Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з вказаною позовною заявою про стягнення заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 23 серпня 2019 року між, [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2022 року у справі №727/8504/22 шлюб між, [PERSON] та [PERSON] , укладений 23.08.2019 року, - розірвано. У шлюбі у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . 21.09.2022 року між, [PERSON] та [PERSON] укладено Договір щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. та зареєстровано у реєстрі за №5516. Розділом 3 Договору від 21.09.2022 року передбачено порядок та розмір сплати аліментів на дитину. Так, відповідно до п.3.1 Договору від 21.09.2022 року батько зобов?язується щомісячно з дня укладення договору і до досягнення Дитиною 6-ти річного віку, виплачувати на її утримання аліменти у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. У пункті 3.2 Договору від 21.09.2022 року визначено, що аліменти повинні бути сплачені Батьком не пізніше 30 (тридцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць готівкою або безготівково шляхом перерахування суми аліментів на відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім?я Матері рахунок, а саме: [NUMBER] . Однак, всупереч наведеним положенням Договору від 21.09.2022 року, [PERSON] взяті на себе зобов?язання щодо виплати аліментів не виконує, та з моменту підписання договору по дату даного позову аліменти на утримання малолітньої доньки не сплачує. Згідно виписки надходженням по рахунку [NUMBER] кошти з цільовим призначенням «Аліменти» на рахунок, зазначений у пункті 3.2. Договору від 21.09.2022 року від [PERSON] не надходили. Жодних коштів у вигляді готівки від [PERSON] на виконання зобов?язання, передбаченого п. 3.1. Договору від 21.09.2022 року позивач не отримувала. Таким чином, внаслідок несплати [PERSON] аліментів у встановлених договором строки та розмірі, на момент подачі позову у останнього існує заборгованість щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки за період з жовтня 2022 року по червень 2024 року у розмірі 63 000 грн. (21 місяць х 3000 грн.). 03 липня 2024 року, позивачем було направлено на адресу відповідача, лист-претензію, в якому запропоновано в порядку досудового врегулювання спору сплатити у добровільному порядку заборгованість зі сплати аліментів та встановлено строк - 7 календарних днів з моменту отримання даної претензії. Згідно трекінгу Укрпошти вказаний лист було вручено відповідачу 14 липня 2024 року. Таким чином, строк встановлений на здійснення добровільної сплати заборгованості по аліментам сплив 21 липня 2024 року. Відповідач в добровільному порядку свою заборгованість по аліментам, яка виникла в нього у зв?язку з невиконання умов Договору від 21.09.2022 року - не погасив. Крім того, станом на дату звернення до суду, Договір від 21.09.2022 року є чинним та є обов?язковим для виконання його сторонами на визначених у ньому умовах. [PERSON] взяте на себе зобов?язання щодо сплати аліментів на малолітню доньку - [PERSON] , взагалі не виконується, у зв?язку з чим, у відповідача наявна заборгованість за сплати аліментів у розмірі 63000 грн., розмір інфляційних витрат становить 8 742,49 грн. та три проценти річних - 3 306,22 грн. Враховуючи наведене, беручи до уваги наявність вини [PERSON] у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 63 000 грн., позивач вважає, що наявні всі правові підстави для стягнення пені за період прострочки сплати аліментів у розмірі 56280 грн., що не перевищує 100 % суми заборгованості по аліментам за період з жовтня 2022 року по червень 2024 року. Тому на підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 63 000 грн., інфляційні нарахування в розмірі 8 742,49 грн., 3 % річних в розмірі 3 306,22 грн., всього 75 048,71 грн. та стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] неустойку (пеню) що виникла із заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 56280 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження. До суду від відповідача надійшов відзив, в якому наголошував на те, що умов договору від 21.09.2022 року він не порушував. Відповідно до договору здійснює оплату щодо забезпечення належних умов та найкращого майбутнього для своєї доньки [PERSON] , що підтверджує відповідними чеками. [PERSON] стверджує, що має гарні стосунки зі своєю донькою, виховує, утримує, забезпечує всім чим потрібно. На теперішній час вона навчається в дошкільному навчальному закладі «Академія щасливого дитинства», відповідач купує їй все, чого донька потребує на даний момент, а також проводить достатньо часу, аби належно реалізовувати усі батьківські права відносно дитини. Зазначає, що [PERSON] запевнювала відповідача, що їй не потрібна офіційна сплата аліментів відповідно до укладеного договору, а сказаний 3 розділ у Договорі - це лише формальність. Тому звертав увагу тільки на пункти, які стосуються проведеного спільного часу із донькою, а колишня дружина запевняла відповідача на доцільності складення договору та наголошувала про рівні права та обов`язки між колишнім подружжям стосовно доньки і що це все буде належним чином прописано у договорі. Тобто, з моменту укладення Договору щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини від 21.09.2022 року до моменту подання позовної заяви до Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 липня 2024 року, у позивача були відсутні майнові претензії до [PERSON] щодо сплати аліментів. Звертає увагу суду на додатки, які додані ним до відзиву на позовну заяву. [PERSON] , були зібрані для суду за 1 - 2 місяці чеки та скрін-шоти витрачених коштів на доньку [PERSON] , як доказ того, що батько вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов?язання. Відповідно загальна, орієнтовна сума коштів, яка витрачається на один - два місяці, батьком - [PERSON] для матеріального утримання його доньки [PERSON] складає приблизно 48 365 гривень. Виходячи із вищенаведеного, відповідач робить висновок, що він як батько - [PERSON] , не мав і не має наміру не забезпечувати та не брати участі у житті своєї доньки [PERSON] . Але, вважає, що обов?язки між батьками, а саме між ним [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] мають бути укладені та прописані у Договорі відносини у співвідношенні 50 на 50. Отже, вважає, у зв?язку із вищенаведеними фактами, що для [PERSON] відсутні підстави для нарахування пені та суми заборгованості за прострочення сплати аліментних платежів за період з 21.09.2022 року по теперішній час включно, оскільки у нього як у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості, а також відсутній умисел на ухилення від сплати заборгованості за аліментами. Тому просить суд у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Позивачем було надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що чеки, які відповідачем були додані до відзиву, є підтвердження несення батьком виключно додаткових витрат на дитину, крім того такі витрати відповідач поніс в період серпень-вересень 2024 року, тобто після подання позивачкою позову до суду та відкриття провадження по справі, що свідчить про штучне створення позивачем доказової бази для підтвердження несення будь-яких витрат на дитину. Враховуючи, що вказані кошти мали зовсім інше призначення, і за умовами Договору від 21.09.2022 вважаються додатковими витратами на Дитину, і сплачені не у спосіб встановлений у пункті 3.2. Договору від 21.09.2022 року, сплата вказаних коштів не є належним та достатнім доказом сплати відповідачем аліментів. Тому позов підлягає задоволенню. У своєму запереченні відповідач заперечує факт вказаний представником позивача щодо відсутності доказів про сплату відповідачем аліментів за договором від 21.09.2022 року. Вважає, що надані ним у відзиві на позов доказів є підтвердженням належного виконання ним обов`язків щодо сплати аліментів по договору від 21.09.2022 року. В судове засідання позивач не з`явилася, представники позивача надали суду заяви, в яких підтримали позов повністю та просили його задовольнити, розглянути справу у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так судом встановлено, що Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 06 квітня 2022 року складено відповідний актовий запис № 1322. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2022 року у справі № 727/8504/22 шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину» Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 21 вересня 2022 року між позивачем та відповідачем був укладений договір щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 5516. Розділом 3 Договору від 21.09.2022 року передбачено порядок та розмір сплати аліментів на дитину. Так, відповідно до п.3.1 Договору від 21.09.2022 року батько зобов?язується щомісячно з дня укладення договору і до досягнення Дитиною 6-ти річного віку, виплачувати на її утримання аліменти у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. У пункті 3.2 Договору від 21.09.2022 року визначено, що аліменти повинні бути сплачені Батьком не пізніше 30 (тридцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць готівкою або безготівково шляхом перерахування суми аліментів на відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім?я Матері рахунок, а саме: [NUMBER] . За розрахунком позивача заборгованість відповідача зі сплати аліментів за договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 21.09.2022 року за період з 01.10.2022 року по 30.06.2024 року становить 63 000 (сума боргу) + 8742,49 (інфляційне збільшення) + 3306,22 (штрафні санкції) = 75048,71. Відсутність сплати аліментів на утримання дитини у період з жовтня 2022 по червень 2024 року підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] . 03 липня 2024 року позивач направила відповідачу лист-претензію щодо погашення заборгованості по аліментам за нотаріально завіреним договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 21.09.2022 року, про що свідчить фіскальний чек АТ "Укрпошта" від 03.07.2024 року. Стаття 189 СК України передбачає право батьків укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до ч. 1 ст.6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.6 Цивільного кодексу України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За нормами ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно дост.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зіст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ст.611 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За положеннями ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Всупереч умовам договору та наведеним нормам закону у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів 63 000 (сума боргу) + 8742,49 (інфляційне збільшення) + 3306,22 (штрафні санкції), що становить разом 75048,71 грн. Судом встановлено, що відповідачем надані чеки про оплату додаткових витрат на дитину, що не є належним доказом підтвердження факту здійснення оплати аліментів за договором про сплату аліментів на утримання дітей, від 21.09.2022 року, а підтвердження сплати самих аліментів відповідачем суду не надано. Тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів у сумі 75048,71 підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пеню), що виникла із заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 56280 грн. Відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою, яка викладена в постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №334/7702/16 та в постанові Великої Палати Верховного Суду 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Як вбачається з розрахунку нарахування пені за несвоєчасну сплату та несплату аліментів розмір неустойки (пені) становить 56280 грн. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснив, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Суд вважає, що відповідач не підтвердив, що прострочення сплати аліментів відбулося з незалежних від нього причин. Таким чином, є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачці аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені). Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку (пеню), що виникла із заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 56280 грн., задовольнивши позовні вимоги повністю. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 6, 15, 16, 526, 530, 534, 625, 627, 629 Цивільного кодексу України, згідно ст. 180, 181, 182, 189, 192, 195, 196 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved