Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 56775,18 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. При цьому посилається на те, що 29.06.2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір №26250019572470, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, який у подальшому було збільшено до 41664,64 грн. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, таким чином утворилась заборгованість станом на 09.09.2024 року в розмірі 56775,18 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.11.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Від представник відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, а представник позивача надала заперечення на відповідь на відзив. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. 29.06.2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , [INFO] , шляхом підписання пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, який у подальшому було збільшено до 41664,64 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 09.09.2024 року утворилась заборгованість відповідача у розмірі 56775,18 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 41664,64 грн.; заборгованості по процентам 15110,64 грн. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу частини першої статті 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Як\~вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а остання користувалася кредитним коштами на власний розсуд, неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість за наданим кредитом станом на 09.09.2024 року в розмірі 56775,18 грн. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит.\~Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості за кредитним договором, а також враховуючи позицію відповідача, яка не надала жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів розірвання або визнання недійсним у встановленому законом порядку кредитного договору, відсутності заборгованості за ним, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України\~судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved