Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначив, що причиною розпаду їхньої сім`ї стала несумісність характерів, який з кожним роком посилюється, що негативно позначається на відносинах в побуті. Різні погляди на сімейні відносини, бюджет виразилися протягом останніх 5 років. Уникаючи конфліктів, він неодноразово шукав компроміси, однак з боку відповідачки розуміння не знайшов. Фактично всі сварки зводяться до нераціонального використання коштів, пояснень чи спростувань на його запитання немає. В нього сформувалася думка, що відповідачка з якоюсь метою приховує спільні кошти. Тривалі суперечки породили між ними неповагу і відчуженість в відносинах. На цьому грунті вони припинили подружні відносини, він перейшов жити до своїх батьків, залишивши будинок для проживання відповідачці з дитиною. Про свій намір розірвати шлюб, він повідомив відповідачці, що вона сприйняла як належне, тільки запитала як щодо матеріального утримання, що в черговий раз переконало її в тому, що в їхній сім`ї все зводиться до зароблених ним грошей. Таке відношення його не влаштовує, зрозумів, що його використовують в матеріальному плані. Таким чином, протягом останнього часу вони припинили подружні відносини, проживають окремо, кожен із них сформував свій побут. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачкою, збереження шлюбу, суперечить його інтересам, в зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримала 28 листопада 2024 року. 28 листопада 2024 року відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просить розірвати шлюб. Разом з тим зазначила, що вона не погоджується з підставами наведеними позивачем у позовній заяві щодо розірвання шлюбу, оскільки вона завжди була працевлаштована та мала власний дохід, проте позивач зловживав спиртними напоями, часто вчиняв сварки та станом на сьогодні перебуває у стосунках з іншою жінкою. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 31 жовтня 2024 року Борщівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 10 жовтня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено актовий запис № 104. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині [PERSON] . Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі разом не проживають, не підтримують подружні відносини. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Зважаючи на те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». З відповідачки в користь позивача слід стягнути 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат, понесених ним на сплату судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved