Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 29.10.2024 надійшла позовна заява, яка подана в інтересах [PERSON] її представником [PERSON] , про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів до досягнення спільної дітною трирічного віку. Від представника відповідача 04.12.2024 надійшов відзив про заперечення проти задоволення позу у звязку із неможливістю надавати матеріальну допомогу внаслідок наявності на утриманні [PERSON] дітей на непрацездатної матері. Як встановлено судом 14 січня 2023 року між [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) за актовим записом №40. Що підтверджується свідоцтвом пр шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі [INFO] народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) 12 жовтня 2023 року. За заявою [PERSON] Київським районним судом м. Одеси 28.10.2024 у справі №947/34325/24 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі частки заробітку ( доходу) , але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 24.10.2024 до 03.10.2041. Крім того згідно судового наказу від 30.10.2024 винесеним Київським районним судом м. Одеси у справі №947/34689/24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів) , але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2024 і до 22.06.2029. З 27.03.2022 солдата [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] що підтверджується витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] . Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із обов`язками подружжя по утриманню врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України ). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України "Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини", ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. З наданих стороною відповідача запереченнях фактично мається обґрунтування наявності у відповідача зобов`язань щодо утримання неповнолітніх дітей від різних шлюбів але відсутнє будь-яка обґрунтування та доказів що при наявності таких зобов`язань матеріальний стан відповідача не дозволяє йому надавати утримання його дружині. Посилання на наявність на утриманні відповідача ще і хворої літньої матері не доведено належними та допустимими доказами, так як сам факт хвороб матері і витрат на лікування без доведеності наявності саме встановленого рішенням суду або іншої установою обов`язку по утриманню матері не дає суду можливість вважати вказані обставини доведеними. Так само і наявність виявлених у відповідача захворювань , без доведеності вартості оплат за лікування та відсутності додаткових виплат на лікування ( внаслідок отриманих пошкоджень при здійсненні військового обов`язку ) , не дає змогу вважати доведеними відсутність чоловіка виконувати обов`язку щодо утримання дружини яка проживає разом із дитиною яка не досягла трьох років. Крім того посилання у відзиві на факт стягнення із батька аліментів на дитину як доведеність достатності матеріальної допомоги матері дитини не маже прийматись судом так як утримання малолітньої дитини та утримання дружини яка проживає із дитиною є різними обов`язками утримання дитини це обов`язок батьків а утримання дружини обов`язок чоловіка, навіть коли вказані обов`язки покладаються на одну людину. Враховуючи викладене суд приходить до висновку що позовні вимоги є доведеними а надані стороною відповідача докази не спростовують а ні факту необхідності утримання чоловіком дружини а ні факту неможливості надавати таке утримання у розмірі заявленим у позові а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved