Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Батько позивача [PERSON] помер задовго до цього - [INFO] . Мати позивача мала прізвище « [PERSON] », згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим 22.04.1972 року органом ЗАГС у селищі Королево Виноградівського району Закарпатської області. Після смерті батька позивача, його мати [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». [INFO] чоловік матері позивача- [PERSON] помер. Через деякий час після смерті матері, позивач звернувся до нотаріуса для отримання роз`яснення яким чином відбувається спадкування належного його матері майна. Нотаріусом в усному порядку надано відповідь про те, що необхідно зібрати певний перелік документів, віднайти оригінали документів на майно належне матері і подати заяву про прийняття спадщини і продовжити строк для прийняття спадщини, поскільки позивач хибно вважав, що такий ним не пропущено, а тому йому потрібно звернутись до суду для поновлення строку для прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задоволити вимоги позовні вимоги. Представник відповідача Виноградівської міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа без самостійних вимог-приватний нотаріус Юска Н.М. в судове засідання не з`явилася. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи,встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що дтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 28.04.2023 року Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Батько позивача [PERSON] помер задовго до цього - [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 30.07.1996 року виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER] виданим 03.03.1973 року органом ЗАГС у селі Велика Копаня Виноградівського району Закарпатської області. Мати позивача мала прізвище « [PERSON] », згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим 22.04.1972 року органом ЗАГС у селищі Королево Виноградівського району Закарпатської області. Після смерті батька позивача, його мати [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про одруження 30.11.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області зроблено запис № 208 та видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 18.03.2004 року. [INFO] чоловік матері позивача- [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 18.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області. Через деякий час після смерті матері, позивач звернувся до нотаріуса для отримання роз`яснення яким чином відбувається спадкування належного його матері майна. Нотаріусом в усному порядку надано відповідь про те, що необхідно зібрати певний перелік документів, віднайти оригінали документів на майно належне моїй матері і подати заяву про прийняття спадщини. Але для цього позивач вважав, що мав достатньо часу, так як законодавством зупиняється перебіг строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану. Ця норма була передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (редакція від 23.05.2023 року). Дивлячись на те, що воєнний стан введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», та продовжується по сьогоднішній день згідно Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, позивач помилково вважав, що поки продовжується воєнний стан, перебіг строку для прийняття спадщини зупинений і він не може оформити спадщину на майно своєї померлої матері. Повторно звернутися до нотаріуса позивач не мав можливості в зв`язку з характером своєї роботи та постійною зайнятістю, враховуючи воєнний стан в країні та напружений графік роботи в депо. Починаючи з 1994 року позивач працював на різних посадах на поїздах. З 2009 року позивач працював машиністом тепловоза Локомотивного депо Мукачево Львівської залізниці. У листопаді 2023 року переведений черговим моторвагонного депо у ВСП «Моторвагонне депо Коломия» філії «Приміська пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця», де працює і по сьогоднішній день, що підтверджується довідкою № 36 від 09.09.2024 року виданою виробничим структурним підрозділом Моторвагонного депо Коломия. В зв`язку з постійною зайнятістю позивач не мав можливості віднайти документи на належне матері майно та звернутися до нотаріуса. У травні місяці цього року приводячи в порядок квартиру, в якій проживала мати позивача, позивач [PERSON] знайшов оригінал заповіту [PERSON] зареєстрованого в реєстрі 11.12.2012 року за № 4822, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І. Про існування заповіту позивач ніколи не знав і не міг здогадуватися так як він проживав окремо від матері, мати ніколи не розповідала про те що вона склала заповіт. Згідно заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті заповідає належну їй на праві особистої власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , тобто позивачу. Отже, згідно заповіту позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем на квартиру. Оригінали документів на квартиру позивач знайшов окремо від заповіту, на що теж пішов певний період часу, так як це є окремі документи, на окремі частини квартири, а саме: витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10010233 від 04.03.2006 року, рішення Виноградівського районного суду від 12.01.2006 року по справі № 2-1340/05 - щодо права приватної власності на 2/3 частки квартири, та витяг про державну реєстрацію прав № 31886840 від 02.11.2011 року, договір купівлі-продажу від 31.10.2011 року - щодо права приватної власності на 1/3 частку квартири, і технічний паспорт на квартиру вцілому по [ADDRESS] від 14.10.2011 року. На день смерті мати позивача проживала одна у квартирі, яку вказала у заповіті. На запит приватного нотаріуса Стойка С.М. Виноградівською міською радою Закарпатської області 27.05.2024 року, надано відповідь № 02.1-22/2479 про те, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Станом на 24.04.2023 року, на день смерті матері інших зареєстрованих осіб у квартирі не було. На звернення до нотаріуса про оформлення спадщини позивачу дано відмову в усному порядку через пропущення строків, встановлених законом та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. До Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» внесено зміни та скасовано норму, якою зупинявся строк для прийняття спадщини на час дії воєнного стану, про що позивач не знав і не міг знати так як не володію достатніми знаннями законодавства про нотаріат та спадкування. Згідно зі статтею 1233 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1268, 1269, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За результатами розгляду справи №306/27/15-ц в ухвалі від 01.02.2017 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, відсутність відомостей про існування заповіту свідчить про поважність причин пропуску цього строку. У постанові від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 Верховним Судом було сформовано наступну правову позицію: поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо; якщо позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, і про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч.І ст.1270 ЦК України, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у Постанові від 13.03.2020 № 314/2550/17 , а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61/21447/19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані в силу положень ст.89 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved