Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 24 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] був укладений договір про кредиту «Кредитна картка» № 010/0131/82/0181539, шляхом підписання [PERSON] заяви про надання кредиту, за яким відповідач отримав в кредит у сумі 30500 грн. 00 коп. строком на 48 місяців. 13 грудня 2022 року між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-56, у відповідності до умов якого ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило право вимоги до відповідача. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у відповідача на день відступлення права вимоги виникла заборгованість за кредитним договором № 010/0131/82/0181539 від 24 жовтня 2018 року в розмірі 110913 грн. 41 коп., з яких 108374 грн. 77 коп. сума заборгованості за тілом кредиту, 2538 грн. 64 коп. сума заборгованості за відсотками, і тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, згідно наявного в справі клопотання просив проводити розгляд справи у його відсутність (а. с. 55). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив. Надав суду відзив, згідно якого проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з тих підстав, що на його думку позивач немає право на пред`явлення позову до відповідача оскільки позивач не є належним кредитором в правовідносинах (а. с. 47-49). Представник відповідача з поважних причин подав до суду 20 грудня 2024 року відповідь на відзив з пропуском встановлено строку судом на його подання на один день, в якому зазначив, що доводи викладені у відзиві безпідставними та таким, що направлені на уникнення відповідальності за зобов`язання (а. с. 58-60). З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 24 жовтня 2018 року між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, був укладений договір про надання кредиту №010/0131/82/0181539, шляхом написання заяви про надання кредиту «Кредитна картка» №010/0131/82/0181539 відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту станом на день укладення договору в сумі 30500 грн. 00 коп., строком на 48 місяців, з процентною ставкою поза межами пільгового період 45% (а. с. 12-14). Факт укладання договору відповідач у відзиві не заперечує. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 15\~грудня 2022 року у відповідача за договором виникла заборгованість в розмірі 110913 грн. 41 коп., з яких 55000 грн. 00 коп. сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 54374 грн. 77 коп. сума заборгованості за недозволеним овердрафтом, 2538 грн. 64 коп. сума заборгованості за відсотками (а. с. 18). 13 грудня 2022 року між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №114/2-56, за яким АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором №010/0131/82/0181539 (19-21). Додатковою угодою №2 до договору відступлення права вимоги №114/2-56 від 09\~травня 2024 року внесено зміни (уточнення) до Реєстру боржників від 16 грудня 2022 року виклавши його в редакції наведеній в Додатку №1 до Додаткової угоди №2 від 09\~травня 2024 року договору відступлення права вимоги №114/2-56 (а. с. 21). Відповідно до Додатку №1 до Додаткової угоди №2 від 09\~травня 2024 року договору відступлення права вимоги №114/2-56 вбачається, що за кредитним договором розмір заборгованості складає 110913 грн. 41 коп., з яких 108374 грн. 77 коп. сума заборгованості за тілом кредиту, 2538 грн. 64 коп. сума заборгованості за відсотками, і право вимоги сплати заборгованості перейшло до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (а.\~с.\~22). Таким чином,\~аналізуючи викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідача за\~кредитним договором\~№ 010/0131/82/0181539\~від 24\~жовтня 2018\~року заборгованості у загальній сумі 110913 грн. 41 коп. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд не приймає доводи відповідача, що позивач не є належним кредитором, оскільки відповідач не був повідомлений про відступлення права вимоги, оскільки вказані доводи спростовуються наданим позивачем повідомленням-вимогою по кредитному договору №010/0131/82/0181539, яке було направлено відповідачу (а. с. 22-23). Стосовно неналежності як доказу наданого позивачем розрахунку заборгованості, то оскільки відповідач визнав ту обставину, що ним був укладений договір з ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», будь-яких доказів на спростування наявності заборгованості суду не надав, тому суд вважає, вказаний доказ належним. Щодо доводів про не підтвердження позивачем виконання ним умов договору відступлення права вимоги №114/2-56, а саме сплати первісному кредитору за передачу права грошової вимоги та зарахування останніх, то суд вважає дані доводи безпідставними, враховуючи, що в даній справі вимог про оспорювання договору відступлення права вимоги №114/2-56 не заявлено, і тому надання суду платіжного доручення №69348 від 13 грудня 2022 року про оплату вартості договору відступлення права вимоги №114/2-56 є достатнім для підтвердження правомірності вказаного договору (а. с. 27). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 34). На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561,\~1077,\~1082\~ЦК України;\~

Outcome: approved