Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

27 листопада 2024 року згідно ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року про передачу справи за підсудністю надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 21 грудня 2019 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Чечеловським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1843. Неповнолітніх дітей подружжя не має. У позові вказано, що подружні стосунки з відповідачем не склалися та останні два роки сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена. Згідно поданої заяви просила розглянути справу без її участі, зазначивши що перешкоди, передбачені положеннями Сімейного кодексу України для розірвання шлюбу відсутні. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Згідно поданої заяви позов визнав та просив розглянути справу без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 грудня 2019 року, який зареєстрований Чечеловським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1843 (а.с.3). Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2022 року, про що вказано в позові. Спір про поділ майна - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з нього підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, сплачений під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок слід повернути позивачу з державного бюджету (а.с.1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved