Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

11 жовтня 2023 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що\~позивач була клієнтом АТ «АЛЬФА-БАНК» на теперішній час АТ «СЕНС-БАНК» та отримала кредитну картку № [NUMBER] рахунок № [NUMBER] . У липня 2020 позивачу стало відомо про факт незаконного переказу з кредитної картки виданої АТ «АЛЬФА-БАНК», яка була не активована на загальну суму 7000 грн. Одразу після цього позивач почала дзвонити до банку на гарячу лінію , та пішла до відділення банку, де повідомила, що карткою не користувалась та коштів не знімала. 31.07.2020 вона звернулась до Саксаганського ВП КВП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо виявлення відсутності 7000 грн на власній кредитній картці АТ «АЛЬФА-БАНК». Однак, листом від 09.09.2020 позивачці було повідомлено, що відомості за заявою були зареєстровані в ЖЕО за №12053 від 31.07.2020 та у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесенням відповідної інформації до ЄРДР. У зв`язку з чим, 12.10.2020 позивачка звернулась до суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб Саксаганського ВП у Дніпропетровській області. Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/7048/20 скаргу позивачки було задоволено та зобов`язано слідчого Саксаганського ВП у Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР від 31.07.2020. 07.10.2023 представником позивача за допомогою засобів електронної пошти на адресу АТ «СЕНС-БАНК» було направлено заяву щодо поновлення прав позивача як споживача послуг банку, повернути грошові кошти, які у липні 2020 були зняті невідомими особами з її карткового рахунку у сумі 7000 грн разом з нарахованими відсотками у розмірі 342,52 грн. Станом на теперішній час відповідь від АТ «СЕНС-БАНК» не надійшла. Позивачка зазначає, що положення\~Цивільного Кодексу\~передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта. Також позивачка зазначала, що на її користь підлягають стягненню також пеня в розмірі 2099,73 грн. На підтвердження додає розрахунок: 7000,00 грн (незаконно списані кошти) *0,1%*1165 (кількість днів)=8155,00 грн. Як вказує позивач, вона вживала заходів щодо відвернення наслідків та своєчасного повідомлення відповідача про шахрайські дії, що свідчить про відсутність вини позивачки, а дії АТ «СЕНС-БАНК», щодо незаконно списаних коштів, нарахування процентів та пені є неправомірними. Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року прийнято до провадження позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 05.03.2024 року на адресу суду від представника відповідача АТ «СЕНС БАНК» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі в зв`язку з їх безпідставністю. Зазначає про те, що Так, 20.12.2019 року між сторонами було укладено договір про укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом заповнення анкети- заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» та Оферти на укладення угоди про обслуговування платіжних карток, яка була акцептована ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов вказаного договору ПАТ «Альфа-Банк» відкрито позивачу поточний рахунок у гривні, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та емітована платіжна картку. Факт отримання даної картки особисто визнає Позивач у позовній заяві. Так, підставою позову для стягнення коштів з Банку, Позивач вказує, що було без відома позивача, було перераховано грошові кошти на один і той же невідомий рахунок. Однак такі твердження позивача не підтверджені належними та допустимими доказами у справі як окремо так і в їх сукупності. Позивач, як споживач послуг Банку, не виконала умови договору та не повідомила негайно Банк про списання з її рахунку протягом двох днів. Окрім того, як вбачається з наданої ж Позивачем виписки незрозуміло які саме платежі Позивач вважає, як такі, що вчинені третіми особами. Крім того, вказала, що Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Доказів того, що карта, з якої було здійснено переказ була вкрадена позивачем не надано. Із матеріалів справи вбачається, що Позивач лише 31.07.2020 року звернулась до управління Поліції із заявою про вчинення злочину (талон- повідомлення наданий Позивачем), де їй відмовили у відкритті кримінального провадження, у зв`язку з неможливістю встановити обставини, які становлять собою кримінальне правопорушення. Доказів відкриття кримінального провадження Стороною Позивача не надано. Окрім того, звертаємо увагу Суду, що поданий талон повідомлення містить інформацію про вчинене правопорушення за карткою Банку "Аваль", а не АТ "Альфа-Банк". Таким чином, враховуючи, що операція з переказу коштів були здійснені декілька раз в значний проміжок часу з 17.06.2020 року по 10.07.2020 року в мережі Інтернет з використання реквізитів платіжної картки, у тому числі CVV-коду, які відомі тільки власнику картки -Позивачу , АТ «Альфа-Банк» не несе відповідальності за дані операції. Перекази супроводжувалися електронною ідентифікацією самого електронного платіжного засобу і його користувача (адже успішне проведення операцій по карті вимагало від її власника введення на платіжній сторінці Інтернет не тільки номера платіжної картки і терміну її дії, а й спеціального тризначного коду безпеки платежів через Інтернет (CVV), згідно вимог МПС Visa International і Master Card), що виключає можливість помилки. Позивачем не надано доказів, щодо зняття коштів з належного їй рахунку внаслідок здійснення банком неналежних переказів. Ухвалою суду від 28.03.2024 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Козіної Н.В. про витребування доказів. Витребувано Витребувати від Акціонерного товариства «СЕНС-БАНК» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100): - Виписку про рух коштів по банківським рахункам позичальника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за 2020 рік; - Інформацію щодо суми списаних (нарахованих) коштів з рахунку позичальника [PERSON] , [INFO] та розміру процентів з іншими платежами за користування кредитними коштами за період з 2020 року по дату внесення ухвали суду. Витребуваyjвід ВП №4 Криворізького районного управління поліції ГУНП Дніпропетровської області (адреса: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Павла Глазового, 2а): - Інформацію про рух кримінального справдження №12020040750001563 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2020 року. Які слідчі дії були проведені під час досудового розслідування кримінального провадження №12020040750001563 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.12.2020 року. Ухвалою суду від 07.11.2024 року залучено до участі у справі №214/7901/23 за позовом [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Козіна Наталія Володимирівна до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» про стягнення незаконних списаних коштів, процентів та пені (в порядку захисту прав споживачів) правонаступника Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 40340222). 29.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Посилався на те, що відповідач ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» грошових коштів ні від позивача, ні від АТ «Альфа-Банк» за кредитними відносинами між даними особами не отримувало (предметом договору факторингу між відповідачем та АТ «Альфа-Банк» є виключно придбання права вимоги до позивача). Як наслідок, ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» є неналежним відповідачем, а тому позов є безпідставним. Вказував на те, що позивач жодним чином не доведено, що спірний переказ коштів має місце саме з вини АТ «Альфа-Банк», а не з власної недбалості позивача, жодних доказів того, що факт несанкціонованого переказу коштів мав місце позивачкою так і не доведений, як наслідок доводи позивача в цій частині є також помилковими. Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20.12.2019 між сторонами було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом заповнення анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфі-Банк» та укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» та Оферти на укладання угоди про обслуговування платіжних карток, яка була акцептована ПАТ «Альфі-Банк» [PERSON] отримала кредитну карту № [NUMBER] рахунок № [NUMBER] . Як зазначає позивач, у липні 2020 їй стало відомо про факт незаконного переказу з кредитної картки виданої АТ «Альфа-Банк», яка була не активована на загальну суму 7000 грн. Одразу після цього позивач почала дзвонити до банку на гарячу лінію, та пішла до відділення банку, де повідомила, що карткою не користувалась та коштів не знімала. 31.07.2020 позивач звернулась до Саксаганського ВП КВП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо виявлення відсутності 7000 грн на власній кредитній картці АТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с.9). Листом від 09.09.2020 позивачці було повідомлено, що відомості за заявою були зареєстровані в ЖЕО за №12053 від 31.07.2020 та у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесенням відповідної інформації до ЄРДР (а.с.9 зворот). У зв`язку з чим, 12.10.2020 позивачка звернулась до суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб Саксаганського ВП у Дніпропетровській області (а.с.16-17). Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2020 у справі №214/7048/20 скаргу позивачки було задоволено та зобов`язано слідчого Саксаганського ВП у Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР від 31.07.2020 (а.с.17 зворот-18). 07.10.2023 представником позивача за допомогою засобів електронної пошти на адресу АТ «СЕНС-БАНК» було направлено заяву щодо поновлення прав позивача як споживача послуг банку, повернути грошові кошти, які у липні 2020 були зняті невідомими особами з її карткового рахунку у сумі 7000 грн разом з нарахованими відсотками у розмірі 342,52 грн. 03.12.2020 року відомості за заявою [PERSON] від 31.07.2020 на підставі ухвали слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020040750001563 (а.с.12). На даний час, вищезазначені викрадені кошти рахуються за [PERSON] як її заборгованість за отриманим кредитом та на них нараховуються відсотки. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів»(надалі за текстом також\~Закон) визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. У постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення №223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі №176/1445/22. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1\~ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком та клієнтом. Як визначено\~ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~(тут і далі\~у редакції, яка діяла станом 20.07.2022), платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього\~Закону\~вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. У постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення №223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі №176/1445/22. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ч.2\~ст.625 ЦК України). У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (ч.5\~ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів). Оскільки володілець банківського рахунку є споживачем фінансових послуг, а банк\~їх виконавцем, то останній несе цивільну відповідальність за неналежне виконання послуг відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону у виді пені у розмірі трьох процентів вартості послуги за кожен день прострочення. Як встановлено судом, позивач [PERSON] як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк, а також звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою суду від 28.03.2024 було витребувано від АТ «СЕНС БАНК» виписку по особистому рахунку позивача. АТ «СЕНС БАНК» повідомив про неможливість виконання ухвали суду про витребування доказів та сформування виписки, оскільки право вимоги за договором у відношенні у відношенні позивача було відступлено на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на підставі договору від 20.09.2021. Таким чином, ухвалою суду від 07.11.2024 року залучено до участі у справі №214/7901/23 правонаступника АТ «СЕНС БАНК» - ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на її користь незаконно списані кошти у розмірі 7000,00 грн, проценти та пеню. Суд зауважує, що відповідач не виконав ухвалу про витребування судом доказу та не повідомив про причини неподання доказів. При цьому, відповідачем не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню банківської картки, ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції. Доводи відповідача про те, до несанкціонованого переказу коштів з карткового рахунку позивача призвели її дії, які сприяли незаконному використанню інформації, що дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, ґрунтуються виключно на припущеннях. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі N 537/3312/16-ц (провадження N 61-17629св18) зазначено, що: "сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі N 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. За приписами\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Окрім того, позивач та її представник зверталися до АТ «СЕНС БАНК» з заявою щодо повернення незаконно списаних коштів, яка була поза увагою. Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача не є підставою для відмови у позові. Виходячи з наведеного, враховуючи встановлені судом обставини справи та наведене їх правове регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки, позивач при звернені до суду звільнена від сплати судового збору, на підставі ч. 3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору. Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік»\~прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 гривень. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року\~за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн.

Outcome: approved