Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за порушення терміну її сплати посилаючись на те, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 23.12.2022 року по 28.06.2024 року, працювала на посаді контролера ОТК на дільниці технічного контролю ТЛ. При звільненні відповідач повного розрахунку з нею не провів. Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено своєчасний розрахунок, просила суд стягнути з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 53\~590,07 грн., інфляційні втрати у зв`язку з порушенням термінів виплати у розмірі 1550,64 грн., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 30\~421,04 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. 23.12.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення в частині стягнення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 30\~241,12 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.09.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» в судове засідання свого представника не направив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки не відома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 23.12.2022 року, працювала на посаді контролера ОТК на дільниці технічного контролю ТЛ, що підтверджується копією трудової книжки. 28.06.2024 року на підставі наказу № ПТМ00000167 про припинення трудового договору, [PERSON] звільнено з посади контролера ОТК ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» не провів з позивачем повний розрахунок по заробітній платі, в зв`язку з чим заборгованість з виплати заробітної плати становить 53\~590,07 грн., що підтверджується довідкою з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод». Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом установлено, що відповідачем станом на день розгляду справи заборгованість по заробітній платі не була виплачена, а тому з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на користь [PERSON] , підлягає стягненню нарахована, але не виплачена на дату звільнення заробітна плата у розмірі - 53\~590,07 грн. Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. \~ \~ \~ \~Згідно довідки ПАТ «ПТМЗ» щодо розрахунку середнього заробітку, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 581,56 грн. За період з 29.06.2024 року по 10.09.2024 року встановлено: у липні 2024 року - 23 робочі дні, у серпні 2024 року - 22 робочі дні, у вересні 2024 року - 7 робочих днів, а всього 52 робочі дні. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку становить: 581,56 х 52 = 30\~241,12 грн. На підставі розрахунку щодо розміру компенсаційних втрат у зв`язку з порушенням строків виплат заробітної плати, а саме інфляційні втрати, що нараховані за період з січня 2024 року по червень 2024 року становить 1 550,64 грн. , які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У\~ЦПК України\~визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. позивачем надано договір про надання правничої допомоги №8, акт приймання- надання виконавних робіт за договором про надання правової допомоги № 8 від 23.08.2024, квитанція на оплату юридичних послуг на суму 5000 грн. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні з позовом звільнена від сплати судового збору щодо стягнення заборгованості по заробітній платі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», проте позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1211,20 грн. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Тому рішення необхідно допустити до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 12\~794,32 грн., решту суми 72\~587,51 грн. стягнути після набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved