Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

27.11.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , та яка залишила на ім`я позивача заповіт, посвідчений 12.07.2017 секретарем Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, відповідно до якого усе належне їй майно та все те, що буде їй належати на день її смерті, заповіла позивачу. Осіб, передбачених ст. 1241 ЦК України, після смерті матері немає. Протягом шести місяців після смерті матері позивач 20.03.2024 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом та приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Кравченко О.В. було відкрито спадкову справу № 25/2024. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину та переоформив все спадкове майно, на яке було зареєстровано речове право та отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку (пай). Однак, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на частину спадкового майна, зокрема, права на присадибну земельну ділянку орієнтовною площею 0,26 га, розташовану в межах населеного пункту на території Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області, а саме в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства, належного спадкодавцю на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Новоживотівської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області від 02.04.1994 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» та додатку до нього, нотаріально оформити прийняття спадщини позивач позбавлений можливості, в підтвердження чого надав відповідну обґрунтовану постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.11.2024. Таким чином, [PERSON] просить суд визнати за ним право на право на земельну ділянку орієнтовною площею 0,26 га, розташовану в межах населеного пункту на території Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області, а саме в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства, належного спадкодавцю на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Новоживотівської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області від 02.04.1994 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у справі № 141/776/24 та призначено підготовче судове засідання на 18.12.2024. Судове засідання, призначене на 18.12.2024, не відбулось та було відкладено на 26.12.2024, оскільки суддя Слісарчук О.М. перебував у щорічній оплачуваній відпустці, згідно наказу про відпустку № 71-В/К від 10.12.2024. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи № 141/776/24, в підготовче судове засідання, призначене на 26.12.2024, не з`явився, натомість, 05.12.2024 до суду надійшла заява позивача [PERSON] від 05.12.2024 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Оратівська селищна рада, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового розгляду справи, 26.12.2024 в підготовче судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, при цьому, 26.12.2024 до суду надійшла заяви в.о. Оратівського селищного голови, секретаря селищної ради Л. Ларіонової від № 3610/03.01 про розгляд справи № 141/776/24 без участі представника селищної ради, у якій також зазначено, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00047723173, сформованого 30.10.2024, виконавчим комітетом Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 17.11.1965 було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» записано [PERSON] , у графі «Мати» записано [PERSON] . Також, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00047723231, сформованого 30.10.2024, [PERSON] помер [INFO] . Як убачається із змісту заповіту від 12.07.2017, посвідченого секретарем Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 60, [PERSON] , [INFO] , все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] в м. Вінниця Вінницького району Вінницької області, про що 23.02.2024 складено відповідний актовий запис за № 47, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Оратівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2014 на бланку НТК 378512, зареєстрованого в реєстрі за № 1917, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на праві власності. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 401545943 від 30.10.2024, житловий будинок садибного типу загальною площею 58 кв. м. та розташований в [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . При цьому, 01.05.2024 КП «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами ТІ01:3170-0384-6595-5151, який розташований в [ADDRESS] . Як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2014 на бланку НТК 378513, зареєстрованого в реєстрі за № 1918, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається із земельної ділянки площею 2,7010 га, розташованої на території Новоживотівської сільської ради Вінницького (колишнього Оратівського) району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0523183000:02:001:0035. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 968264, виданого 05.06.2007 Оратівською районною державною адміністрацією та Оратівським районним відділом земельних ресурсів, [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської райдержадміністрації від 06.09.2006 за № 299 є власником земельної ділянки площею 2,7010 га, розташованої на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 0523183000:02:001:0035. Згідно рішення 15 сесії 21 скликання Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 02.04.1994 «Про приватизацію земельних ділянок в селі Новоживотів», на виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» сесія сільської Ради народних депутатів вирішила передати у приватну власність громадянам України земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, в тому числі й [PERSON] - 0,26 га. При цьому, відповідно до наданої інформації управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Відділ № 2 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 1452/14-24 від 05.11.2024, відповідно до виписів з Книги реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки, інформація про виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: село Новоживотів Оратівського району Вінницької області, площею 0,2600 га на ім`я [PERSON] у Відділі відсутня. Як убачається зі змісту довідки Новоживотівського старостинського округу Оратівської селищної ради № 66/08 00.16-10 від 18.03.2024, відповідно до запису в погосподарській книзі Ноовживотівського старостинського округу Оратівської селищної ради № 6 за 2021-2025 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , померла [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Новоживотів Оратівського району Вінницької області на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований та спільно із спадкодавцем не проживав. Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 76278571 від 20.03.2024, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена 20.03.2024 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О.В., номер у нотаріуса 25/2024, номер у Спадковому реєстрі 72173178. З матеріалів спадкової справи №25/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] убачається, що справу розпочато 20.03.2024 року за заявою [PERSON] . Так, відповідно до заяви № 94 від 20.03.2024, поданої приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Кравченко О.В., [PERSON] спадщину після смерті померло [INFO] матері [PERSON] приймає та зазначає, що спадкодавець на день смерті у шлюбі не перебувала та спадкоємців, які відповідно до ст.. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині (діти, батьки, чоловік померлої, які на день смерті спадкодавці були непрацездатні за віком або за станом здоров`я мали групу інвалідності) немає. Натомість, постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О.В. від 14.11.2024 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,26 га, яка розташована за адресою: Україна, Вінницька область, Вінницький район, село Новоживотів, цільове призначення - для особистого підсобного господарства, у зв`язку із відсутністю документа, який посвідчує право власності померлого спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Згідно вимог ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як установлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи №141/776/24 доказами, на підставі відомостей заведеної нотаріусом спадкової справи № 25/2024 позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , який прийняв спадщину (а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 2,7010 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоживотівської сільської ради Вінницького (колишнього Оратівського) району Вінницької області кадастровий номер - 0523183000:02:001:0035, про що приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О.В. було видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на іншу частину спірного нерухомого спадкового майна позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О.В. від 14.11.2024. При цьому, відповідач Оратівська селищна рада згідно поданої заяви №3610/03.01-11 не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець [PERSON] за час свого життя набула право власності на спадкове майно, але в силу об`єктивних причин не встигла здійснити державну реєстрацію права власності вказаного нерухомого майна у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved