Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Наконечна О.І. звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Смолінська селищна рада, як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову зазначив, що 20.07.2002 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. 27.10.2011 року за рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати разом з позивачем. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частина всіх видів доходів її заробітку, щомісячно, але не менше мінімального розміру встановленого законодавством, починаючи з 11.12.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. 04.05.2023 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] до закінчення нею навчання. Рішення суду відповідач, не виконувала, аліменти взагалі не сплачувала, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі більш ніж 300 тис. грн. Відповідача внесено до Єдиного реєстру боржників та відкрито кримінальне провадження за порушення ч.1 ст.164 КК України. Донька [PERSON] досягла повноліття, закінчила навчання в загальноосвітній школі та вступила до вищого навчального закладу. Відповідач узагалі перестала цікавитися життям дітей, в тому числі неповнолітнього сина, а саме: не відвідує його, не телефонує йому, не бере участь у його вихованні, не виявляє інтересу до його внутрішнього розвитку, успіхів у навчанні. Позивач вважає, що поведінка колишньої дружини в кращу сторону не зміниться, оскільки ігнорування нею життя дітей триває вже більше ніж 10 років. Дітей він продовжує виховувати і навчати сам. Все дитинство дітей пройшло без участі їхньої мами, їй взагалі не цікаво як живуть її діти, чи здорові вони, що вони їдять, як вони навчаються, як сплять, а тим більше у такий неспокійний час. Саме Позивач повністю забезпечує дітей матеріально, створивши належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивач разом з дітьми проживає у власному житловому домоволодінні, діти забезпечені всім необхідним для їх повноцінного життя, а також створені сприятливі умови для виховання та гармонійного розвитку дітей. Зазначив, що відповідач свідомо не виконує свої батьківські обов`язки відносно дітей - доньки [PERSON] , в тому числі й неповнолітнього сина - [PERSON] , що виражаються у тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, взагалі не спілкується з дітьми, що негативно впливає на емоційний та психологічний стан дітей. Зазначив, що не перешкоджає відповідачу у її спілкуванні з дітьми, місце проживання та телефонні номери не змінював. Вважає, що це свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання матері - виконувати свої батьківські обов`язки, які визначені законом, стосовно дітей. Вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, та і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджується відсутністю серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Крім того, зазначив, що комісія з питань прав дитини виконавчого комітету Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області відповідно до висновку не заперечувала проти позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] та рекомендувала звернутися з позовом до суду. На підставі чого, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2024 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, щодо відповідача: [PERSON] . Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24.09.2024 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Наконечна О.І. подала заяву, зареєстровану судом 09.01.2025 року за вх. №257/25, в якій просила проводити розгляд справи без участі позивача і його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Додатково надала рішення Смолінської селищної ради від 24.12.2024 року №367. Відповідач [PERSON] в підготовчі судові засідання призначені на 17.06.2024, 25.07.2024, 24.09.2024 та судові засідання призначені на 04.11.2024, 11.12.2024 та 10.01.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Крім того, повідомлялася шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору начальник служби у справах дітей Смолінської селищної ради - Скрипник С.В. подала заяву, про розгляд справи у її відсутність, просила позбавити матір батьківських прав та винести заочне рішення. Відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від відповідача не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зазначені в графі батько « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області від 25.03.2009 року та копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області від 01.12.2004 року (а.с.15-16). Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2016 року у справі №392/1437/15-ц задоволено позов [PERSON] та стягнуто на його користь із [PERSON] кошти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (аліменти) в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімального розміру встановленого законодавством починаючи з 11.12.2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.30). Постановою старшого державного виконавця Блашка А.П. від 15.05.2017 року відкрито ВП [NUMBER] з виконання виконавчого документа - виконавчого листа №392/1437/15-ц від 19.04.2017 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] (а.с.31). Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.05.2023 року у справі 392/77/23 задоволено позов [PERSON] та стягнуто на його користь із [PERSON] кошти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 16/7 % всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.09.2022 року і до 30.06.2026 (а.с.32). Постановою старшого державного виконавця Колесник О.О. від 04.07.2023 року відкрито ВП [NUMBER] з виконання виконавчого документа - виконавчого листа №392/77/23 від 15.06.2023 року про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] (а.с.33). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №392/1437/15-ц про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей, вбачається, що за [PERSON] рахується заборгованість станом на 01.01.2023 року у розмірі 255182,53 грн. (а.с. 34-35). З витягу ЄРДР у кримінальному провадженні №12023121210000133 від 07.07.2023 року, вбачається, що 06.07.2023 року до ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнскього РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла ухвала слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.06.2023 року, щодо зобов`язання органів поліції внести до ЄРДР відомості, щодо звернення [PERSON] про те, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання їхньої спільної дитини (а.с.36). З актів обстеження умов проживання від 21.03.2023 та 10.01.2024 року, вбачається, що на підставі заяви [PERSON] , комісією проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та комісія дійшла висновку, що умови проживання належні, діти забезпечені необхідним шкільним приладдям, одягом, спальними місцями та продуктами харчування. Діти забезпечені усім необхідним для розвитку та проживання. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: батько - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Батько повністю виконує свої функції у вихованні та забезпечені дитини. Матір не бере участі у забезпеченні дітей, місцеперебування не відоме (а.с.37, 38). Згідно з довідкою про склад сім`ї виданої Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області від 20.02.2023 року та витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.01.2024 року вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входить син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-22). Згідно з довідками виданих Смолінським ліцеєм №2 Смолінської селищної ради Кіровоградської області від 17.03.2023 року №35 та 11.01.2024 року №1, вбачається, що у шкільному житті, [PERSON] , учня 9-А класу, бере участь батько [PERSON] (а.с.24, 25). Рішенням Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 24.12.2024 року за №367, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Смолінської селищної ради від 19.06.2023 року, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про розгляд заяви [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо невиконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , стосовно свого сина [PERSON] , встановила, що [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не забезпечує необхідного харчування і лікування, не спілкується з сином, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умови для отримання ним в подальшому освіти, про що свідчать Акти встановлення факту не проживання [PERSON] разом із сином. Враховуючи вищевикладене комісія, не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Рекомендує [PERSON] враховуючи інтереси дитини, звернутися з позовом до Маловисківського районного суду Кіровоградської області щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно сина [PERSON] (а.с.12). З витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 05.01.2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.26). Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психотропних речовин від 17.05.2023 року за №4223 [PERSON] , [INFO] , не вживає психотропні речовини (а.с.27). З довідки про доходи №5795805978777714 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області і отримує пенсію по інвалідності, за період з 01.07.2023 року по 31.12.2023 року, розмір пенсії [PERSON] склав 89259,12 грн (а.с.28). Крім того, судом досліджено: довідку Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка від 16.09.2022 року за №92 про те, що [PERSON] є студентом I-курсу вищевказаного університету, копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого [PERSON] [INFO] , довічно, паспорт серії [NUMBER] від 10.02.2013 року громадянина України видано, на ім`я [PERSON] (а.с. 13, 20). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з положеннями Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що: «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19». Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, їх підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дітей, поваги до їх гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, хоча мала реальну можливість для цього, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми, оскільки судом такі обставини не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, зайняття матір`ю, яка проживає окремо від дитини, пасивної позиції у його вихованні, що призводить до віддалення дитини від матері, втрати зв`язків між нею (матір`ю) та дитиною, крім того, свідчить про нехтування [PERSON] своїми правами та обов`язками. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не передбачають лише матеріальну допомогу (хоча наразі саме позивач повністю забезпечує дитину матеріально, створивши належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів у сумі 255182,53 грн), вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. Разом з тим, позивач в свою чергу не перешкоджає відповідачу у його спілкуванні з дитиною, місце проживання не змінював, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання матері (відповідача по справі) виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказаний висновок суду повністю узгоджується із висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, від 10.11.2021 року у справі №390/1418/17. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси неповнолітньої дитини [PERSON] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність її вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , та відповідно є такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved