Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дружину. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 28 квітня 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З червня 2024 року вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча на даний є працездатною особою та працює, у зв`язку з чим має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, ніде не працює, потребує матеріальної допомоги від відповідача. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її [PERSON] користь на її утримання в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позову до суду, до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ППК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою від 09 жовтня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач неодноразово у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази, заяв чи клопотань не надав, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. \~ \~ \~ \~ \~ Статтею\~131\~ЦПК України передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №835229 від 09.10.2024 року [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Оскільки поштовий конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» відповідача, крім викликів за вказаною адресою, було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано: 09.12.2024 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.80\~СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч.2, 3 ст.80\~СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 28 квітня 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 квітня 2023 року Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 79. Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ., виданого 16 серпня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 132. Спільне життя між подружжям не склалося, на даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини, у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На даний час позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а тому не має можливості працювати та отримувати кошти на своє утримання. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу таку допомогу, оскільки є працездатним. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд звичайно виходить з того, що відповідач є молодою працездатною особою, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ Визначаючи\~розмір аліментів\~на утримання\~дружини,\~суд виходить\~з того,\~що відповідач\~є здоровою,\~працездатною особою,\~на даний\~час \~працює,\~ а\~тому суд\~вважає,\~що аліменти\~на утримання\~позивача він\~повинен сплачувати\~у розмірі\~1/5\~частини,\~обставин та\~доказів неможливості\~надання ним\~матеріальної допомоги\~позивачу,\~суду не\~надано. Виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/5 частини щомісячно, що буде відповідати інтересам обох сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Вказаний розмір аліментів суд пов`язує з доходами відповідача та прожитковим мінімумом для працездатної особи, який визначений державою. Відповідно до ст.\~79\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved