Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] [PERSON] вернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина у виді квартири [ADDRESS] . Проте нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, оскільки наявне обтяження на спадковому майні. Зазначає, що арешт був накладений на все майно померлого батька [INFO] , однак квартиру [ADDRESS] батьком було придбано 11 листопада 2022 року, тому дані про арешт на це майно відсутні. Просить визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, представник надала заяву про розгляд справи без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, судові витрати віднести на рахунок позивачки, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом надання відзиву не скористався. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та витребувано докази. Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно\~із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. 08 серпня 2020 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та набула прізвище « [PERSON] ». 11 листопада 2022 року батько позивачки придбав квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу та інформацією з Державного реєстру речових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] , оскільки накладено арешт на все майно останнього, що підтверджується постановою державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. від 06 листопада 2023 року. 26 січня 1999 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі 12-19 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини його доходу. 23 листопада 2006 року при примусовому виконанні виконавчого листа від 26 січня 1999 року у справі 12-19 державної виконавчою службою в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу накладено арешт на все майно [PERSON] та заборону здійснення відчуження будь-якого майна, що підтверджується постановою серії АА №767210. 18 січня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа від 26 січня 1999 року у справі 12-19 Інгулецьким відділом\~державної виконавчої\~ служби\~Криворізького міського\~управління юстиції накладено арешт та заборону відчуження на все майно, що належить [PERSON] , що підтверджується постановою серії АА№784813 Відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 лютого 2024 року: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження №9426797, зареєстрований 18 січня 2010 року за №9426797 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 784813, 18 січня 2010 року Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; обтяжувач (заявник): Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Як видно із інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24 липня 2014 року: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження №4123641, зареєстрований 28 листопада 2006 року за №4123641 реєстратором: П`ята Криворізька державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанова АА №096483, 23 листопада 2006 року Державна виконавча служба в Інгулецькому району міста Кривого Рогу, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] ; обтяжувач (заявник): П`ята Криворізька державна нотаріальна контора. Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 16 лютого 2024 року відмовив позивачу у знятті арешту з майна. Рекомендовано для вирішення питання звернутись до суду. Як видно із звіту про оцінку майна від 08 жовтня 2024 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 217 700,00 грн. Відповідно до інформації спадкової справи №240/2023, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , заповіти та спадкові договори померлим не складались, [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із права на спадкування та правовідносини щодо підстав набуття права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. \~ \~ \~ \~Отже, до складу спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] входить право власності на квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно приписів ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Відсутність\~свідоцтва про\~право на\~спадщину не\~позбавляє спадкоємця\~права на\~спадщину.\~ Стаття 1297 ЦК України\~встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Встановлено, що позивачка виконала встановлений обов`язок та звернулась до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після померлого батька. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 392 ЦК України\~передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Суд дійшов висновку, що нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто існує цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати компенсувати за рахунок позивачки.

Outcome: approved