Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому зазначала, що з 2010 року вона тривалий час мешкала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року у справі №473/1630/17 з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 1 000 грн. Однак на цей час стягуваних з відповідача аліментів недостатньо для належного матеріального забезпечення дитини, оскільки внаслідок інфляційних процесів та війни в Україні значно зросла вартість проживання, продуктів харчування тощо. Враховуючи вказані обставини, а також те, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина у достатньому для його належного забезпечення усім необхідним розмірі, а тому позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року у справі №473/1630/17, з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача, та щомісячно стягувати з [PERSON] на свою користь кошти (аліменти) на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, проте останній надіслав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України про час та місце розгляду справи вважається належним чином повідомленим за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року у справі №473/1630/17 з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 1 000 грн. Позивачка бажає змінити спосіб стягнення аліментів, вважаючи, що більш необхідним та достатнім способом матеріального утримання [PERSON] з боку батька буде стягнення з нього аліментів у частці від отримуваного відповідачем заробітку (доходу). Аналізуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України). У разі стягнення судом аліментів у частці від заробітку така частка визначається судом. У разі стягнення судом аліментів у твердій грошовій сумі грошовий розмір аліментів визначається судом (ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України). Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, вибір способу стягнення аліментів та його зміна залежить виключно від волі того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18. Суд погоджується з доводами позову, що стягнутих з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн недостатньо для утримання дитини на час вирішення спору, а тому спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року у справі №473/1630/17, за ініціативою позивачки підлягає зміні (з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу)). При визначенні розміру аліментів у частці від заробітку, суд враховуює стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність в матеріалах справи жодних доказів, що [PERSON] з об`єктивних причин не може виконувати обов`язок щодо матеріального утримання сина або могли б вплинути на розмір такого утримання, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання [PERSON] у звичайному розмірі, достатньому для належного забезпечення сина - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Разом з тим, виходячи з того, що предметом спору є не стягнення аліментів, а зміна способу їх стягнення, а тому правило ч. 1 ст. 191 СК України про присудження аліментів від дня пред`явлення позову до вказаних правовідносин не застосовується. Тому в цій частині вимога позивачки не може бути задоволена. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету також підлягають стягненню 1 211,20 грн судового збору.

Outcome: partial