Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Зміст та обґрунтування позовний вимог Позивач звернувся до суду із позовом до Відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь 41944,58 грн заборгованості за кредитними договорами, а саме: (1) заборгованість за кредитним договором №6163095 у розмірі 34901,58 грн, з яких: 8556,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 25425,58 грн заборгованість за відсотками; 920,00 грн заборгованість за комісією; (2) заборгованість за кредитним договором №102939800 у розмірі 7043,00 грн, з яких: 2000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 5043,00 грн заборгованість за відсотками. В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що між 03.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі за текстом Кредитодавець) та Відповідачем укладено кредитний договір №6163095, за умовами якого, Кредитодавець зобов`язався надати Відповідачу кредит в сумі 9200,00 гривень на строк 105 днів, а Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (далі за текстом - Кредитний договір №1). Крім того, 20.06.2023 між Кредитодавцем та Відповідачем укладено кредитний договір №102939800, за умовами якого Кредитодавець зобов`язався надати Відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн на строк у 105 днів, а Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, визначеному умовами договору (далі за текстом також Кредитний договір №2). В подальшому, на підставі укладених між Кредитодавцем та Позивачем договорів факторингу Позивач набув прав вимоги до Відповідача. Позивач вказує, що Відповідач не виконав як умови Кредитного договору №1, так і умови Кредитного договору №2 щодо повернення сум кредитів та сплатити процентів за користування кредитами в порядку та на умовах, визначених цими договорами, у зв`язку з чим звернувся до суду із позовною заявою у цій справі. Правова позиція відповідача Відповідач був належним чином повідомлений про здійснення судового розгляду справи шляхом направлення судом на встановлену в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України зареєстровану адресу місця проживання останнього копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів та ухвали суду про відкриття провадження у справі, правом на надіслання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову - не скористався. Встановлені судом фактичні обставини справи 03.06.2023 між Кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН», та Відповідачем укладено кредитний договір №6163095, за умовами якого, Кредитодавець зобов`язався надати Відповідачу кредит в сумі 9200,00 гривень на строк 105 днів, а Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (Кредитний договір №1). 27.10.2023 року між Кредитодавцем та Позивачем укладено договір факторингу №27102023/1, відповідно до умов якого, Кредитодавець відступив Позивачу права вимоги до боржників, зокрема, до Відповідача. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 від 27.10.2023 до договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №1 в сумі 34901,58 грн., з яких: 8556,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25425,58 грн. - сума заборгованості за відсотками; 920,00 грн. заборгованість за комісією. 20.06.2023 між Кредитодавцем - ТОВ «МІЛОАН», та Відповідачем укладено кредитний договір №102939800, за умовами якого Кредитодавець зобов`язався надати Відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн на строк у 105 днів, а Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, визначеному умовами договору (Кредитний договір №2). 28.09.2023 року між Кредитодавцем та Позивачем укладено договір факторингу №28092023, відповідно до умов якого, Кредитодавець відступив Позивачу права вимоги до боржників, зокрема, Відповідача. Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 від 28.09.2023 до договору факторингу №28092023 від 28.09.2023, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №2 в сумі 7043,00 грн., з яких: 2000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5043,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Законодавство та судова практика За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» глави 71\~ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абзац 2 частини 1 статті 1046 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, (далі за текстом - ЦПК України)). Змагальність сторін полягає, зокрема, в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 3 та 4 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Диспозитивність цивільного судочинства полягає, серед іншого, в тому, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини 2 та 3 статті 13 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частини 1 та 2 статті 83 ЦПК України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (частина 1 статті 84 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 77 та частина 1 статті 79 ЦПК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15). За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.05.2022 у справі № 336/4796/18, копії кредитного договору, додатків до такого договору, графіку погашення кредиту, розрахунку заборгованості за кредитним договором не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за кредитним договором за умов відсутності в матеріалах справи інших доказів, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі (постанови Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15, від 17.12.2020 у справі №278/2177/15). Мотиви та висновки суду Позивачем до матеріалів справи долучені наступні докази: (1) копія договору про споживчий кредит №6163095 від 03.06.2023; паспорт споживчого кредиту; додаток №1 до договору про споживчий кредит №6163095 від 03.06.2023 «Графік платежів за договором про споживчий кредит №6163095 від 03.06.2023», копія договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023, акт прийому-передачі реєстру боржників за названим договором факторингу, витяг з реєстру боржників за названим договором факторингу, розрахунок заборгованості за кредитним договором №6163095 від 03.06.2023; (2) копія договору про споживчий кредит №102939800 від 20.06.2023; паспорт споживчого кредиту; додаток №1 до вказаного договору «Графік платежів за договором про споживчий кредит №102939800 від 20.06.2023»; копія договору факторингу №28092023 від 28.09.2023; акт прийому-передачі реєстру боржників №2 за названим договором факторингу, витяг з реєстру боржників №2 за названим договором факторингу, розрахунок заборгованості за кредитним договором №102939800 від 20.06.2023. Однак перелічені вище докази, з огляду на вищенаведену практику Верховного Суду не є належними доказами перерахування Кредитодавцем Відповідачу грошових коштів на виконання умов Кредитного договору №1 та Кредитного договору №2. В той же час Позивач, стверджуючи, що Відповідач отримала грошові кошти на виконання умов Кредитного договору №1 та Кредитного договору №2 будь-яких доказів на підтвердження таких фактів не надає. Відповідно до умов пункту 2.1 Кредитного договору №1, кредитні кошти надаються позичальнику тобто Відповідачу, безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . В свою чергу, відповідно до умов пункту 2.1. Кредитного договору №2, кредитні кошти надаються позичальнику тобто Відповідачу, безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *12. Однак в матеріалах справи відсутні докази безготівкового перерахування грошових коштів від ТОВ «МІЛОАН» Відповідачу за реквізитами платіжних карток [NUMBER] та 414949*12. Підписання Відповідачем Кредитного договору №1 та Кредитного договору №2 та Паспортів споживчого кредиту до таких договорів - не підтверджує надання грошових коштів Відповідачу, оскільки будь-які відомості про це кредитні договори та паспорти споживчого кредиту не містять. Умовами кредитних договорів встановлені чіткі вимоги щодо порядку виконання Кредитодавцем обов`язку з надання грошових коштів Відповідачу - перерахування суми кредиту у безготівковій формі. Враховуючи вищенаведені умови кредитних договорів, доказами належного виконання Кредитодавцем його зобов`язань за договорами могли б стати документи, які підтверджують безготівкове перерахування грошових коштів у сумі 9200,00 грн. на реквізити платіжної картки Відповідача - [NUMBER] (Кредитний договір №1) та документи, які підтверджують безготівкове перерахування грошових коштів у сумі 2000,00 грн. на реквізити платіжної картки Відповідача - [NUMBER] *12 (Кредитний договір №2). Однак, такі документи в матеріалах справи відсутні. В цьому аспекті, суд звертає увагу на те, що встановлення як факту надання грошових коштів Відповідачу за вищевказаними договорами, так і дати надання таких коштів, мають суттєве значення для вирішення справи. З огляду на правову природу загалом кредитного договору, так і кредитних договорів у цій справі, обов`язок Відповідача повернути кошти виникає лише після надання йому грошових коштів Кредитором та саме від дня такого переказу починається відлік перебігу строку надання кредиту, і ця дата впливає на нарахування відсотків за користування кредитом. До того ж, неподання Позивачем доказів надання Відповідачу грошових коштів, з огляду на положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України (положення якого застосовуються до відносин за кредитним договором відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України), ставить під сумнім сам факт укладення кредитних договорів, оскільки названою нормою права регламентовано, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей. За наведених обставин, Позивачем не виконано процесуального обов`язку щодо доведення обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги. У цьому випадку, ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій, зокрема, щодо подання доказів, несе Позивач. Обставини, передбачені ЦПК України, за яких суд може з власної ініціативи збирати докази - у даній справі відсутні. За викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати Позивача, огляду на відмову у позові, залишаються за останнім на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed