Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Представником позивача, повноваження якої підтверджено ордером від 21.06.2024 року СА № 1636242, через систему «Електронний суд» подано до суду\~цивільний позов\~за змістом\~якого просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») заборгованість в сумі 71\~892,61 грн., з яких: 15\~100\~грн. заборгованість за тілом кредиту, 56\~792,61 грн. заборгованість за відсотками, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору та оплату правничої допомоги. Позовні вимоги мотивовані тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] 12.02.2022 року в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 5529598 (далі Договір № 5529598), який відповідачем підписано з використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» в якості кредиту надано відповідачу грошові кошти в розмірі 15\~100 грн., на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти, штрафи, пеню (в разі їх наявності) та інші передбачені платежі. Однак [PERSON] свої грошові зобов`язання за Договором № 5529598 належним чином не виконав отримані грошові кошти не повернув, проценти за користування кредитними коштами в повному обсязі не сплачував. ТОВ\~«Авентус Україна» на підставі договору факторингу від 25.09.2023 року №\~25.09/23-Ф відступлено ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до [PERSON] за Договором № 5529598 заборгованості в сумі 53\~863,21 грн., з яких: 15\~100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 38\~763,21 грн. заборгованість за відсотками. В подальшому позивачем у межах строку дії Договору № 5529598 за період часу з 12.11.2022 року по 10.01.2023 року (60\~днів) додатково нараховано проценти з розрахунку 1,99% в день від суми неповернутого кредиту (300,49 грн.) на загальну суму 18\~029,40 грн. Представник позивача в судові засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву за змістом якої вказала про підтримання заявлених позовних вимог, можливість розгляду справи за її відсутності, відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення в справі та необхідність врахування під час розгляду справи як орієнтирів раніше долучених нею рішень судів апеляційної інстанції. Також надіслала до суду заяву про зміну назви учасника справи з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», що документально підтверджено. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі №\~911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі №\~904/853/23, відзив на позовну заяву не надав, у судові засідання неодноразово не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв та клопотань від його імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на вказане, судом 08.01.2025 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи в заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] дистанційно в електронній формі через веб-сайт http://creditplus.ua/ шляхом погодження відповідачем пропозиції фінансової установи та заповнення анкети клієнта, укладено Договір № 5529598, який [PERSON] підписано електронним підписом з використання одноразового ідентифікатора, невід`ємними частинами якого є Паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15\~100 грн. строком на 360 днів та зобов`язався кожні 30 днів сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою в розмірі 1,99% в день, а загалом 123\~276,40 грн., з яких 108\~176,40\~грн.\~ проценти за користування кредитом. При цьому, вказано про застосування зниженої процентної ставки в розмірі 0,597% в день до 14.03.2022\~року, в разі належного виконання позичальником своїх зобов`язань зі сплати чергових платежів відповідно до узгодженого графіку, в такому разі сума процентів за користування кредитом становитиме 101\~866,11 грн. Факт перерахування 12.02.2022 року о 12 год. 54 хв. ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів в розмірі 15\~100 грн. на платіжну картку №\~ [NUMBER] підтверджується інформаційною довідкою акціонерного товариства «ПУМБ» від 27.09.2023 року № КНО-20.4/104. Відповідно до картки обліку Договору № 5529598 (розрахунку заборгованості) ТОВ «Авентус Україна» щоденно в період часу з 12.02.2022\~року по 24.02.2022 року (13 днів) нараховувались проценти за користування кредитом в розмірі 90,14 грн./90,15 грн., що відповідає 0,597% від суми наданого кредиту, на загальну суму 1\~171,91 грн., та з 01.05.2022 року по 05.07.2022 року (66 днів) у розмірі 300,49 грн., що відповідає 1,99% від суми наданого кредиту, на загальну суму 19\~832,34 грн. [PERSON] лише 06.05.2022 року сплачено на користь ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти в розмірі 50 грн., які зараховано в якості оплати процентів, а 05.07.2022 року ТОВ «Авентус Україна» списано всю прострочену заборгованість за процентами на загальну суму 20\~954,25 грн. (1\~171,91 + (19\~832,34 50)). У подальшому, ТОВ «Авентус Україна» щоденно в період часу з 06.07.2022 року по 11.11.2022 року (129 днів) нараховувались проценти за користування кредитом у розмірі 300,49 грн., що відповідає 1,99% від суми наданого кредиту, тож станом на 11.11.2022 року загальна сума заборгованості становила 53\~863,21 грн. [PERSON] не заперечувався факт виконання ТОВ «Авентус Україна» своїх зобов`язань за Договором № 5529598 в частині надання йому кредитних коштів в узгоджених розмірах та не надано жодних доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань перед ТОВ «Авентус Україна». Між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «Авентус Україна» 25.09.2023 року укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф (далі Договір №\~25.09/23-Ф), за умовами п. 1.1 якого до останнє відступило позивачу належні йому права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) тощо. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до них та інші дані зазначаються у реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору. Відповідно до змісту п.п. 1.2 Договору № 25.09/23-Ф перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відбувається в момент підписання ними акту приймання-передачі відповідного реєстру боржників. Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, який є невід`ємною частиною договору. Згідно витягу з реєстру боржників від 25.09.2023 року № 1, який є додатком до Договору № 25.09/23-Ф, ТОВ «Авентус Україна», крім іншого, передано ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до [PERSON] (№ 1873) за Договором № 5529598 на загальну суму заборгованості 53\~863,21 грн., з яких: 15\~100 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 38\~763,21 грн. заборгованість за відсотками. Позивачем додатково нараховано [PERSON] проценти за користування кредитними коштами за Договором № 5529598 за період часу з 12.11.2022 року по 10.01.2023 року (60 днів) на загальну суму 18\~029,40 грн., тобто з розрахунку 1,99% в день від суми неповернутого кредиту (300,49 грн.) Найменування позивача змінено з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», що підтверджується рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року № 251124/1, а також випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 10.12.2024 року №1000681070010062201 від 10.12.2024 року. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 12.02.2022 року між ТОВ\~«Авенсус Україна» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір № 5529598, в зв`язку з чим відповідачем отримано в кредит грошові кошти в розмірі 15\~100 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за зниженою процентною ставкою упродовж перших 30 днів в розмірі 0,597% в день від суми кредиту, а в подальшому за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,99% за кожен день користування кредитом. Враховуючи запровадження воєнного стану ТОВ «Авенсус Україна» в період часу з 25.02.2022 року по 30.04.2022 року взагалі не нараховувало [PERSON] проценти за користування кредитними коштами, отриманими за Договором № 5529598, а також в подальшому 05.07.2022 року списано всю прострочену заборгованість [PERSON] за процентами на загальну суму 20\~954,25 грн., однак вказане не сприяло належному виконанню відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором № 5529598, тож станом на 11.11.2022\~року його заборгованість перед ТОВ «Авенсус Україна» становила 53\~863,21 грн., з яких: 15\~100 грн. заборгованість за кредитом, 38\~763,21 грн. заборгованість за відсотками, право вимоги якої ТОВ «Авенсус Україна» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на підставі Договору №\~25.09/23-Ф. Водночас нарахування позивачем додатково відсотків за період часу з 12.11.2022 року по 10.01.2023 року (60 днів) в сумі 18\~029,40 грн. суд вважає безпідставним, оскільки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» отримавши 25.09.2023\~року право\~вимоги до\~ [PERSON] \~за Договором\~№ 5529598\~в сумі\~53\~863,21\~грн.\~на підставі\~Договору №\~25.09/23-Ф,\~не мало\~права збільшувати\~розмір заборгованості\~за будь-який\~період часу\~до відступлення\~йому прав\~вимоги,\~оскільки не\~було стороною\~Договору №\~5529598\~до 25.09.2023\~року,\~так як\~такі дії\~позивача свідчать\~про самовільну\~зміну ним\~як фактором\~умов Договору\~№ 25.09/23-Ф,\~що суперечить не лише інституту факторингу, а й таким загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність. Суд вважає очевидним, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» отримало право нараховувати будь-які додаткові платежі [PERSON] за Договором №\~5529598 та/чи положень цивільного законодавства, які виникнуть з 25.09.2023 року на майбутнє, що виключає ретроспективність такого права, тож відсутні достатні підстави для стягнення донарахованих стороною позивача процентів за Договором № 5529598 за період часу з 12.11.2022 року по 10.01.2023 року (60 днів) в сумі 18\~029,40 грн. Доводи представника позивача про правомірність нарахування відсотків за період з 12.11.2022 року по 10.01.2023 року, оскільки таке нарахування здійснено за період часу упродовж якого ТОВ «Авенсус Україна» відсотки не нараховувались та в межах строку дії Договору № 5529598, підлягають критичній оцінці судом, з вищевказаних підстав. Зміна найменування позивача з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ\~«ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» не має наслідком правонаступництво та свідчить про незмінність учасника цивільних правовідносин. Враховуючи вищевказане та відсутність доказів щодо виконання відповідачем на час розгляду справи своїх зобов`язань за Договором №\~5529598, суд вважає, що наявні достатні\~підстави для\~часткового задоволення\~позовних вимог\~та стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості\~за Договором\~№ 5529598\~в сумі 53\~863,21 грн., з яких: 15\~100\~грн. заборгованість за кредитом, 38\~763,21 грн. заборгованість за відсотками. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1\~680 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят)\~грн. 01 коп., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (74,92%), оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За змістом позовної заяви та додатків до неї позивачем в зв`язку з необхідністю примусового в судовому порядку стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором № 5529598 понесено витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 10\~000 грн., у зв`язку з чим представником позивача вказано про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі його представником долучено: копію договору про надання правничої допомоги від 28.03.2024 року № 28/03-2024, укладеного між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Городніщевою Є.О., предметом якого є надання юридичної допомоги; копію звіту про надання правничої (правової) допомоги згідно Договору від 28.03.2024 року № 28/03-2024; копію рахунку на оплату від 21.04.2024 року № 3169-21/06-2024; копію платіжної інструкції ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» від 21.06.2024 року № 5356 про перерахування ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь адвоката Городніщевої Є.О. грошових коштів у розмірі 10\~000 грн. з призначенням платежу «сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної до Хроненка Анатолій Анатолійович заяви згідно р/ф від 21.06.2024 р. № 3169-21/06-2024. Без ПДВ) Відповідно до змісту звіту про надання правничої (правової) допомоги згідно Договору від 28.03.2024 року № 28/03-2024 та рахунку на оплату від 21.04.2024 року № 3169-21/06-2024 вбачається, що адвокатом Городніщевою\~Є.О. надано ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» правничу допомогу вартістю 10\~000\~грн., зокрема: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5529598 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] вартістю 3\~000 грн. (1\~000\~грн./год. х 3 год.), складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5529598 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 5\~000 грн. (1\~000 грн./год. х 5 год.), подання до Ватутінського міського суду Черкаської області позовної заяви в інтересах клієнта 2\~000 грн. (1\~000 грн./год. х 2 год.). Вирішуючи питання про співмірність заявленого розміру витрат на оплату правничої допомоги із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що зазначення адвокатом Городніщевою Є.О. витраченого нею часу тривалістю 2 год. на подання до Ватутінського міського суду Черкаської області в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи позовної заяви в інтересах ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до [PERSON] є надмірним. При цьому, саме по собі подання адвокатом Городніщевою Є.О. вже складеної нею ж позовної заяви до суду не охоплюється поняттям правничої допомоги, в розумінні ч. 2 ст. 137 ЦПК України, оскільки лише свідчить про логічну послідовність дій з метою виконання своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за договором про надання правничої допомоги від 28.03.2024 року № 28/03-2024 З огляду на вказане, суд вважає, що розмір заявлених витрат на оплату правничої допомоги не є в повній мірі співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на їх виконання (надання). При цьому, суд вважає, що дана категорія справ не є складною, не потребує значного обсягу часу як за обсягом вивчення доказів, так і для встановлення фактичних обставин справи, так і для мотивації заявлених позовних вимог під час складення позовної заяви, оскільки причина виникнення спору, його предмет та обсяг доказування об`єктивно не вимагав вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, так як нормативно-правове регулювання правовідносини у сфері кредитування, та судова практики з розгляду спорів у сфері кредитних відносин, є сталими, та не потребує додаткових зусиль під час надання правничої (юридичної) допомоги. Крім того, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, та відповідно надмірний тягар для відповідача. За вказаних обставин, з врахуванням конкретних обставин справи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5\~000 грн. є співмірними з обставинами, які відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, підлягають врахуванню судом під час визначення їх розміру, як наслідок, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3\~746 (три тисячі сімсот сорок шість)\~грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (74,92%). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати в сумі 5\~426 (п`ять тисяч чотириста двадцять шість) грн. 01 коп., з яких: 1\~680,01 грн. витрати зі сплати судового збору, 3\~746 грн. витрати на оплату правничої допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial