Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

30.10.2024 сторона позивача звернулась через систему «Електронний суд» до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання дитини. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] записано позивача [PERSON] . Фактично з самого народження [PERSON] проживає зі своїм батьком спочатку в селі Підстепне Херсонського району Херсонської області, а потім в місті Долинська Кіровоградської області як внутрішньопереміщені особи. Батько увесь цей час займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини. Відповідно до заочного рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.03.2020 у справі № 483/1961/18 позивача визнано батьком дитини та внесено зміни до актового запису про її народження в графі «Батько». Судом у вказаній справі встановлено, що через рік після народження дитина, її матір залишила її на батька та самоусунулась від її виховання. Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи позивач та його донька зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Фактичне їх місце проживання - [ADDRESS] . Відповідно до характеристики навчального закладу, [PERSON] навчається у закладі з 2023. Батько, [PERSON] , бере активну участь у житті доньки, регулярно відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником, забезпечує достатній рівень навчання дитини. Мати з сім`єю не проживає. З класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлась. В шкільному житті дитини участі не бере. Батьком дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач жодним чином не позбавлена інформації стосовно місця проживання її дитини, має номера телефонів своєї матері, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з нею та прийманні участі матері у вихованні, тим більше відповідач сама залишила дитину з бабусею та не цікавиться нею. Вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на відповідача законом, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Ухвалою суду від 31.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 16.12.2024 на адресу суду від Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області надійшов висновок №01-40/442/2 від 13.12.2024. Згідно висновку, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] , батьківських прав по відношенню до дитини, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17.12.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному об`ємі, просив суд їх задовольнити при цьому зазначив, що відповідач самоусунулась від виховання доньки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань до суду не надходило, відзив до суду не подано. Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши представника позивача, неповнолітню, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.10.2020, є батьками, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично мешкає з батьком по [ADDRESS] . За характеристикою КЗ «Маловодянська гімназія Долинської міської ради» зазначено, що [PERSON] навчається у закладі з 2023. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Має гарні досягнення у навчанні, є учасником учнівського самоврядування класу, бере активну участь у позаурочному житті класу. Дружня, добра дитина, по-товариськи ставиться до усіх дітей класу. [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи. Батько, [PERSON] , бере активну участь у житті доньки, регулярно відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником, забезпечує достатній рівень навчання дитини. Мати, [PERSON] , з сім`єю не проживає. З класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлася. В шкільному житті дитини участі не бере. З описової частини рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.03.2020 у справі №483/1961/18 слідує, що свідки [PERSON] та [PERSON] дали покази, що дитина з моменту свого народження проживає із позивачем, який опікується дитиною, що узгоджується із довідкою про склад сім`ї позивача та довідкою сільської ради, які надавались у справу. Згідно наданого суду висновку органу опіки та піклування виконкому Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 13.12.2024 № 01-40/442/2 останній вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] , батьківських прав по відношенню до дитини, [PERSON] , [INFO] . Також зазначено, що заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.03.2020 (справа №483/1961/18) [PERSON] , [INFO] , визнано батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 18.09.2023 №3511-5002959898 [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Рішенням ВК Долинської МР Кропивницького району Кіровоградської області від 04.10.2023 №370 [PERSON] надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. З 09.10.2023 по 20.03.2024 [PERSON] перебувала на обліку служби у справах дітей Долинської МР як дитина, яка зазнала психологічного насильства внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, з дитиною проводилась робота з психологом. Сім`я [PERSON] та [PERSON] з 23.02.2024 перебувала під соціальним супроводом центру соціальних служб. За актом оцінки потреб сім`ї від 26.09.2023, дитина потребувала психологічної допомоги через війну, була стривоженою, замкнутою. Село в якому проживала родина перебувало в окупації, після підриву греблі Каховської ГЕС село було підтоплене, вибратися з нього змогли лише у вересні 2023. Мама дівчинки не проживала з нею відтоді, як дитина пішла до першого класу, стосунки не підтримувала, її місце перебування не відоме, фактично вона самоусунулась від виховання [PERSON] . З того часу догляд за дитиною здійснював та продовжує здійснювати її батько [PERSON] , родина проживає в орендованому будинку. Лікарем-педіатром [PERSON] є [PERSON] за інформацією поліції [PERSON] , [PERSON] не перебувають на обліку відділення поліції №1 (м.Долинська), до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувались. З 02.10.2024 [PERSON] призвано на військову службу до ЗСУ, а з 03.10.2024 він проходить службу у в/ [NUMBER] . За актом обстеження умов проживання №211 від 06.12.2024, за адресою: [ADDRESS] проживає малолітня [PERSON] з бабусею [PERSON] , дідусем [PERSON] , батько мобілізований до ЗСУ. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Дідусь дитини переніс чотири інсульти, в бабусі проблеми з опорно-руховим апаратом. [PERSON] забезпечена всім необхідним для проживання. Мобілізація батька стала новим ударом для дитини, яка дуже тяжко перенесла від`їзд з окупації, відновлювалась за допомогою психолога. Таким чином, дівчинка залишилась без законного представника. Свою матір дитина не бачила і не чула з того часу, як пішла до першого класу. Дівчинка кожного дня спілкується із батьком по телефону, про маму, яка відсутня в її житті, не згадує. Відповідно до протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 09.12.2024 №13, [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав своєї матері [PERSON] . [PERSON] дуже непокоїться про свого батька, якого дуже любить, який займається її вихованням, вивозив з окупації, завжди підтримує. [PERSON] жодного разу не звернулася стосовно своєї малолітньої доньки [PERSON] , попри повідомлення рекомендованим листом. 09.12.2024 членами комісії з питань захисту прав дитини Долинської МР одноголосно було прийнято рішення №150 про надання до суду висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . Відповідач [PERSON] на виклик суду не з`являлась в судові засідання. Малолітня [PERSON] , [INFO] , в судовому засідання підтримала позов свого батька, зазначила, що вона не пам`ятає матір, її вихованням займається батько, який повністю її забезпечує та піклується про неї. Допитані у якості свідків бабуся дитини [PERSON] та сусідка [PERSON] , зазначили, що вихованням та утриманням дитини займається лише батько. Мати дитина жодної участі у житті дитини не приймає з часу коли дівчина пішла до першого класу та фактично самоусунулась від виховання доньки з власної ініціативи. Положеннями ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним зокрема, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18.12.2009 в справі «Савіни проти України», визначено, що під час розгляду справи суд повинен з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, той факт, що навіть після початку розгляду справи в суді, відповідачка [PERSON] не було вжито будь-яких заходів по поновленню виконання своїх обов`язків по відношенню до своєї дитини, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з інтересів дитини. Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ст. 166 СК України. Так, згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). З огляду на викладене суд приходить до висновку, що: з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття, на користь [PERSON] . Крім того відповідно до положень ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Крім того в частині рішення, щодо стягнення аліментів, враховуючи звільнення сторони позивача від сплати такого судового збору в цій частині, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved