Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

16.08.2024 року позивач, в інтересах своїх неповнолітніх сестер - [PERSON] та [PERSON] , звернувся в суд з позовом до відповідачів про позбавлення останніх батьківських прав, мотивуючи позов тим, що відповідач 1 - мати неповнолітніх дітей, впродовж декількох років ніде не працює, вживає наркотичні засоби, а відповідач 2 допомагає їй придбавати такі, вчиняє насильство в сім`ї, що негативно впливає на розвиток дітей. [PERSON] часто не відвідувала дитячий садок, а впродовж останніх двох років пропускала школу, а тому майже не засвоїла шкільну програму, відстає в навчанні від інших дітей. [PERSON] також майже не відвідувала десятий клас у школі, а півтора роки тому почала періодично вживати наркотики. При цьому наркотики їй вперше запропонувала мама і в подальшому вони вживали їх разом. З січня 2023 року [PERSON] перебувала на лікуванні у відповідному центрі, однак, восени припинила лікування та повернулась до матері, з якою продовжує вживати заборонені речовини. Навчальний заклад, до якого вона вступила, майже не відвідує. Сім`я проживає у злиднях, у будинку антисанітарні умови, відсутня побутова техніка через те, що кошти витрачаються на придбання алкоголю та наркотичних засобів. В родині панує атмосфера насилля, оскільки батько також зловживає алкоголем. Не дивлячись на те, що соціальні служби намагались допомогти родині налагодити відносини, а мати пройшла курс лікування від наркозалежності, остання відповідних висновків для себе не зробила, повернулась до вживання наркотиків, займається крадіжками, щоб отримати кошти на придбання наркотичних речовин. У свою чергу батько внаслідок вживання алкоголю веде себе агресивно, що у свою чергу негативно впливає на дітей. Діти не мають сприятливих умов для навчання та розвитку. Батьки не піклуються про їхній фізичний, моральний та духовний розвиток, внаслідок чого мати неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Крім того, матір було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України. У свою чергу батько також притягався як до адміністративної відповідальності за ст.ст.130 та 173-2 КУпАП, так і до кримінальної за ст.309 КК України. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав: відповідача 1 щодо [PERSON] та [PERSON] , відповідача 2 - щодо [PERSON] . Ухвалою суду від 03.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.11.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Зазначив, що обставини викладені в позові він спостерігав особисто, проживаючи з відповідачами. Умови проживання були нестерпними і він вирішив піти жити до свого батька. Про обстановку в сім`ї після залишення дому він також знає від сестер [PERSON] та [PERSON] , бабусі. Мама висновків для себе не зробила і після проходження лікування від наркозалежності повернулась до колишнього життя. Вітчим (відповідач 2) часто приходив додому п`яний і вчиняв сварки з матір`ю. Діти в цей час нікого з них не цікавили. [PERSON] також почала вживала наркотичні засоби, які їй вперше запропонувала мати. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що сім`я неодноразово попадала в поле зору соціальних служб через складні життєві обставини в яких опинилися діти. Батьки висновків для себе не зробили. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде виключно в інтересах дітей, оскільки відповідачі свідомо та умисно не займаються вихованням та утриманням дітей. Відповідач 1 у судовому засіданні повідомила, що дійсно має наркотичну залежність від якої намагається позбутися. Внаслідок цього не може знайти собі роботу та вести нормальний спосіб життя. Зазначає, що в такій ситуації доньці [PERSON] напевно буде краще залишатися з бабусею, яка нею зараз опікується. Щодо старшої доньки [PERSON] , то вона проживавала то з нею, то з бабусею. Зараз проживає з нею, бо сама так вирішила. Не заперечує, що запропонувала [PERSON] наркотичні речовини, але запевняє, що зараз донька нічого не вживає. Не заперечує що зловживала алкоголем, але позбулась алкогольної залежності після курсу лікування в реабілітаційному закладі. Відповідач 2 у судовому засіданні повідомив, що через вживання дружиною наркотичних речовин у сім`ї часто виникали сварки, оскільки вона вдома нічого не робила, дітьми не займалася. Потім дружина почала зловживати й алкоголем. Не заперечує, що і сам вживав алкоголь, за що притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.309 КК України, але штраф сплатив. Підтвердив і факти домашнього насильства в сім`ї. Стверджує, що зробив для себе відповідні висновки, алкоголь не вживає, оскільки підробляє в службі таксі і постійно за кермом. Не відмовляється від утримання доньки [PERSON] . Зазначає, що на даний час не проживає з дружиною. Щодо позбавлення його батьківських прав вказав, що наразі він не може забрати дитину до себе так як не має свого помешкання в Ужгороді, але дитина могла б проживати з його батьками в селі Тарнівці. Також зазначив, що може бути мобілізований, оскільки має повістку в [INFO]. Свідок [PERSON] повідомила, що є матір`ю відповідачки 1 та бабусею [PERSON] (позивача), [PERSON] та [PERSON] . На даний час [PERSON] проживає разом з нею, вона водить її в школу. Внаслідок занедбання батьками своїх обов`язків дитина пропускала школу та відставала у навчанні, у зв`язку з чим потребувала додаткових занять з репетиторами. Зазначає, що була змушена забрати [PERSON] та [PERSON] до себе, оскільки донька внаслідок вживання наркотичних речовин, а в один період і алкоголю, поводилась неадекватно, дітьми не займалась. Діти ставали очевидцями сварок в сім`ї, насилля. Намагалась допомогти доньці у подоланні залежності, влаштувала її в спеціальний реабілітаційний центр для лікування залежностей, однак, через деякий час вона знову почала вживати наркотики і все почалося з початку. Така ситуація триває з народження [PERSON] , тобто з 2015 року. Нажаль донька висновків з цього ніяких не зробила, крім того, до вживання наркотичних речовин також залучила і [PERSON] , яка теж проходила лікування від залежності в спеціальному закладі. На даний час [PERSON] пішла проживати до матері, яка на неї негативно впливає, внаслідок чого дитина не відвідує навчальний заклад. [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що їй байдуже, яке рішення прийме суд, вона і надалі житиме з матір`ю. Не розуміє як саме може вплинути на неї рішення суду, оскільки вважає, що сама вже достатньо доросла та може вирішувати, що їй робити. Заслухавши пояснення учасників справи, думку неповнолітньої [PERSON] , всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що відповідач 1 [PERSON] , [INFO] , та відповідач 2 [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради Рахівського району 19.09.2019, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Ще до укладення шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] (повторно видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.09.2017). Крім того, у відповідача 1 від попередніх шлюбів з [PERSON] та [PERSON] є ще двоє дітей: неповнолітня [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , 2002 року народження - позивач. 22.04.2024 позивач звернувся до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення його матері - відповідача 1 батьківських прав стосовно [PERSON] та [PERSON] , та відповідача 2 стосовно [PERSON] . У своїй заяві позивач повідомив, що відповідачі вживають наркотичні речовини та алкоголь, догляд за дітьми не здійснюють, внаслідок чого останні не відвідують навчальні заклади, не мають належних умов проживання. Є свідками сварок, домашнього насильства. Батьки не піклуються про фізичний, моральний та духовний розвиток дітей. Як зазначив позивач, він і сам живучи в таких умовах, був змушений покинути дім. Як установлено з матеріалів справи відповідач 1 неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків за ст.184 КУпАП, що підтверджується постановами Ужгородського міськрайонного суду від 03.02.2020 №308/123/20, від 19.01.2023 №308/309/23 та від 12.02.2024 №308/1784/24. Крім того, за вироком суду від 01.08.2023 №308/12992/23 її притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України. У свою чергу відповідач 2 також неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.1 ст.173-2 КУпАП, що підтверджується відповідними постановами від 12.11.2019 №308/10876 та від 21.07.2022 №308/8634/22; і також був засуджений вироком суду від 27.12.2023 №308/22837/23. Згідно висновку від 08.08.2024 року №651/17/02-19 органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради, встановлено, що родина [PERSON] давно перебуває в полі зору служби у справах дітей по причині неналежного виконання батьками своїх батьківських обов`язків. 13.06.2023 наказом начальника служби у справах дітей Ужгородської міської ради [PERSON] було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, як таку, що зазнала психологічного насилля. Родина дитини перебувала під соціальним супроводом Ужгородського центру соціальних служб. Відповідач 1 потрапила в поле зору Ужгородського центру соціальних служб в березні 2023 року після отримання анонімного повідомлення про сім`ю, яка опинилась в складних життєвих обставинах та у якій вчиняється домашнє насильство. За отриманою інформацією мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Старша донька проживає разом з бабусею, а менша - разом з матір`ю та батьком. Чоловік систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї дружини, що відбувається у присутності дітей. Умови проживання в сім`ї жахливі, у дітей відсутній теплий одяг та їжа. Сім`ю було відвідано комісією у складі фахівця із соціальної роботи УМЦСС та спеціаліста служби у справах дітей 17.03.2023 та 21.03.2023. З мамою було проведено бесіду стосовно належного виконання батьківських обов`язків. З 30.05.2023 по 16.06.2023 [PERSON] разом з [PERSON] була влаштована на тимчасове цілодобове проживання до кризової кімнати служби « [INFO] -психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі» УМЦСС у зв`язку із вчиненням відносно [PERSON] домашнього насильства з боку чоловіка [PERSON] . В листопаді 2023 року було знову надано гуманітарну допомогу постраждалій особі. 18.02.2024 до кризової кімнати патрульною поліцією були повторно направлені [PERSON] разом з [PERSON] , у зв`язку із застосуванням домашнього насильства з боку [PERSON] . У березні 2024 року спільно із працівниками служби у справах дітей було домовлено про розміщення [PERSON] на лікування від наркотичної залежності до Західної інституції терапії залежностей. Однак, [PERSON] через три дні покинула лікувальний заклад. 12.04.2024 було отримано телефонне повідомлення [PERSON] , який повідомив про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків. З його слів дружина вживає наркотичні засоби в присутності малолітньої дитини, внаслідок чого остання часто пропускає школу. В будинку не дотримуються санітарні умови, в приміщенні брудно, розкидано одяг, повсюди сміття, на кухні зіпсована їжа. 12.04.2024 було відвідано місце проживання відповідачів - [ADDRESS] . Під час інспектування вдома нікого не було, доступ до помешкання відсутній. Прибудинкова територія занедбана, навколо робите скло, що є небезпечним для дитини. УМЦСС було надіслано листа до служби у справах дітей та департаменту соціальної політики про необхідність з`ясування рівня безпеки перебування дитини. Протягом квітня-травня з [PERSON] неодноразово проводились бесіди щодо необхідності проходження лікування від наркозалежності. 06.05.2024 громадянку [PERSON] було відвідано працівниками мобільної бригади соціально-психологічної допомоги з метою бесіди про необхідність проходження лікування у реабілітаційному центрі м.Бровари. Під час розмови [PERSON] мала візуальні ознаки алкогольного сп`яніння, поводилась агресивно, від поїздки відмовилась. Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] через постійні пропуски занять у школі не може розвиватися в повній мірі. За словами класного керівника мати дитини на телефонні дзвінки не реагує. Впродовж останніх трьох тижнів [PERSON] проживає у бабусі, яка повністю опікується дитиною. За час проживання з бабусею дитина стала спокійнішою, веселішою, краще йде на контакт з вчителем та однокласниками. Стан емоційно-вольової сфери частково тривожний. Неповнолітня [PERSON] продовжує проживати з матір`ю та вітчимом за адресою: [ADDRESS] . Навчається в Ужгородському торговельно-економічному фаховому коледжі. Батько [PERSON] перебуває на військовій службі. Питання надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та [PERSON] по відношенні до [PERSON] та [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 21.05.2024. На засіданні було заслухано матір дітей [PERSON] , а також батька молодшої дитини [PERSON] . З наданих ними пояснень встановлено, що мати дітей уже тривалий час зловживає наркотичними речовинами та у зв`язку із цим неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Відносно родини неодноразово надходили повідомлення про випадки насилля в сім`ї та недогляд за дітьми. Це призвело до того, що дитину [PERSON] забрала до себе бабуся [PERSON] , 1958 р.н. За таких обставин виконавчий комітет Ужгородської міської ради як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її доньок [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно частин 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Заслухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування, дослідивши надані письмові докази, суд установив, що відповідачі свідомо, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, протягом тривалого часу не виконували і продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться її навчанням, не здійснюють їх підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом; не спілкуються з дітьми в необхідній мірі; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від них причин, а саме внаслідок зловживання відповідно алкоголем та наркотичними речовинами. За таких обставин зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідачів від виховання дітей, свідоме та умисне нехтування ними своїми батьківськими обов`язками і їх поведінка є винною, оскільки, на думку суду, відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від них причин. На думку суду, висновок органу опіки та піклування ґрунтується на достатній доказовій базі, а позивач довів обставини свідомого та умисного ухилення відповідачами від виконання батьківських обов`язків, мотиви для позбавлення їх батьківських прав є доречними і достатніми, а рішення про позбавлення їх батьківських прав здатне забезпечити належний захист прав та інтересів дітей. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідачів: [PERSON] відносно її доньок [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт систематичного ухилення їх від виконання своїх батьківських обов`язків, і що свідоме та тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Суд також доходить висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів відносно дітей є в інтересах останніх, оскільки в подальшому відповідачі, які свідомо і умисно не займаються вихованням та утриманням дітей, будуть позбавлені можливості і права претендувати на матеріальну і моральну підтримку від дочок, що є важливим аспектом в частині відповідальності батьків за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків або свідоме та умисне ухилення від такого виконання, а доньки у свою чергу будуть в правовому аспекті звільнені від обов`язку утримувати непрацездатну матір та батька, сплачувати на їх утримання аліменти тощо. Також суд зауважує, що у відповідності до вимог статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Тобто позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки. З`ясувавши всі дійсні обставини справи, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків, і за загальним правилом позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку людей у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків, суд дійшов висновку про підставність позову та необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно своїх дітей. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідачів слід стягнути судові витрати в дохід державного бюджету.

Outcome: approved