Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] , разом зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] ; факт належності спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , уродженцю села Корчин Сколівського району Львівської області, правовстановлюючих документів, на ім`я [PERSON] , а саме: свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого виконкомом Бориславської міської Ради народних депутатів 22 січня 1997 року згідно з розпорядженням № 5322 від 22 січня 1997 року на квартиру [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності; державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 849, виданого Дережицькою сільською радою на підставі рішення III сесії II демократичного скликання Дережицької сільської Ради народних депутатів від 22 червня 1995 року № 10, на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0414 га, розташовану на території Дережицької сільської Ради народних депутатів, Дрогобицький район, Львівська область; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Дрогобицьким МРЕВ ДАІ ГУ МВС України у Львівській області 26 липня 2003 року на автомобіль марки ВАЗ модель 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , колір білий, 1990 року випуску, шасі (кузов, рама) номер [NUMBER] . В обґрунтування вимог зазначено, що 3 березня 1962 року Шевченківським райбюро ЗАГС м. Львова зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] , 1942 року народження, та [PERSON] , 1937 року народження. Чоловік - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 8 лютого 2023 року. Унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить наступне майно: частка у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,0414 га, розташована на території Дережицької сільської Ради; автомобіль марки ВАЗ модель 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , колір білий, 1990 року випуску, шасі (кузов, рама) номер [NUMBER] . [PERSON] за життя заповіту не складав, а тому згідно з частиною 1 статті 1261 ЦК України право на спадкування майна померлого одержали спадкоємці першої черги за законом, а саме: [PERSON] , як дружина, та діти: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем постійно не проживали, зареєстрованого місця проживання не мали, у встановлений для прийняття спадщини строк заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подали. Спору про цивільне право між ними не існує, що підтверджується власноручно написаними заявами. 25 серпня 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кучеренко Т.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Однак нотаріус встановив, що заява про прийняття спадщини у визначений законом термін [PERSON] не подавалась. Крім цього місця проживання [PERSON] та [PERSON] значиться за різними адресами, а тому вказав на неможливість вчинення нотаріальної дії у зв`язку з неподанням документів, які підтверджують факт прийняття спадщини, а також документів, які підтверджують склад спадкового майна. Рекомендувала звернутись у суд для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або для встановлення факту прийняття спадщини, а також факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцеві. Разом з тим вказує, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проте проживав із заявником у квартирі [ADDRESS] . Вважає, що відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України вона прийняла спадщину від [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] на день його смерті і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини про свою відмову від неї не заявляла. Щодо правовстановлюючих документів на спадкове майно виданих на ім`я [PERSON] , то така обставину пояснює наступним чином. Архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України, м. Львів від 7 грудня 2023 року № Б-300, у записі про народження під № 41 за 1937 рік метричної книги греко-католицької парафії с. Корчин повіту Стрий (Сколе) Станіславського воєводства спадкодавець значиться як [PERSON] , народжений [INFO] у селі Корчин повіту Стрий (Сколе). Однак, під час видачі спадкодавцю, Сколівським райбюро ЗАГС Дрогобицької області 3 липня 1954 року повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , ім`я останнього у ньому було зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] », внаслідок чого у виданому на підставі цього свідоцтва радянському паспортному документі та відповідно у всіх правовстановлюючих документах на набуте майно, чоловік значився як [PERSON] замість [PERSON] . Наголошує, що внести виправлення до правовстановлюючих документів на спадкове майно у частині написання імені спадкодавця є неможливим у зв`язку із його смертю. На підставі наведеного просить подану заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 30 квітня 2024 року, заяву [PERSON] , заінтересована особа Бориславська міська рада Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залишено без розгляду. Постановою Львівського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 30 квітня 2024 року - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 3 жовтня 2024 року, задоволено заяву судді Ткачової С.М. про самовідвід у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Бориславська міська рада Львівської області про вставлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3 жовтня 2024 року, справа № 438/498/24 передана на розгляд судді Дудар О.В. Ухвалою суді від 7 жовтня 2024 року прийнято цивільну справу за заявою [PERSON] , заінтересована особа Бориславська міська рада Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення до свого провадження . Призначено до розгляду у судовому засіданні на 24 жовтня 2024 року о 11:30. Представник Бориславської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, директор підприємства надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі заінтересованої особи, щодо задоволення заявлених вимог покладається на думку суду. Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року відкладено судове засідання у зв`язку з неявкою учасників провадження на 14 листопада 2024 року о 10:00. Викликано у судове засідання свідків. У судовому засідання 14 листопада 2024 року проведено допит свідків [PERSON] та [PERSON] за клопотанням представника заявника у судовому засіданні оголошено перерву до 3 грудня 2024 року. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року задоволено заяву представника заявника - адвоката Бабич І.А. про виклик свідка. Викликано в судове засідання 3 грудня 2024 року свідка [PERSON] . У судовому засідання 3 грудня 2024 року проведено допит свідка [PERSON] та за клопотанням представника заявника у судовому засіданні оголошено перерву до 10 грудня 2024 року. 10 грудня 2024 року представник заявника - адвокат Бабич І.А. подала заяву про приєднання доказів та розгляд справи без участі її та [PERSON] . Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. У зв`язку з неявкою учасників справи судове засідання відкладено на 26 грудня 2024 року. 23 грудня 2024 року на адресу суду надійшла заява представник заявника - адвоката Бабич І.А. про виправлення технічної помилки та приєднання доказів. Зокрема у заяві вказано, що у прохальній частині заяви про встановлення фактів допущено помилку щодо зазначення імені спадкодавця, а саме замість правильно « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] », у той час як мотивувальна частині заяви містить вірне ім`я спадкодавця. Аналогічну помилку було допущено в акті встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, у зв`язку з чим просить приєднати до матеріалів справи акт встановлення факту постійного проживання від 18 грудня 2024 року. Також адвокат Бабич І.А. просила розглядати справу без участі її та участі [PERSON] . Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року уточнену заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, прийнято до розгляду. Встановлено Бориславській міській раді Львівської області строк для подання пояснень з урахуванням уточненої заяви. Долучено до матеріалів справи акт встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем від 18 грудня 2024 руку. Розгляд справи відкладено та призначено наступне судове засідання на 6 січня 2025 року. 27 грудня 2024 року від Бориславської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Вимоги заяви, з урахуванням долучених заявником, на думку відповідача, є таким, що підлягають задоволенню. Часиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи положення частини першої статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями частини 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Змістом пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому згідно абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Пунктом 7 вказаної постанови передбачено, що у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом частин 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до пунктів 3.19 та 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. У той же час, у постанові від 28 квітня 2021 року, справа № 204/2707/19, Верховний Суд зазначив, що для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, проживання має бути фактичним. При зверненні до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кучеренко Т.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, [PERSON] було відмовлено, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори на протязі встановленого строку. Крім того, місце проживання [PERSON] та [PERSON] значиться за різними адресами, а тому неможливе вчинення нотаріальної дії у зв`язку з неподанням документів, які підтверджують факт прийняття спадщини, а також документів, які підтверджують склад спадкового майна. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, виданим 3 березня 1962 року Шевченківським райбюро ЗАГС м. Львова між [PERSON] , 1937 року народження, та [PERSON] , 1942 року народження, було укладено шлюб, актовий запис № 241. У їхньому шлюбі народилося двоє дітей, син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження серії [NUMBER] вказано - [PERSON] , та донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження серії [NUMBER] вказано - [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 8 лютого 2023 року. Копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 22 січня 1997 підтверджується, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом від 14 серпня 2023 року № б/н комісії ПП «Борислав Комфорт», [PERSON] проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] . У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка звернулась до нотаріуса за прийняттям спадщини та подальшою видачею свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується листом про відмову приватного нотаріуса Кучеренко Т.О. від 3 квітня 2024 року № 60/02-14. Також, у судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини тим самим фактично прийнявши спадщину після смерті останнього, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та матеріалами справи. Також актом Бориславської міської ради від 18 грудня 2024 року підтверджується факт постійного спільного проживання [PERSON] , [INFO] , з її чоловіком [PERSON] , [INFO] , у квартирі, що належала, обом на праві спільної власності відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок, виданого виконкомом Бориславської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням органу приватизації житла від 22 січня 1997 року № 5322 (запис у реєстровій книзі про реєстрацію права власності в Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації за № 4472), за адресою: [ADDRESS] , та на момент смерті мешкав у вказаній квартирі без реєстрації. Встановлення вищевказаного факту має безпосереднє значення для можливості оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, судом не встановлено спору про право, оскільки в матеріалах справи наявні письмові заяви доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у яких вказано, що у встановлений для прийняття спадщини строк заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подали та на спадщину батька не претендують, а [PERSON] дійсно проживала з їх батьком на момент його смерті. У судовому засідання, будучи опитаними в якості свідків, [PERSON] та [PERSON] підтвердили зазначені вище обставини та вказали, що зі спадкодавцем постійно не проживали. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заявник постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення у цій частині слід задовольнити. Щодо решти вимог заяви судом встановлено наступне. Листом приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кучеренко Т.О. №147/02-14 від 29.08.2023, яким [PERSON] було надано роз`яснення, що оскільки нею не подано документів, які підтверджують факт прийняття спадщини, а також документів, які підтверджують склад спадкового майна, нотаріальні дії, а саме видача свідоцтв про право на спадщину за законом на заявлене майно, не можуть бути вчинені. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Факти, про встановлення яких просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки забезпечує реалізацію її прав на спадкування. З копії свідоцтва про народження, виданого повторно 3 липня 1954 року Сколівським райбюро ЗАГС Дрогобицької області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у селі Корчин, Сколівського району, Дрогобицької області. У відповідності до копії Архівної довідки Центрального державного історичного архіву України, м. Львів від 7 грудня 2023 року № Б-300, у фонді 201 «Греко-католицька митрополича консисторія, м. Львів», у метричних книгах греко-католицької парафії с. Корчин повіту Стрий (Сколе) Станіславівського воєводства із записами про народження за 1893-1897, 1936-1944 роки, одруження і смерть за 1893-1897 роки виявлено запис про народження під № 41 за 1937 рік: [PERSON] , народженого [INFO] в [ADDRESS] . З копії державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ№ 849, вбачається, що [PERSON] , належить земельна ділянка на території Дережицької сільської Ради народних депутатів, площею 0,0414 га. Згідно з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12 квітня 2024 року № 9-13-0.6-2017/2-24 станом на 1 січня 2013 року земельних ділянок у власності [PERSON] не зареєстровано. Проте [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 0,0414 га для ведення садівництва, розташовану на території Дережицької сільської Ради народних депутатів. Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ№ 849, виданого Дережицькою сільською Радою народних депутатів на підставі рішення рішення III сесії II демократичного скликання Дережицької сільської Ради народних депутатів від 22 червня 1995 року № 1. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , належить автомобіль марки ВАЗ модель 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , колір білий, 1990 року випуску, шасі (кузов, рама) номер [NUMBER] . У відповіді Регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 2 березня 2024 року № 31/28-1861 зазначено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів за [PERSON] [INFO] , рахується транспортний засіб ВАЗ 21063, 1990 року випуску, білого кольору, номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , який зареєстровано 26 липня 2003 року. Копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 22 січня 1997 року підтверджується, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, ім`я чоловіка заявниці у державному акті на право приватної власності на землю, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та свідоцтві про право власності на квартиру відрізняються від імені вказаному у свідоцтві про смерть, що викликає у заявниці труднощі у реалізації її спадкових прав. З матеріалів справ вбачається, що вказані обставини виникли насідок помилкового написання імені заявника « [PERSON] » у свідоцтві про народження, виданому повторно, замість « [PERSON] », що не може бути усунуто іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявниці в реалізації її права на спадкування майна. З огляду на вказані вище докази, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності [PERSON] свідоцтва від 22 січня 1997 року про право власності на квартиру [ADDRESS] , державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ№ 849, виданого Дережицькою сільською Радою народних депутатів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , а тому вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved