Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, покликаючись на те, що 22 вересня 2022 року, між відповідачем [PERSON] , та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 100449310, згідно з умовами якого відповідач отримав 5100 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. В подальшому між ТОВ «Мілоан», та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов яких, позивачу передано право вимоги до відповідача у вказаних договорах позики. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути на його користь 18436,5 грн., за вищевказаним договором позики. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, разом з позовом та додатками, які було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відзиву до суду подано не було. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22 вересня 2022 року, між відповідачем [PERSON] , та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 100449310, згідно з умовами якого відповідач отримав 5100 грн. Матеріали справи також містять графік платежів за договором про споживчий кредит, довідку про ідентифікацію, анкету заяву на кредит, та паспорт споживчого кредиту № 100449310. Згідно п. 7.1. кредитного договору № 100449310 від 22.09.2022 року, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення №51396934, 22 вересня 2022 року, ТОВ «Мілоан», перерахувало на рахунок [PERSON] , грошові кошти в розмірі 5\~100 грн. Суду було також надано відомості про щоденні нарахування та погашення за період з 22 вересня 2022 року по 20 січня 2023 року. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що й стверджується довідкою про ідентифікацію. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 100449310 від 22.09.2022 року, заборгованість відповідача станом на 14 травня 2024 року становить 18\~436,5 грн., та складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту 4590 грн., прострочених відсотків 13\~336,5 грн., заборгованості за комісіями 510 грн. 31 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №90- МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 100449310 від 22 вересня 2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем. Вказане стверджується копією витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т від 31 січня 2023 року. 06 травня 2024 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22285923/1 від 06 травня 2024 року, однак, така не була виконана відповідачем. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В той же час, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє станом на день розгляду справи. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, суд приходить до переконання, що нараховані відсотки в період дії воєнного стану підлягають списанню, а стягненню підлягає лише заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 4590 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 603,08 грн.

Outcome: partial