Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Виклад позиції позивача. У червні 2024 року на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування та надання додаткового строку для прийняття спадщини за законом, яка мотивована тим, що [INFO] помер його двоюрідний брат [PERSON] , який проживав у с. Мухівці. Після його смерті залишилося майно, що належало його матері, яка померла за 4 місяці до нього. У [PERSON] є рідний брат, [PERSON] , який є спадкоємцем другою черги, але не має можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки є громадянином російської федерації. Спадкоємці третьої черги, тітка та дядько померлого, подали до приватного нотаріуса Люлько Л.М. заяви про прийняття спадщини, хоча їм було відомо, що рідний брат померлого має бажання та намір прийняти спадщину. Про даний факт позивачу стало відомо у серпні 2023 року, коли родичі попросили віддати їм ключ від будинку, де проживав його двоюрідний брат. Позивачу відомо, що рідний брат спадкодавця [PERSON] хоче прийняти спадщину після смерті матері та брата. З цією метою він оформив на позивача довіреність, якою доручав прийняти спадщину та розпоряджатись майном. В той час, позивач та його сім`я протягом тривало часу (більше 2 років) допомагали і [PERSON] , і його мамі [PERSON] . Позивач проживає недалеко від будинку [PERSON] і тому постійно приносив їжу та необхідні речі. Коли потрібно було, він відвозив [PERSON] у лікарню чи у різні державні органи. [PERSON] останні роки життя мала гіпертонічне захворювання, яке спричиняло значні набряки ніг, аж до неможливості рухатись навіть по будинку. Позивач допомагав їй по дому та по господарству, оскільки [PERSON] регулярно вживав алкоголь та не міг цього сам робити. Фактично він був безпорадний і не міг дати ради навіть собі, не кажучи про догляд за пристарілою мамою. Окрім цього, [PERSON] з 2017 року хворів туберкульозом, у зв`язку із чим мав інвалідність. Після проходження лікування туберкульозу він мав різні ускладнення та знижений імунітет. У поєднанні із зловживанням алкоголем здоров`я [PERSON] було вкрай слабким, що і робило його стан безпорадним. Враховуючи що [PERSON] отримував мінімальну пенсію, якої не вистачало на повноцінне харчування, оплату комунальних послуг та лікування, позивач постійно допомагав їм ще й матеріально. Таким чином, позивач самостійно опікувався обома спадкоємцями: померлими [PERSON] та [PERSON] , Окрім цього, саме позивач займався організацією похоронів як [PERSON] , так і [PERSON] : забирав їх із моргу, за власний кошт здійснював поховання, влаштування поминок, 9 днів, 40 днів. Також позивач оформлював свідоцтва про смерть і [PERSON] , і [PERSON] . Окрім цього, підтвердженням того, що лише позивач відвідував та допомагав сім`ї [PERSON] є те, що усі правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки залишились у нього після їх смерті, а іншим спадкоємцям довелось відновлювати усі ці документи. Приватний нотаріус Люлько Л.М. 05.10.2023 видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що є спадкоємці попередньої черги та пропуском позивачем терміну для озернення із заявою про прийняття спадщини. Щодо строку, визначеного для прийняття спадщини, то позивач пропустив його виключно через те, що знав, що є близький родич другої черги, для якого спадкове майно є важливим і який хоче прийняти спадщину. Внаслідок цього, позивач просить змінити черговість спадкування за законом та визнати за ним право на спадкування із спадкоємцями третьої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та надати йому додатковий термін для прийняття спадщини за законом після смерті його двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Виклад позиції відповідачів. Відповідачі відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України до суду не подали. Заяви, клопотання позивача, відповідачів. 03.06.2024 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про витребування копії спадкової справи та клопотання про витребування доказів. 02.07.2024 року на адресу суду від представника відповідачів, адвоката Примакової В.В. надійшла заява про виклик свідків. 08.07.2024 року на адресу суду від представника відповідачів, адвоката Примакової В.В. надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи. 18.12.2024 року від представника позивача, адвоката Петренко О.М. на адресу суду надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.06.2024 року прийнято вище вказану позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 28.10.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Визнано явку позивача обов`язковою, витребувано докази та викликано у судове засідання свідків. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат Петренко О.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні відповідачі та їх представник, адвокат Примакова В.В. просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки померлий [PERSON] не був у безпорадному стані, однак дійсно хворів. Оскільки померлий за життя хворів, йому допомагали сусіди, відповідачі та позивач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] протягом певного часу міг самостійно пересуватися що своєму будинку, однак на вулицю він не виходив. [PERSON] допомагали сусіди, в тому числі і сама свідок. [PERSON] , яка була тіткою [PERSON] також приходила допомагати останньому. Окрім того, допомагав також [PERSON] , коли [PERSON] у телефонній розмові просив його про допомогу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що матір [PERSON] була його хрещеною та двоюрідною сестрою його матері. [PERSON] і [PERSON] жили вдвох у одному будинку. [PERSON] хворів на туберкульоз, протягом певного часу був у тубдиспансері, свідок із дружиною приїжджали до нього та привозили продукти. Живе свідок недалеко від будинку [PERSON] . Після того, як померла мама [PERSON] , здоров`я останнього погіршилось, внаслідок чого фізично не міг звернутися за продовженням групи інвалідності. Свідок повідомив, що зі слів [PERSON] він дізнався, що [PERSON] приходив до нього, приносив їжу та цигарки. [PERSON] хворів приблизно із 2020 року. Окрім [PERSON] приносили їжу сусіди, в тому числі і сам свідок. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] . [PERSON] хворів на туберкульоз. Його брат живе в росії. [PERSON] часто приїжджав і допомагав [PERSON] , привозив їжу та цигарки. Окрім того, сусіди, серед яких і сама свідок, також часто приходили до [PERSON] та приносили їжу. Після смерті матері [PERSON] залишились кошти, які остання відклала на свій похорон. [PERSON] віддав їх сусідам, щоб вони допомогли організувати похорон для [PERSON] . Окрім сусідів, організовувати похорон допомагав [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] зліг. Свідок також повідомила, що [PERSON] також приходила до [PERSON] і допомагала йому, прибирала в будинку. Після смерті матері [PERSON] віддав усі документи, які стосувалися спадщини, свідкові і попросив допомогти із оформленням спадщини. Свідок спільно із іншими сусідами допомагала останньому. Після смерті [PERSON] свідок віддала усі документи, які були на її зберіганні [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Мухівці, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Причиною смерті [PERSON] є хвороба серця, що підтверджується довідкою про причину смерті від 08.09.2021 року. [PERSON] помер [INFO] в с. Мухівці, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Причиною смерті [PERSON] є набряк головного мозку, ендогенна інтоксикація, жирова дегенерація печінки, що підтверджується довідкою про причину смерті від 24 січня 2022 року. Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.09.2020 року, [PERSON] мав третю групу інвалідності, яка була встановлена до 01 жовтня 2021 року. 10 жовтня 2022 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Люлько Л.М. заяву про прийняття спадщини після смерті його племінника, [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Немирівської міської ради від 23 серпня 2023 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] . На момент відкриття спадщини за даною адресою був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] . Як вбачається із дублікату заповіту [PERSON] від 08.02.2016 року, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона на законом матиме право, заповіла [PERSON] . 23 серпня 2023 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Люлько Л.М. заяву про прийняття спадщини після смерті її племінника [PERSON] . 03 жовтня 2023 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Люлько Л.М. заяву про прийняття спадщини після смерті його двоюрідного брата, [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Люлько Л.М. віл 05.10.2023 року відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,0154 гектарів, після смерті його двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Як вбачається із вказаної постанови, [PERSON] , рідний дядько спадкодавця та [PERSON] , рідна тітка спадкодавця, є спадкоємцями за законом відповідно до статті 1263 ЦКУ та входять у третю чергу права на спадкування за законом, якій прийняли спадщину, про що подали відповідні заяви приватному нотаріусу. [PERSON] - двоюрідний брат спадкодавця, який не прийняв спадщину тому що не подав заяву про прийняття спадини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини та не є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також [PERSON] не є спадкоємцем, який би входив у третю чергу права на спадкування за законом. Отже, останній не має права на спадкування після смерті [PERSON] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 008313, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,0154 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 782345, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1886 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Муховецької сільської ради [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 782344, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області по [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Судом також досліджено витребувану медичну документацію померлого [PERSON] , із якої вбачається, що останній хворів на Туберкульоз та перебував на періодичному стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин. Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17, від 09 жовтня 2019 року у справі № 552/8452/17, від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19, від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16, від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18, від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14, від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18. За ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Висновки суду Оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку позовна заява не підлягає до задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів (медичних документів, документів про соціальну опіку, тощо) які б містили висновки про те, що померлий перебував у безпорадному стані, що питання необхідності стороннього нагляду, догляду чи допомоги виносилось за життя [PERSON] . Жодних доказів того, що [PERSON] матеріально забезпечував спадкодавця, надавав йому допомогу, яка має матеріальне вираження, матеріали справи не містять. Померлий [PERSON] дійсно протягом тривалого часу хворів на Туберкульоз та перебував на періодичному стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я. Докази долучені позивачем до позовної заяви не містять відомостей про безпорадний стан померлого та неможливість останнього самостійно здійснювати догляд за собою і задовольняти побутові потреби. Свідки підтвердили той факт, що сусіди, позивач та відповідач надавали допомогу померлому [PERSON] , а саме приносили їжу, допомагали у хатніх справах. Померлий міг самостійно пересуватися у будинку, здійснювати догляд за собою. Оскільки [PERSON] не відноситься до третьої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , відтак не має права на спадкування після смерті останнього, внаслідок цього вимога про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed