Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 13 вересня 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позивач просить стягнути на користь ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» з [PERSON] 22 253,76 грн заборгованості за спожиту електричну енергію. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що відповідач шляхом фактичного споживання електричної енергії приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції для індивідуальних побутових споживачів. Позивач відкрив відповідачу особовий рахунок споживача № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є споживачем електричної енергії. Станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідача за спожиту електроенергію за особистим рахунком № [NUMBER] становить 22 253,76 грн, яка виникла за період з 01.02.2020 року по 31.01.2024. Відповідач своїм правом подання відзиву не скористалася. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29 жовтня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва витребувано правовстановлюючі документи про власника квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка двічі у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про судове засідання. Суд надсилав ухвалу, позовну заяву з додатками та повідомлення про виклик до суду на адресу відповідачки, що є зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини першої, другої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Системне тлумачення частини четвертої статті 223, частини першої статті 280 ЦПК України свідчить, що вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 14 січня 2025 року суд згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи». Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України). ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2005 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач шляхом фактичного споживання електричної енергії приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» для індивідуальних побутових споживачів. Відповідно до пункту 13 розділу 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», коли відбувалась передача постачальнику універсальних послуг персональних даних щодо побутового споживача під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, позивач відкрив особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Заборгованість відповідача за спожиту електроенергію за особистим рахунком № [NUMBER] становить 22 253,76 грн, яка виникла за період з 01.02.2020 року по 31.01.2024. Відповідно до абзацу 1 пункту 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. ОЦІНКА СУДУ Згідно з статтею 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 того ж Кодексу, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту другого частини першої статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належить комунальна послуга - послуга з з постачання електричної енергії. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, власник квартири зобов`язаний утримувати своє майно та своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, які він отримує. Цей обов`язок випливає з загальних принципів цивільного права про власність та спеціальних норм, що регулюють відносини у сфері житлово-комунального господарства. Власник квартири зобов`язаний здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтував свої вимоги належними доказами. Відповідач, будучи власником квартири, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за житлово-комунальні послуги щомісячно. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки суму заборгованості у розмірі 22 253,76 грн. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Згідно з рахунком на оплату № 214 від 06.11.2024, що видана КМ БТІ послуга з надання довідки на об`єкт нерухомого майна становить 414,76 грн. Позивач здійснив оплату у сумі 414,76 грн на рахунок КМ БТІ за надання інформації, що підтверджується платіжною інструкцією № 3735889 від 20.11.2024. Також між позивачем та КМ БТІ складено акт надання послуг № 525 від 21.11.2024 на підтвердження факту отримання замовлених позивачем послуг. Оскільки позивач довів понесені ним витрати, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат, що пов`язані із витребуванням доказів у розмірі 414,76 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved