Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 17\~листопада 1982\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] було\~укладено шлюб\~про що\~Холмівською сільською\~радою Ужгородського\~району,\~в книзі\~реєстрації шлюбів\~зроблено відповідний\~актовий запис\~за №\~33,\~видавши свідоцтво\~про одруження\~серії [NUMBER] Від цього\~шлюбу у\~них є\~дочка [PERSON] \~1983\~р.н.\~,яка\~вже є\~повнолітньою особою\~(свідоцтво\~про народження\~ [NUMBER] ) Спільне життя\~у неї\~з чоловіком\~не склалося\~за рядом\~різних особистих\~причин,\~фактично шлюбні\~відносини припинені.\~Відновлення повноцінних\~сімейних відносин\~та подальшого\~спільного проживання\~як однією\~сім`єю є неможливим. Дочка є\~повнолітньою особою\~та не\~перебуває на\~нашому утриманні. Наразі, спору про поділ майна, що є нашою спільною власністю немає. На підставі викладено просить суд шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрованого 17.11.1982 року Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №33 розірвати. Ухвалою від 30.10.2024 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Судове засідання у справі було призначене на 23.12.2024 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, що 17\~листопада 1982\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~було укладено\~шлюб про\~що Холмівською\~сільською радою\~Ужгородського району,\~в книзі\~реєстрації шлюбів\~зроблено відповідний\~актовий запис\~за №\~33,\~що підтверджується\~ свідоцтвом\~про укладення\~шлюбу серії\~ [NUMBER] . У шлюбі у позивача з відповідачем народилися донька [PERSON] 1983 р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Як стверджує позивачка, що спільне життя\~у неї\~з чоловіком\~не склалося\~за рядом\~різних особистих\~причин,\~фактично шлюбні\~відносини припинені.\~Відновлення повноцінних\~сімейних відносин\~та подальшого\~спільного проживання\~як однією\~сім`єю є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved