Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Страхова група «ТАС» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Страхова група «ТАС») звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує, що 12 листопада 2021 року об 11 год. 40 хв. у м. Суми по вул. Лінійна біля буд. 18 відбулася ДТП за участю забезпеченого ТЗ «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та ВАЗ 21112, д.н.з. [NUMBER] . У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. Враховуючи наявність Полісу, водій пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] було проведено його огляд, складено акт та ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу дорівнює 17549,32 грн., внаслідок цього позивачем на підставі зібраних документів та заяви про страхове відшкодування від власника складено Страховий акт №33084/27/921 від 23 листопада 2021 року на суму 11539,00 грн та вказану суму виплачено в якості страхового відшкодування. Тому відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку суброгації у розмірі 11\~539,00 грн та сплатити судовий збір в сумі 3028 грн 00 коп. Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням/викликом сторін. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Нестеренко М. В. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідача визнав в повному обсязі, просив застосувати наслідки визнання позову, передбачені ст. 142 ЦПК України, і повернути позивачу із державного бюджету половину судового збору у розмірі 1514,00 грн., розстрочити сплату суми боргу, зокрема, допустивши його сплату шляхом щомісячних рівних платежів протягом 12 місяців у зв`язку з незадовільним майновим станом відповідача, враховуючи те, що позивач завдав шкоди через необережність, позивач попередньо не звертався до нього із вимогами про відшкодування шкоди, хоча спір міг би бути вирішений у позасудовому порядку. Судом, з огляду на приписи ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши відповідні докази, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик АТ «СГ «ТАС», поліс № АР 9297078 (а.с.3 зв.б.). 12 листопада 2021 року [PERSON] об 11-40 год у м. Суми по вул. Лінійна, біля буд. 18, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] , не переконався в належному технічному стані свого транспортного засобу, в результаті чого від його авто під час руху від`єдналось ліве заднє колесо, яке під час неконтрольованого руху зіткнулось з транспортним засобом ВАЗ 21112, державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, які зазначені в матеріалах ДТП, а потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим [PERSON] порушив вимоги п. 2.3а, п. 2.3б ПДД та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року (а.с.4 зв.б.). Враховуючи наявність Договору страхування, водій пошкодженого автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак [NUMBER] звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про настання події та виплату страхового відшкодування (а.с.5,12). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) та ремонтну калькуляцію № 32417_27, відповідно до якої вартість ремонту транспортного засобу ВАЗ 21112, державний номерний знак [NUMBER] , складає 17549,32 грн (а.с. 8-10). На підставі заяви про настання страхового випадку від 23 листопада 2021 року було складено страховий акт № 33084/27/921 від 23 листопада 2021 року на суму страхового відшкодування в розмірі 11539 грн., яку було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією №230449 від 25 листопада 2021 року (а.с.13-14). Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно пункту 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами абзацу другого частини першої\~статті 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», тут і далі - Закон № 85/96-ВР, чинний на момент виникнення спірних правовідносин). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України, тут і далі чинному на момент виникнення спірних правовідносин). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша\~статті 10 Закону № 85/96-ВР). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать\~закону\~і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону № 85/96-ВР). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої\~статті 6 Закону № 85/96-ВР). Згідно зі\~статтею 27 Закону № 85/96-ВР\~та\~статтею 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, відповідно до\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону № 85/96-ВР\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18), від 24 лютого 2020 року у справі № 707/2727/18 (провадження № 61-12109св19), від 24 березня 2021 року у справі № 523/3212/19 (провадження № 61-12680св20), від 19 липня 2023 року у справі №758/9052/19 (провадження № 61-12000св22). Суд, аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, вважає, що у ПАТ «СГ «ТАС» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації у розмірі 11539 грн. 00 коп, тому заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, а суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. Крім того, суд приймає до уваги клопотання відповідача про розстрочення сплати боргу у справі та вважає таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі\~ст.\~435\~ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Таким чином, враховуючи матеріальний стан відповідача, який не дозволяє йому виконати рішення негайно, відсутність належного доходу в період воєнного стану в Україні, виходячи з таких засад як добросовісність та розумність, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення на п`ять місяців шляхом сплати заборгованості рівними частинами.

Outcome: partial