Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

11.12.2024 року позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. Позивач посилається на те, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, проте шлюб розірваний за рішенням суду від 28.10.2020 року. Під час шлюбу у сторін народились діти донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбу малолітні діти залишились проживати з батьком. З того часу позивач самостійно виховує та утримує малолітніх дітей. Відповідач вже тривалий час з дітьми не бачилася, їх життям не цікавилася, зв`язок з дітьми не підтримує. Позивач зазначає, що для захисту особистих майнових та не майнових прав дітей, соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дітей, виникло питання у юридичній фіксації факту самостійного виховання та утримання малолітніх дітей. Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 16.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.01.2011 року, шлюб розірвано за рішенням суду від 28.10.2020 року (а.с. 12). [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір`ю відповідно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а. с. 16, 17). Неповнолітні діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачем та перебувають на його утриманні, що зокрема підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а. с. 13), договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей (а. с. 18), письмовими показами свідків (а.с.26-28) Відповідно до ч.2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~частиною восьмою\~статті 7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин має здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітніх дітей, необхідне позивачу для захисту прав дітей та соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини самостійного виховання та утримання батьком малолітніх дітей,\~які визнаються\~сторонами,\~ не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що позивачем доведений факт самостійного виховання та утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved