Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

12.03.2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми боргу. Просить суд стягнути з [PERSON] інфляційні втрати, що складають 46306,13 грн., та 3% річних, що складають 12178,70 грн. від простроченої суми боргу 81150,78 грн. за період з 01.02.2019 року по 01.02.2024 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 13.03.2023 року прийнято до розгляду дану справу та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками та повістки, що підтверджуються супровідними листами у справі. Отже, відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи в суді. Крім того, відповідач повідомлений про розгляд справи згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач взяв у позивача грошові кошти в борг по семи розписках, а саме: - 28 липня 2017 року взяв у позику за борговою розпискою грошові кошти в сумі 18200,00 грн. на строк до 01 листопада 2017 року; - 22 серпня 2017 року - грошові кошти в сумі 4000,00 грн. на строк до 01 листопада 2017 року; - 20 вересня 2017 року - грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на строк до 01 листопада 2017 року; - 20 листопада 2017 року - грошові кошти в сумі 5700,00 грн. на строк до 01 січня 2018 року; - 23 грудня 2017 року - грошові кошти в сумі 6000,00 грн. до 01 березня 2018 року; - 05 березня 2018 року - грошові кошти в сумі 11000,00 грн. на строк до 01 червня 2018 року; - 23 квітня 2018 року - грошові кошти в сумі 15 800,00 грн. на строк до 01 липня 2018 року; Вказані боргові зобов`язання на загальну суму 65 700,00 грн. Вказане встановлено заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.05.2020 року по справі №\~554/6443/19, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в рахунок повернення боргу в сумі 65 700,00 грн. за борговими розписками, 3% річних в загальній сумі 1879,50 грн., а також кошти відповідно до індексу інфляції в сумі 13571,28 грн., а всього 81150,78 грн. (вісімдесят одна тисяча сто п`ятдесят гривень 78 коп.) Станом на 22.02.2024 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13.05.2020 року по справі №\~554/6443/19 не виконано, залишок заборгованості згідно виконавчого листа становить 81150,78 грн. Не зважаючи на те, що час повернення коштів пройшов, борг до цього часу не було повернуто, у зв`язку з чим позивач був змушений знову звернутися до суду. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно правил частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Наявність оригіналів розписок у кредитора свідчить про існування зобов`язання, що встановлено заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.05.2020 року по справі №\~554/6443/19. З огляду на порушення зобов`язань з повернення позики як грошового зобов`язання боржник повинен сплатити 3% річних в порядку ст.625 ЦК України. Сума боргу 3% річних розрахована і додається до позовної заяви додатковою таблицею (а.с. 22), загальна сума становить 12178,70 грн. станом на 01.02.2024 року. (інших розрахунків та заяв про збільшення розміру позовних вимог позивачем до суду не надано). Сума проіндексованих коштів суми боргу відповідно до індексу інфляції також розрахована і додається в таблиці до позовної заяви (а.с.19-21) загальна сума становить 46306,13 грн. Загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 58484,83 грн., яка підлягає стягненню. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved