Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

09 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про зміну розміру аліментів на дитину, що стягуються на підставі судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 червня 2023 року у справі №486/997/23 на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки на 1/8 частку з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25 жовтня 2014 року він перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 серпня 2021 року розірвано. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 16 червня 2023 року та до повноліття дитини. 30 вересня 2023 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з народженням другої дочки він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для своїх двох дітей та утримувати свою дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі це унеможливлює. Тому для рівного забезпечення його дітей та дружини, яка перебуває у декретній відпустці, він змушений звернутися до суду із даною позовною заявою. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву із проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 25 жовтня 2014 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 серпня 2021 року /а.с. 5-6/. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 4/. Судовим наказом від 19 червня 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 червня 2023 року і до повноліття дитини /а.с. 7/. 30 вересня 2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 8/. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. Статтею 27 частинами 1 та 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ст. 182 СК України та роз`яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за судовим наказом, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з цим позовом у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров`я в бік погіршення, що об`єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітніх дітей. Сукупність вищенаведених обставин свідчить про те, що у житті позивача з моменту винесення рішення дійсно відбулися зміни сімейного стану, а саме, він одружився та вдруге став батьком. Пред`являючи позов про зменшення розміру аліментів, позивач не надав доказів, що у нього, окрім змін у сімейному стані, суттєво погіршився матеріальний стан або погіршився стан здоров`я і ці зміни є підставою для суттєвого зменшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України. Позивач на час розгляду справи має ще одну дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Однак, сплата аліментів в розмірі 1/8 частки не може забезпечити малолітній [PERSON] необхідний та достатній гармонійній розвиток, і не забезпечить рівне матеріальне становище обох дітей позивача. Тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів на 1/8 частку від усіх видів заробітку (доходу) суперечить, перш за все, інтересам неповнолітньої дочки [PERSON] , а також нормам ст. 183 СК України. Разом з тим, з урахуванням того, що у позивача народилась дитина, можливо зменшити розмір аліментів, що стягуються до 1/6 частки всіх видів доходу позивача, тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на знаходження на його утриманні дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиниою, оскільки доказів цього суду надано не було. Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23).

Outcome: partial