Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

За підсудністю з Вишгородського районного суду Київської області надійшла справа за позовом Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі\~Відповідач,\~Позичальник) про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 387679 від 15.10.2020 року в розмірі 53\~942,69 грн. (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот сорок дві гривні шістдесят дев`ять копійок); витрати на сплату судового збору в сумі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) та витрати на правничу допомогу в сумі 17 000 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та [PERSON] був укладений було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 387679 (укладається в електронній формі для кредитів, де передбачена сплата процентів за перший день користування кредитом). Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредит в сумі 36\~875 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень), шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю суму кредиту в строк до 15.10.2021 року та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені пунктами 1.4-1.5 Договору кредиту. Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Підписанням Договору кредиту Відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, які розміщені на сайті: https://sloncredit.com.ua та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Правилами надання коштів у позику, передбачено, що Договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається Позичальником, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту. 30.06.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 387679 від 15.10.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є [PERSON] . 10 січня 2023 року відповідно до договору № 10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 387679 від 15.10.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є [PERSON] . Відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 09.01.2024 року в сумі 53\~942, 69 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту\~32\~630,97 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги\~19\~226,33 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 0,00 грн.; нараховані 3% річних 354,02 грн.; втрати від інфляції 1\~731,37 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» 3 028 грн. судового збору та 17 000 грн. витрат на правову допомогу. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09 лютого 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В. постановила матеріали справи направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Іванківського районного суду Київської області /а.с. 46-47/. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2024 справу розподілено судді Іванківського районного суду Київської області Ткаченку Ю.В. /а.с. 53/. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 54-55/. 22.04.2024 розгляд справи у зв`язку з неявкою відповідача було відклдаено на 07.05.2024 /а.с. 61/. 07.05.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи /а.с. 62/. 07.05.2024 розгляд справи відкладено на 28.05.2024 за клопотанням відповідача /а.с. 65/. 27.05.2024 від Відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідач не визнає пред`явлених до неї позовних вимог, заперечує проти задоволення даного Позову та вважає, що зазначений позов не може бути задоволений в повному обсязі, оскільки факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодаства України. Позивач зобов`язаний був надати всі належні та допустимі докази існування заборгованості Відповідача перед Позивачем разом з позовною заявою, однак ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не надало жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарських операцій. Відповідач зазначає, що надана позивачем копія довідки про проведення платежу не може прийматися до уваги суду, як доказ перерахування коштів відповідачу, оскільки дана довідка не містить інформації щодо кредитної операції та не дає змоги встановити, що зазначений платіж було здійснено первісним кредитором на виконання Кредитного договору відповідачу. Крім того, позивачем не надано жодного доказу перерахування коштів в розмірі 7\~500 грн. на користь Кредитодавця з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом (п. 2.1 Кредитного договору), у зв`язку з чим відсутні підстави вважати виконаними умови договору щодо надання кредиту. Докази, які надав Позивач не є первинними бухгалтерськими документами, а отже, не можуть бути належними та допустимими доказами існування заборгованості чи встановлення її розміру, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду. Щодо витрат на професійну допомогу, то відповідач вважає, що заявлена вартість виконаних робіт з огляду на малозначність справи та складність справи є неспівмірною. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, є не обгрунтованими, недоведеними, такими, що суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій, викладених у Постановах ВСУ, а отже, є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі /а.с. 69-76/. 28.05.2024 розгляд справи за клопотанням відповідача було відкладено на 23.07.2024 на 11 год. 15 хв. /а.с. 77/. 12.07.2024 від представника позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. до суду надійшли письмові пояснення, в яких просять позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі /а.с. 82-89/. 12 липня 2024 року до суду від представника ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" Ткаченко М.М. надійшло клопотання про витребування доказів, зокрема, просять суд витребувати у Акціонерного товариства "Універсал Банк" (04114, м. Київ вул. Автозаводська,54/19) інформацію, чи видавалася [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 29 500, 00 грн., які 15.10.2020 року о 09:00:26 були на неї перераховані, а саме: витребувати виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 15.10.2020 по 10.07.2024 року; Ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорту, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомомсті про власника вказаної картки. Дане клопотання ухвалою суду від 23.07.2024 року задоволено /а.с. 90-94, 102/. У зв`язку з витребуванням доказів, розгляд справи відкладено на 03.09.2024 /а.с. 101/. 03.09.2024 в зв`язку з технічною неможливістю підключення до проведення відеоконференції, розгляд справи відкладено на 15.10.2024 /а.с. 121/. 14 жовтня 2024 року до суду через систему "Електронний Суд" від представника ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" Ткаченко М.М. надійшло клопотання про витребування доказів, зокрема, просять суд витребувати у Акціонерного товариства "Універсал Банк" (04114, м. Київ вул. Автозаводська,54/19): - інформацію, чи видавалась [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) кредитна картка № [NUMBER] ; - докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 29 500,00 грн., які 15.10.2020 року о 09:00:26 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 15.10.2020 по 22.10.2020 року; - ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; - виписки по всіх рахунках [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) за період із 15.10.2020 по 22.10.2020 року. Дане клопотання ухвалою суду від 23.07.2024 року задоволено /а.с. 132-144,150-151/. У зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів розгляд справи відкладено на 25.12.2024 /а.с. 162/. 13.12.2024 на виконання ухвали суду від 15.10.2024 року про витребування доказів на адресу суду від АТ «Універсал Банк» надійшла інформація про те, що Банком було ініційовано детальну перевірку в ході якої було підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітованого платіжну картку № [NUMBER] та надано рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 15.10.2020 по 22.10.2020. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені вчасно. Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - Мостовенко О.І. в позовних вимогах просять суд розглядати справу без участі представника центру, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлена вчасно, заяв та клопотань не надіслала. На підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Вимогами ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього\~Кодексу. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, 15 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту (укладається в електронній формі для кредитів, де передбачена сплата процентів за перший день користування кредитом) №387679 /а.с. 5-6/. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредит в сумі 29 500 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника [NUMBER] в порядку, передбаченому умовами Договору кредиту, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю суму кредиту в строк до 15.10.2021 року та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені пунктами 1.4 1.5 Договору кредиту. Згідно вимог п. 2.1 Договору кошти в розмірі 7\~375,00 грн. стягуються на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Підписанням Договору кредиту Відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, які розміщені на сайті: https://sloncredit.com.ua та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Правилами надання коштів у позику, передбачено, що Договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається Позичальником, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст.ст 641, 644 Цивільного кодексу України. З матеріалів\~справи слідує,\~що Договір\~№ 387679\~від 15.10.2020\~року підписано\~Позичальником 14.10.2020\~20:31:05\~/ [PERSON] /,\~електронним цифровим\~підписом (одноразовий\~ідентифікатор в\~якості особистого\~підпису)\~ В589 /а.с. 6 звор.стор./. Тобто, Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Слон кредит») було перераховано грошові кошти в розмірі 29 500 грн. /а.с.\~8\~зворот.стор./. Підписанням Договору позики Відповідач, також підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та їй було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір\~- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положення\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Саттею 526\~ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Відповідно до вимог\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються позикодавцем (кредитором), то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позикодавець (кредитор), має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (позичальник) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з\~ст. 611 ЦК України\~при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629\~ЦПК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Матеріали справи\~свідчать про\~те,\~що оспорюваний\~договір укладений\~в електронній\~формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до\~ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються\~Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За змістом\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому цивільним та\~господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Також, приписами\~ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищезазначене,\~суд приходить\~до висновку,\~що вищевказаний\~договір укладено\~дистанційно,\~в електронній\~формі,\~з використанням\~інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень\~Закону України «Про електронну комерцію»\~Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Також судом встановлено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] видано емітовану картку [NUMBER] . Випискою про рух коштів по банківській карті [NUMBER] (номер ID [NUMBER] ) підтверджено факт належності даної банківської картки саме [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та рух коштів по ній за період 15.10.2020 по 22.10.2020. Також випискою про рух коштів доведено зарахування на картку [NUMBER] грошових коштів у сумі 29 500 грн., які 15.10.2020 року о 09:00:26 було перераховано за номером транзикції 69314529. Крім того, судом встановлено, що 30.06.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 387679 від 15.10.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є [PERSON] /а.с. 12-14/. 10 січня 2023 року відповідно до договору № 10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 387679 від 15.10.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є [PERSON] /а.с. 17-19/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513\~ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517\~ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Принцип змагальності, закріплений у\~ст.12 ЦПК України, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Така правова позиція відображена в постанові ВС від 23.10.2019 у справі №917/1307/18. Судом установлено, що відповідач не сплачувала своєчасно грошові кошти для погашення позики за договором №387679 від 15.10.2020 року, тобто порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 09.01.2024 року становить 53\~942, 69 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту\~32\~630,97 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги\~19\~226,33 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 0,00 грн.; нараховані 3% річних 354,02 грн.; втрати від інфляції 1\~731,37 грн. /а.с. 11/. Враховуючи те, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем до ТОВ «Коллект Центр» не повернуті, в позивача наявне право вимагати від відповідача повернення отриманих ним кредитних коштів та процентів за невиконання зобов`язання за кредитом. Отже, встановлення судом факту невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем щодо погашення кредиту, є підставою для повного задоволення позову. З огляду на вищевикладене, належна до стягнення з відповідача на користь позивача сума заборгованості за договором №387679 від 15.10.2020 року становить 53\~942, 69 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту\~32\~630,97 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги\~19\~226,33 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 0,00 грн.; нараховані 3% річних 354,02 грн.; втрати від інфляції 1\~731,37 грн. Враховуючи порушення позичальником відповідачем [PERSON] умов договору, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) /а.с. 1/. Враховуючи, що позов задоволено, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень). Крім того, Позивач у своїх позовних вимогах просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 17 000 грн 00 коп. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга\~статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частинами четвертою та п`ятою\~статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста\~статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу\~конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення\~визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що до клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу стороною позивача надані докази на підтвердження обсягу понесених позивачем витрат та їх розміру. Представник позивача на задоволенні вимог про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу наполягає. Відповідач заперечує проти задоволення вказаних вимог, посилаючись на завищений розрахунок часу наданих послуг та неспівмірність їх зі складністю справи. З огляду на наявність заперечень відповідача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що вимоги представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 15 000 грн 00 коп. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Outcome: approved