Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки та на утримання дружини до досягненням дитиною трьох років. В обґрунтування позивач зазначила, що 23.04.2021 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя між ними не склалось. На сьогоднішній час вони фактично не проживають як сім`я та не ведуть спільного господарства. У зв`язку з цим вона звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу у них є малолітня дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідач самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку та не надає кошти на утримання дитини. Фінансовий тягар щодо утримання їхньої спільної дитини покладений на неї, а розмір коштів, які вона отримує на дитину від держави, є недостатній для належного фізичного, духовного, морального розвитку та матеріального забезпечення дитини. Вона в даний час не працює оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому також потребує матеріальної допомоги від відповідача, який є працездатним і має змогу надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом та просить, стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Також просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Ухвалою судді від 09.09.2024 після надходження\~ до суду інформації про\~\~зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Відповідачу було направлено копію ухвали судді про відкриття провадження та примірник позовної заяви рекомендованим листом. Станом на день розгляду справи відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено про те, що згідно повного витягу з актового запису про народження (свідоцтво про народження) USC/0Z/1 AF 4557267, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану М,СТ,ВАРШАВА, воєводство МАЗОВЕЦЬКЕ, республіка Польща, означення акту: 1465011/00/AU/2022/315345 від 15.04.2022, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23 квітня 2021 року в Уманському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №184. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Уманської територіальної громади №2024/009851885 від 16.08.2024 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони разом однією сім`єю не проживають, а їх спільна дитина проживає з позивачем, який фактично несе витрати на утримання доньки. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання доньки, для забезпечення належного розвитку та умов її проживання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Враховуючи вимоги\~ст.\~182\~СК України\~щодо обставин,\~які обов`язково\~враховуються судом\~при визначенні\~розміру аліментів,\~суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість позовних\~вимог та\~встановлення розміру\~стягуваних аліментів\~-1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам дитини. Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4\~статті 84 СК України регламентує як умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, будь-яких заперечень щодо неможливості надавати матеріальну допомогу та наявності інших аліментних зобов`язань не надав, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] трьох років. За таких обставин, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає, що наявні достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів (аліментів) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. Даний розмір стягуваних аліментів, на думку суду не є непомірним для відповідача та буде достатнім для належного утримання дружини. Відповідно до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, тому у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 2422 гривні 40 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved