Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

01.10.2024 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії Миколаївське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії Миколаївське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10014/036, зазначивши третьою особою: приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленко С.М., у якому просила зняти арешт з будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідачів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в червні 2024 року їй стало відомо, що на будинок [ADDRESS] було накладено арешт у 2006 році. 13.07.2006 року було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером обтяження 3454762. Особою, майно якої обтяжується є [PERSON] . В будинковій книзі, яка ведеться з 1920 року гр. [PERSON] не значиться. Громадянка [PERSON] не є та ніколи не була власником цього будинку, не була прописана та ніколи не проживала в даному будинку. Також позивачка зазначила, що вона проживає у даному будинку з 1967 року. Вона та її сім`я ніколи не користувалась банківськими кредитами. Будинок, на який накладено арешт, належить їй на підставі свідоцтва про спадщину. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 03.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 17.10.2024 року. 09.10.2024 року від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді від 11.10.2024 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі задоволено. Витребувано з філії Миколаївське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10014/036 наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме, документи, які стосуються обтяження, заборони чи арешту майна [PERSON] , а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Витребувано у приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленка Сергія Миколайовича документи, які стосуються обтяження, заборони чи арешту майна [PERSON] , а саме житлового будинку за адресою [ADDRESS] . 11.10.2024 року на електронну адресу суду від представника АТ «Державний ощадний банк України» Земляного Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити, так як такий подано до неналежного відповідача. Посилається на те, що відповідно до наявної в банка інформації вбачається відсутність обтяження, накладеного на майно позивача. Крім того, вказує, що заборону, яку просить скасувати [PERSON] , накладено Новобузьким відділенням «сбербанку» 3158 повідомлення б/н від 02.07.1991. Однак, АТ «Державний ощадний банк України» є правонаступником прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, який створено 31.12.1991 року, і не являється правонаступником Ощадного банку СРСР, який існував до 31.12.1991 року. Заборона накладалась/вносилась нотаріусом на майно, власником якого значиться [PERSON] і АТ «Ощадбанк» не може нести відповідальність за внесення у 2006 році ймовірно помилкової інформації щодо власника або об`єкту нерухомого майна, яка міститься в реєстрі. АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та не може відповідати за внесення записів про обтяження нерухомого майна в т.ч. і за реєстраційний запис № 3454762 (номер запису про обтяження 55900049), який внесено 13.07.2006 приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Самойленком С.М. Позов до філії Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10014/036 не може бути задоволений, у зв`язку з тим, що пред`явлений до неналежних відповідачів, які не є юридичними особами. 19.11.2024 року на електронну адресу суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання, в якому остання просила витребувати з Державного нотаріального архіву Миколаївської області копії документів (довідки) від 02.07.1991, на підставі яких Новобузькою держаною нотаріальною конторою 13.07.2006 року о 09:25:30 було накладено арешт (обтяження) № 3454762 на майно, зокрема будинок [ADDRESS] , за боргом, що існував на момент функціонування (роботи) Новобузького відділення Сбербанку 3158 відносно боржника [PERSON] . Ухвалою суду від 20.11.2024 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів по справі задоволено. Витребувано з Державного нотаріального архіву Миколаївської області копії документів (довідки) від 02.07.1991, на підставі яких Новобузькою держаною нотаріальною конторою 13.07.2006 року о 09:25:30 було накладено арешт (обтяження) № 3454762 на майно, зокрема будинок [ADDRESS] , за боргом, що існував на момент функціонування (роботи) Новобузького відділення Сбербанку 3158 відносно боржника [PERSON] .У судовому засіданні оголошено перерву до 11.12.2024 року 10:00 год., яку було продовжено до 27.12.2024 року. 17.12.2024 на адресу суду з Державного нотаріального архіву Миколаївської області надійшло повідомлення, у якому зазначено, що відповідно до акту про виділення до знищення документів, що не підлягають зберіганню Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області від 30.09.1999 року, справа "Розпорядження про накладення і зняття заборони відчужененя жилих будинків" за 1991 рік була знищена 30.09.1999 року, як така, що втратила практичне значення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, також просила справу слухати без її участі. Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» Земляной Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обгрунтування зазначені у відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представники відповідачів філії Миколаївське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та філії Миколаївське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10014/036 в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленко С.М. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, також, що ним не вносились відомості про обтяження нерухомого майна, що належать [PERSON] 13.07.2006 року. Таке обтяження накладалось Новобузькою державеною нотаріальною конторою. Вислухавши пояснення представника відповідача Земляного Д.В., дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №396368759 від 25.09.2024 року, в такому міститься інформація про накладання обтяження на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 3454762 від 13.07.2006, документи подані для державної реєстрації: лист, серія та номер: б/н, виданий 02.07.1991, видавник: Новобузьке відділення збербанку 3158, державний реєстратор: приватний нотаріус Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленко С.М., дата, час державної реєстрації: 13.07.2006 09:25:30, номер запису про обтяження: 55900049 (а.с.10). Згідно повідомлення директора департаменту бек-офісу АТ «Ощадбанк» Пугач В. від 18.10.2024 № 46/12-11/130093/2024/БТ, кредитна заборгованість у [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» відсутня. Станом на 15.10.2024 відсутня інформація та підтверджуючі документи, на підставі яких було зареєстроване обтяження будинку за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленком С.М. 18.07.2024 року, та витягу з Державного реєстру речових прав № 387286081 від 18.07.2024, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.25, 26). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 р. № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. При вирішенні спору суд враховує, що зняття арешту з майна позивача не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України, бере до уваги, що позивач позбавлений можливості вчинити правочини щодо майна, зважає, що позивачем доведені обставини, на які вона посилається в позовній заяві належними та допустимими доказами. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» - накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 - нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право. Враховуючи, що на належне позивачу майно накладено заборону, що порушує його право власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і у матеріалах справи міститься інформація про відсутність невиконаних зобов`язань [PERSON] перед АТ «Ощадбанк», суд дійшов висновку, що заборону на належний останньому житловий будинок належить скасувати. Щодо посилання представника відповідача про неналежність АТ «Ощадбанк», суд зазначає наступне. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. За приписами ст. 22 Закону СРСР №1305-1 від 06.03.1990р. "Про власність в СРСР" у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток. З часу прийняття Українською РСР Закону України "Про власність" № 885-XII, тобто з 26 березня 1991 року, у статті 34 такого Закону було визначено об`єкти права загальнодержавної (республіканської) власності. Згідно ст. 34 ЗУ "Про власність" загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток. Відповідно до пункту 2 Постанови ВРУ від 20.03.1991р. "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку "Укрпромбудбанк", Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України). Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України. Постановою КМУ від 21.05.1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України" на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне». Постановою КМУ від 5 червня 2019 р. № 568 «Питання акціонерного товариства Державний ощадний банк України» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4. З вищевикладеного вбачається, що з моменту створення системи Ощадбанків і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, який перетворено з Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР в інтересах якого накладено заборону. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до АТ"Державний ощадний банк України» про зняття арешту з майна підлягає задоволенню. Вирішуючи позов до філії Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10014/03, суд погоджується з запереченнями представника відповідача [PERSON] та вважає за необхідне зазначити таке. Згідно інформації про філію - Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10014/036, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, філія- Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк" ЄДРПОУ 09326464, а також територіальне відокремлене безбалансове відділення ТВБВ № 10014/036 є відокремленими підрозділами Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» і не мають статусу юридичної особи. Відповідно до ст. 46, 47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. У постановах Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 459/258/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 457/683/15, від 18 липня 2019 року у справі № 189/763/16-ц Верховний Суд виклав висновки, зокрема, що наслідком пред`явлення позову до філії, яка не є юридичною особою, є відмова у задоволенні позову з підстав неналежного складу осіб. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до філій - Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10014/036, які не є юридичними особами та не можуть відповідати за позовом.

Outcome: approved