Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Теребовлянської міської ради (ОТГ), у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 2,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Довгенської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що 09.04.1997 [PERSON] було складено заповіт, згідно якого остання заповіла позивачу [PERSON] належний їй на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданий КСП "Дружба". 24.03.1998 [PERSON] було отримано державний акт на право приватної власності на землю серії ТР №0269. [INFO] [PERSON] померла. За час свого життя остання після складання заповіту, не внесла до нього зміни (не зазначила Державний акт на вищевказану земельну ділянку). У зв`язку з цим, отримати в нотаріальному органі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може. Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на спадкове майно за рішенням суду. Ухвалою суду від 05.12.2024 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07.01.2025. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, позивач подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Теребовлянської міської ради (ОТГ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2003, виданого Довгенською сільською радою Теребовлянського району Тернопільській області, [PERSON] померла [INFO] в с.Деренівка, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.8). Згідно копії заповіту, складеного 09.04.1997, посвідченого секретарем Довгенської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 09.04.1997, за реєстровим №56, [PERSON] заповіла належний їй на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий КСП "Дружба", серії [NUMBER] онучці - [PERSON] (а.с.6). Теребовлянською державною нотаріальною конторою 02.10.2024 була заведена спадкова справа за №160 після смерті [INFO] [PERSON] . Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за №640/02-14 від 27.09.2024 (а.с. 14). З вказаної постанови слідує, що при розгляді документів, а саме: свідоцтва про смерть, заповіту посвідченого Довгенською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 09.04.1997 за реєстровим №56, державного акта на земельну ділянку ТР№0269, витягу з Державного земельного кадастру, серії НВ-2100363732024, було виявлено, що заповіт посвідчений на правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку пай, серії ТР № 0156925, а також є розбіжності в свідоцтві про народження матері спадкоємця померлої [PERSON] , де в графі батьки вказана мати [PERSON] . Враховуючи вказане [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.14). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 05.11.2024, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Теребовлянською районною державною адміністрацією Тернопільської області 03.12.1996 [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] площею 2,42 в умовних кадастрових гектарах в КСП "Дружба" на території Довгенської сільської ради Теребовлянського району на підставі розпорядження Теребовлянської районної державної адміністрації від 15.07.1996 №328. Про що внесено запис за №346. Також, міститься відмітка про видачу [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю (серії ТР № 0269). [PERSON] 24.03.1998 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ТР № 0269 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,00 га, на території Довгенської сільської ради (а.с. 9). Як слідує з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР № 0269 від 24.03.1998, [PERSON] , яка проживає за адресою: с.Деренівка, Теребовлянського району, Тернопільської області, на підставі рішення 11 сесії Довгенської сільської Ради народних депутатів від 26.02.1998 за №80, є власником земельної ділянки площею 2,00 га, яка розташована на території Довгенської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 269 (а.с.7). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (частина перша і частина друга статті 126 Земельного кодексу України). Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , за життя склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу [PERSON] належний їй сертифікат на право на земельну частку пай, серії ТР 0156925. Після чого, [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР № 0269. Однак, за час свого життя остання після складання заповіту, не внесла до нього зміни (не зазначила Державний акт на вищевказану земельну ділянку). Спадщину після смерті [PERSON] , згідно заповіту, прийняла [PERSON] , яка, згідно довідки Довгенського старостинського округу Теребовлянської міської ради від 02.07.2024 була зареєстрована та проживала разом із [PERSON] на момент її смерті (а.с. 10), та надалі, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, позивач не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом, оскільки у заповіті вказано неналежний правовстановлюючий документ на земельну ділянку, тому майнове право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно частини другої статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Із досліджених письмових доказів встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та має право на спадкування, однак не може оформити право власності на земельну ділянку площею 2,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Довгенської сільської ради, Тернопільського (раніше Теребовлянського) району, Тернопільської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР № 0269 від 24.03.1998, у зв`язку із зазначенням у заповіті неналежного правовстановлюючого документа. Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що у зв`язку з зазначенням у заповіті неналежного правовстановлюючого документа на земельну ділянку, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Довгенської сільської ради, Тернопільського (раніше - Теребовлянського) району, Тернопільської області, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР № 0269 від 24.03.1998.

Outcome: approved