Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі ПрАТ «СК «АРКС»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа- Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі ПрАТ «СК «Євроінс Україна»), в якому просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового\~відшкодування в\~розмірі 12646,45\~грн.,\~а також\~витрати по\~сплаті судового\~збору в\~розмірі 2684,00\~грн. В обґрунтування позову вказує, що 08.08.2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Тоуоtа, днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Нyundai Аccent [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) Відповідач вчинив адміністративне правопорушення визнано передбачене ст. 124 КУпАП. На момент ДТП діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту №83026а1х від 04.01.2021, який було укладено між [PERSON] (Страхувальник) та ПрАТ «СК «АРКС», згідно яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом Нyundai Аccent, днз [NUMBER] . Страхувальник звернувся до позивача з заявою про подію з ознаками страхового випадку згідно договору, за наслідками розгляду якої, пошкодження автомобіля Нyundai Аccent, днз [NUMBER] , визнано страховим випадком. В зв`язку з чим, позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 50000 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення 810643 від 20.08.2021 р. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Тоуоtа, днз [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №204474753. Страховик відповідача (ПрАТ «СК «Євроінс Україна») здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок позивача у розмірі 37353 грн. 55 коп., згідно платіжного доручення № 14 від 05.01.2022 року. Позивач зазначає, що відповідач, як особа відповідальна за завдані збитки повинен сплатити різницю між сумою сплаченого ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 12646,45 грн. (50000 грн. 00 коп. - 37353 грн. 55 коп.), в зв`язку з чим, звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. У судове засідання представник позивача не прибув, в позові просив провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] належить транспортний\~засіб Нyundai Аccent, днз [NUMBER] . 04.01.2021 року між [PERSON] (Страхувальник) та ПрАТ «СК «АРКС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №83026а1х, згідно яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом Нyundai Аccent, днз [NUMBER] . 08.08.2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Тоуоtа,\~днз [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~ та\~автомобіля Нyundai\~Аccent\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~ в результаті якої транспортний засіб марки Нyundai Аccent [NUMBER] отримав механічні пошкодження. З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08.08.2021 (а. с. 19), складеного відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водіями-учасниками події, відповідач [PERSON] визнав себе винним у вказаній ДТП. Таке повідомлення складено відповідно до вимог чинного законодавства та суду не має обґрунтованого сумніву щодо його достовірності або добровільності визнання цієї обставини сторонами. 08.08.2021 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію з ознаками страхового випадку. Пошкодження автомобіля автомобіля Нyundai Аccent, днз [NUMBER] , ПрАТ «СК «АРКС» визнала страховим випадком. Згідно Страхового акту №ARX2867604 від 19.08.2021 визначено розмір страхового відшкодування [PERSON] в сумі 50000 грн. З 20.08.2021 р. ПрАТ «СК «АРКС» перерахувало грошові кошти у розмірі 50000 грн, призначення платежу: «Страхове відшкодування згідно акту №ARX2867604 від 19.08.2021, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , рах. 1135 від 11.08.21 Без ПДВ.», що підтверджується платіжними дорученнями №810643. Позивач вказував, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Тоуоtа, днз [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №204474753. ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування від 04.10.2021 року. Страховик (ПрАТ «СК «Євроінс Україна») перерахував на рахунок ПрАТ «СК «АРКС» 37353 грн. 55 коп., згідно платіжного доручення № 14 від 05.01.2022 року, призначення платежу: «Страхове відшкодування згідно акту №40663/21 від 05.01.22, ПрАТ «СК «АРКС», ІПН 20474912, 51101, Без ПДВ». Позивач зазначає, що відповідач, як особа відповідальна за завдані збитки повинен сплатити різницю між сумою сплаченого ПрАТ «СК «АРКС» страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 12646,45 грн. (50000 грн. 00 коп. - 37353 грн. 55 коп.), в зв`язку з чим, звернувся до суду із даним позовом. Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне. Частиною 1\~статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої\~статті 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступник) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Частиною першою\~статті 22\~Закону\~України\~«Про обов`язкове\~страхування\~цивільно-правової\~відповідальності\~власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Дії осіб, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначені у\~статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (частина перша\~статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказаною нормою також визначено вимоги до змісту та необхідних додатків до заяви про страхове відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 910/2351/17 та від 05.04.2018 року у справі № 910/3165/17). У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення\~статті 515 ЦК України\~суброгація застосовується лише до майнового страхування (28 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 183/791/16-ц та від 28 лютого 2018 року у справі № 521/16989/13-ц). Статтями\~28,\~29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу\~відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом статті\~22,\~1166,\~1192 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Верховний Суд в постановах від 13 травня 2019року (справа№522/538/17) та від 22квітня 2021року у справі №759/7787/18 (провадження№ 61-10773св20) прийшов до аналогічних висновків. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі №147/66/17 вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і його страховиком. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень\~статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у\~главі 82 ЦК України\~немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В силу частини четвертої статті 263\~ЦПК\~України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У даній справі позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ПрАТ «СК «АРКС», який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих [PERSON] збитків в розмірі 50000,00 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що він на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхувальнику страхове відшкодування, отже у нього виникло право у розмірі виплаченого страхового відшкодування пред`явити вимоги до винної особи в ДТП. Страховик відповідача (ПрАТ «СК «Євроінс Україна») перерахував на рахунок ПрАТ «СК «АРКС» 37353 грн. 55 коп., згідно платіжного доручення № 14 від 05.01.2022 року, призначення платежу: «Страхове відшкодування згідно акту №40663/21 від 05.01.22, ПрАТ «СК «АРКС», ІПН 20474912, 51101, Без ПДВ». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Позивач на підтвердження своїх позовних вимог про виникнення у нього права вимоги до відповідача про відшкодування шкоди надав суду докази, які доводили вину в заподіянні шкоди саме відповідача, відшкодування позивачем збитків [PERSON] , а також виплату страховиком відповідача коштів позивачу. Разом з тим, оскільки компенсованої позивачу страховиком відповідача суми страхової виплати за договором добровільного страхування (37353 грн. 55 коп.) не вистачає для повного відшкодування фактичного розміру завданої шкоди (50000 грн.) в межах якого він набув право зворотної вимоги у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування оціненої шкоди страховиком відповідача, то решта шкоди повинна бути відшкодована особою, яка її завдала в загальному порядку. Заперечень щодо правильності розрахунку суми, яка підлягає відшкодуванню, відповідачем не надано. Відповідачем також не доведено, що його відповідальність була застрахована на інших умовах ніж про це зазначає позивач з посиланням на відповідні норми права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст.\~ст.76-81 ЦПК України\~на спростування даних обставин. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення вимог ПрАТ «СК «АРКС» та стягнення з\~відповідача грошових коштів на відшкодування шкоди в розмірі 12646,45 грн. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved