.2023 сторони погодили розмір гонорару у виді фіксованої суми 10 000 грн. У акті наданих послуг (виконаних робіт) від 06.12.2024 детально описані всі види наданих адвокатом послуг на загальну суму 10 000 грн. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Судом враховується, що згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, за відсутності клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10 000 грн, понесених позивачем, є документально підтвердженим, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат за надання правової допомоги в розмірі 10 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved