Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 23.07.2021 року [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2167966 з відповідними додатковими договорами до нього від 30.07.2021 року, 08.08.2021 року, 19.08.2021 року. Відповідач умови укладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 23200 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15200 грн сума заборгованості за відсотками. 27.06.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27062022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2167966 та додаткових договорів до нього від 30.07.2021, 08.08.2021, 19.08.2021 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Також 30.07.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» договір про надання фінансового кредиту № 22013-07/2021. Умови укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 2933 грн 18 коп, з яких: 2035 грн 50 коп сума заборгованості за основною сумою боргу; 897 грн 68 коп сума заборгованості за відсотками. 18.02.2022 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 18022022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 22013-07/2021перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 23.07.2021 року [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2167966 з відповідними додатковими договорами до нього від 30.07.2021 року, 08.08.2021 року, 19.08.2021 року, які підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором. У відповідності до п.п. 1.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентификація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційн ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Відповідно до розрахунку заборгованості, у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 23200 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15200 грн сума заборгованості за відсотками. 27.06.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27062022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2167966 з відповідними додатковими договорами до нього від 30.07.2021, 08.08.2021, 19.08.2021 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 30.07.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» договір про надання фінансового кредиту № 22013-07/2021, який підписано електронним підписом W85865. Як зазначено у п.п. 1.1. у договорі про надання фінансового кредиту № 22013-07/2021 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі- кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та за умовах, визначених цим Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 2933 грн 18 коп, з яких: 2035 грн 50 коп сума заборгованості за основною сумою боргу; 897 грн 68 коп сума заборгованості за відсотками. 18.02.2022 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 18022022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 22013-07/2021перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2167966 та договір про надання фінансового кредиту № 22013-07/2021, які містять, зокрема, відсоткові ставки за користування кредитними коштами та підписані особисто відповідачем електронними підписами. Таким чином сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладених кредитних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до [PERSON] , який належним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтуваною та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved