Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

19 вересня 2022 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог в редакцїї від 24.01.2024 року , просила: визнати за [PERSON] право власності на 1/15 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , визнати за [PERSON] право власності на 1/30 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабці [PERSON] , померлої [INFO] , визнати за [PERSON] право власності на 23/120 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 09 вересня 2010 року квартира [ADDRESS] перебувала у спільній частковій власності -1/5 частина належала [PERSON] , 1/5 частина належала [PERSON] , 1/5 частина належала [PERSON] , 1/5 частина належала [PERSON] , 1/5 частина належала [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті спадщину, що складалася з 1/5 частини спірної квартири фактично прийняли прописані разом з нею за однією адресою спадкоємці першої черги позивачка та батьки спадкодавця , мати- [PERSON] , батько- [PERSON] . Спадкоємці успадкували по 1/15 частині квартири кожен. [INFO] померла [PERSON] ,яка на час своєї смерті уже була розлучена з [PERSON] (шлюб розірвано у 1992 році). Після її смерті спадщину, що складалася з 1/15 частини спірної квартири фактично прийняли прописані разом з нею за однією адресою спадкоємці першої черги, син- [PERSON] та [PERSON] , яка за правом представлення успадкувала ту частку, яка належала б за законом матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини .Кожен із спадкоємців успадкував по 1/30 частини спірної квартири. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті спадщину, що складалася з 7/30 частини спірної квартири фактично прийняли спадкоємці першої черги, неповнолітня донька, [PERSON] , та прописаний разом зі спадкодавцем за однією адресою батько, [PERSON] . Кожен із спадкоємців успадкував по 7/60 частини спірної квартири. [INFO] помер [PERSON] , який за своє життя склав заповіт, яким все своє майно заповідав своїй онучці- [PERSON] . На час смерті дідуся [PERSON] була неповнолітня, а тому за право представлення фактично успадкувала обов`язкову частку у спадщині. 04 лютого 2022 року позивач та [PERSON] звернулися до Другої Дніпропетровської держнотконтори із спільною заявою спадкоємців про зміну розміру часток у спадщині, відповідно до якої просили скласти та завірити договір про зміну розміру часток у спадщині, визначивши, що частки [PERSON] та [PERSON] у спадковому майні після смерті [PERSON] є рівними ,однак отримали відмову. Окрім іншого, відповіддю Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради в матеріалах приватизаційної справи на спірну квартиру міститься рішення про відмову у державній реєстрації прав від 01 листопада 2010 року через наявність арешту на все майно . що належить [PERSON] , накладено постановою Ленінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.02.2008 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2416 від 20.08.207 року Ленінським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ДВКП Мова , [PERSON] заборгованості. Позивач не має можливості у досудовому порядку визнати за собою право власності на спірне майно, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. 31 січня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, у якому з урахуванням уточнення від 26 січня 2024 року , просила суд визнати за нею право власності на 7/60 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] , визнати за нею право власності на обов`язкову частку у спадщині 23/120 частин квартири [ADDRESS] після смерті діда, [PERSON] , який помер [INFO] в порядку спадкування за правом представлення після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Зустрічний позов мотивований тим, що після смерті її батька, [PERSON] , померлого [INFO] . частки у праві власності розділилися наступним чином, 23/60 належало дідусю [PERSON] , 7/60 належало ій, 3/10 належало іі двоюрідній сестрі [PERSON] , 1/5 частки належало двоюрідному племіннику [PERSON] . При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Зважаючи на вищевикладене після смерті, [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на 23/60 частин спірної квартири. Спадкоємцями першої черги після його смерті є онуки , вона, та позивач, які б успадкували за правом представлення, у разі, якби спадщина не була охоплена заповітом по 23/120 частини квартири кожна. Зважаючи на наявність заповіту, позивач, яка на момент смерті спадкодавця була неповнолітньою успадкувала обов`язкову частку у спадщині після смерті свого діда, а саме 23/240 частин квартири. Однак, постановою Другої Дніпропетровської держнотконтори від 24 грудня 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, та постановою Другої Дніпропетровської держнотконтори від 16 березня 2022 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда, через відсутність права на спадкування. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року витребувано докази по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. У судовому засіданні 29 січня 2024 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року витребувано докази по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року відмовлено [PERSON] у прийняття уточненої позовної заяви про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та заповітом та повернуто їх позивачу. Позивач у в судове засідання не з`явилася, натомість її представник адвокат Годько І.О. письмово просила провести судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просить відмовити. Відповідач , позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, натомість її представник- адвокат Мельник В.С. письмово просив суд провести судове засідання без його участі. Позов свого довірителя підтримує, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Представник Другої Дніпропетровської держнотконтори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) письмово просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, запис № 1413 від 25 квітня 1985 року у графі відомості про дитину зазначено [PERSON] , у графі відомості про батьків зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (т.1 а.с. 14). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2004 року, який було зареєстровано у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 943. (т.1, а.с.16). Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про народження, запис № 480 від 14 лютого 1966 року у графі відомості про дитину зазначено [PERSON] , у графі відомості про батьків зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (т.1, а.с. 15). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, запис № 170 від 15 січня 1971 року у графі відомості про дитину зазначено [PERSON] , у графі відомості про батьків зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] .(т.1, а.с.19). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, 13 жовтня 1992 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвише після розірвання шлюбу [PERSON] .(т.1, а.с.20). Згідно копії свідоцтва про народження, запис № 899 від 03 серпня 2004 року у графі відомості про дитину зазначено [PERSON] , у графі відомості про батьків зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . ( т.1, а.с. 18). Встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] .( а.с. 21). [PERSON] , помер [INFO] т.1, а.с. 22). [PERSON] померла [INFO] (т.1, а.с. 23). [PERSON] померла [INFO] (т.1, а.с.24). Згідно з заповітом, посвідченим 04 вересня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхєєвою за реєстровим № 656, усе належне спадкодавцю майно [PERSON] заповів [PERSON] .(т.1, а.с.25). Відповідно до відповіді ДМБТІ від 17.01.2022 року Комунальне підприємство «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради повідомляє, що станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою [ADDRESS] відсутні відомості щодо реєстрації права власності. В матеріалах інвентаризаційної справи за вищезазначеною адресою міститься постанова Ленінського ВДВС ДМУЮ від 07.02.2008 року накладено арешт на все майно , що належить [PERSON] , який мешкає за адресою [ADDRESS] , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, копія свідоцтва про право власності від 09.09.2010 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпровської міської ради згідно розпорядження № 6/125-10 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (т.1, .а.с. 26). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна пошук права власності , інші речові права, іпотеки, обтяження адреса, [ADDRESS] відомості відсутні.(т.1, .а.с. 27). Згідно відповіді Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 02.02.2022 року № 3/12-628 вбачається, що розпорядженням органу приватизації від 09.09.2010 року № 6/125-10 квартиру [ADDRESS] передано у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ., [PERSON] . Оригінали свідоцтв на вищезазначену квартиру до теперішнього часу зберігаються в Департаменті житлового господарства Дніпровської міської ради. В приватизаційній справі за цією адресою міститься рішення про відмову в державній реєстрації прав.(т.1, а.с.28-29). В рішенні про відмову в державні реєстрації прав від 01 листопада 2010 року вказано, що постановою Ленінського ВДВС ДМУЮ від 07.02.2008 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2- 2416, виданого 20.08.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ДВКП Мова та на користь [PERSON] заборгованості накладено арешт на все майно , що належить [PERSON] , який мешкає за адресою [ADDRESS] , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна.(т.1, а.с.30-33). Новокадацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) письмово на запит адвоката повідомив , що за перевіркою АСВП н виконанні у відділу не перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа про стягнення заборгованості з [PERSON] (т.1, а.с.34). На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради надав суду копію розпорядження органу приватизації від 09.09.2010 року № 6/125-10 на квартиру [ADDRESS] , копію свідоцтва про право власності від 09 вересня 2010 року, , копію рішення про відмову в державній реєстрації прав від 0 листопада 2010 року. (т.1, а.с. 214-229). Згідно відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 21 грудня 2021 року [PERSON] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 22.02.2002 року по 03.09.2019 року. Склад зареєстрованих осіб на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить 4 особи- [PERSON] , ,зареєстрований з 06.01.1983 року , [PERSON] , зареєстрована з 19.10.2001 року , [PERSON] , була зареєстрована з 30.09.2013 року по 03.09.2019 року, [PERSON] , зареєстрований з 15.04.2005 року. (т.1, а.с. 36-37). Згідно відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 21 грудня 2021 року [PERSON] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 06.01.1983 року. Склад зареєстрованих осіб на день його смерті становить 2 особи- [PERSON] , зареєстрована з 19.10.2001 року по теперішній час, [PERSON] , зареєстрований з 15.04.2005 року по теперішній час.(т.1, а.с.38). Згідно відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 21 червня 2023 року [PERSON] , була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 06.01.1983 року по 13.08.2013 року. Склад зареєстрованих осіб на день її смерті становить 5 осіб - [PERSON] , з 22.02.2002 року по 03.09.2019 року, [PERSON] , зареєстрована з 19.10.2001 року по теперішній час, [PERSON] , зареєстрований з 15.04.2005 року по теперішній час, [PERSON] , з 06.01.1983 року по 04.06.021 рік, [PERSON] з 06.01.1983 року по03.09.2019.(т.1, а.с. 159-16). Як вбачається з відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30 вересня 2024 року відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 06.01.1983 року по 03.09.1996 року та з 30.09.2013 року по 03.09.2019 року. На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року Другою Дніпропетровською держнотконторою направлено суду копію спадкової справи №1026/2021 , заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно з якою [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] звернувся до нотаріуса 21 грудня 2021 року . На день його смерті залишилося спадкове майно, яке вона приймає згідно ст. 1268ЦК України. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (т.1, а.с.62-72). Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Є.Л.Циганко від 24.12.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька, [PERSON] ,померлого [INFO] у зв`язку з відсутністю оригіналів документів на спірну квартиру. (т.1, а.с.44 ). На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року Другою Дніпропетровською держнотконторою направлено суду копію спадкової справи №825/2021 , заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно з якою [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] звернулася 12 жовтня 2021 року . [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті діда, [PERSON] звернувся до нотаріуса 22 грудня 2021 року . (т.1, а.с.73-86). Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Л.Ю.Олехнович від 16 березня 2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири ,розташованої за адресою [ADDRESS] що належала померлому [INFO] батьку , [PERSON] ,у зв`язку з тим, що онуки згідно ст.1241 ЦК України не спадкують. (т.1, а.с.84 ). Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Є.Л.Циганко від 24 грудня 2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири ,розташованої за адресою [ADDRESS] що належала померлому [INFO] дідусю , [PERSON] , у зв`язку з тим, що померлий [PERSON] залишив заповіт на ім`я іншого спадкоємця(т.1, .а.с. 43,110). Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Л.Ю.Олехнович від 21 червня 2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири ,розташованої за адресою [ADDRESS] що належала померлому [INFO] батьку , [PERSON] ,у зв`язку з тим, відсутні документи на вказану частку квартири , відсутня довідка про склад сім`ї спадкодавця на день смерті (т.1, а.с.42, 73-86). На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року Другою Дніпропетровською держнотконторою направлено суду копію спадкової справи № 561/2023 , заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно з якою [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері , [PERSON] звернулася 23 серпня 2023 року . Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Є.Л.Циганко від 23 серпня 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом частку квартири ,розташованої за адресою [ADDRESS] що належала померлій, [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку з тим, відсутні документи на вказану частку квартири.(т.1, .а.с.158-166). На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року Другою Дніпропетровською держнотконторою направлено суду копію спадкової справи № 562/2023 , заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно з якою [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі , [PERSON] звернулася 23 серпня 2023 року . Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Є.Л.Циганко від 23 серпня 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом частку квартири ,розташованої за адресою [ADDRESS] що належала померлій, [INFO] бабусі, [PERSON] , у зв`язку з тим, відсутні документи на вказану частку квартири.(.т.1, а.с.167-176). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (частини перша та друга статті 1220 ЦК України). Частиною першою статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з частинами першою та другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто..Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18)).Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). У Постанові Верховного суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523 св 21) вказано, що « у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець(спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадках їх відсутності, усунення їх відправа на спадкування , неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. У цій справі предметом спору є визнання за позивачами права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом та заповітом. Таким чином ,належним відповідачем у цій справі є не [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] визначені позивачами у позовній заяві. Належними відповідачами у цій справі мають бути інші спадкоємці спадкодавця (за їх наявності) або Дніпропетровська міськрада ,яка не залучена до участі у справі , а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити через неналежний склад відповідачів у справі.. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed