Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

02 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 2003 року по 2023 рік він та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З грудня 2021 року відповідачка не проживає зі своїм сином та колишнім чоловіком. При цьому, відповідачка, як мати дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, а також не сплачує аліменти. Вказане, на думку позивача, є проявом ухилення матері дитини від виконання своїх обов`язків оскільки, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання. З 2021 року вся турбота про дитину перебуває на батькові дитини. За викладених обставин вважає, що є всі правові підстави стверджувати, що має місце ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. З огляду на викладене, просив задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач надава заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Судова повістка, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалася у встановленому законом порядку. Відповідачка повідомлена у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської областіобласті в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечувала. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 02 лютого2011 року, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 33). Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 26.05.2023 знята з реєстрації місця проживання за заявою власника житла. (а.с. 44). З характеристики, виданої Барвінківським ліцеєм №1 Барвінківської міської триторіальної громади Ізюмського району Харківської області № 273 від 12.07.2024, вбачається, що [PERSON] навчається у Барвінківському ліцеї №1 з першого класу, вихованнях хлопця займаються тато та дібусь. Вони підтримують зв`язок з класним керівником у телефонному режимі, цікавляться його успіхами у навчанні та поведінкою. Мати не бере участі у вихованні дитини (а.с.29). Згідно довідки Департаменту Інформаційних технологій МВС України серії ВР-004490545, [PERSON] станом на 22 липня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.31). Як вбачається із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області від 26 листопада 2021 року №1103/24, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню сина [PERSON] , [INFO] (а.с.48-49). Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки вказаний висновок підписаний уповноваженою особою, зроблений на підставі вивчення всіх обставин справи, взаємин матері із дитиною. Крім того, в судовому засіданні досліджено письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , посвідчені 30 вересня 2024 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Винниченко В.І., зі змісту яких вбачається, що по [ADDRESS] проживає [PERSON] з його двома синами [PERSON] та [PERSON] .. Мати синів [PERSON] вихованням дітей не займається та не спілкується з ними (а.с.34-35). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання своєї дитини, не цікавиться її життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При викладених обставинах суд вважає за доцільне одночасно з позбавленням батьківських прав стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02 жовтня 2024 року до досягнення дитиною повноліття Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ґрунтуються на вимах закону є доведеними, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Outcome: approved