Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. ТОВ «Юніт Капітал», в інтересах якого діє представник Тараненко А.І., звернулося до Красилівського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 02.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 802311609 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким відповідач має заборгованість у загальному розмірі 40838,74 грн., і право вимоги за яким було відступлене ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, а після цього ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 року. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 02.06.2021 року у загальному розмірі 40838,74 грн. З огляду на викладені обставини ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 40838,74 грн. та понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. та зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Аргументи учасників справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду відзив. Вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 02.06.2021 року № 802311609. При цьому, приєднаний до матеріалів справи Договір не містить підписів сторін договору. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, Позивачем не надано. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Таким чином, Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 02.06.2021 року № 802311609, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Як доказ відступлення права вимоги за договором від 02.06.2021 року № 802311609, Позивачем, надано до суду копію додаткової угоди до договору факторингу укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 31.12.2020 року, витяг з реєстру до договору факторингу. Так, позивач Посилається на те, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс", нібито, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 02.06.2021 року № 802311609. Отже, позивач стверджує, що право вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перейшло до нових кредиторів починаючи ще 28.11.2018 року, а сам кредитний договір нібито був укладений 02.06.2021 року, тобто майже через 3 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Наданий Позивачем витяг з реєстру відступлення прав вимог від ТОВ Манівео швидка фінансова допомога до ТОВ Таліон Плюс не містить підписів сторін, що укладали вказаний договір факторингу, а тому не може свідчити про відступлення права вимоги. Щодо витрат Позивача на правову допомогу, вважає, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Вважає, що судова справа не є дуже складною для представника Позивача, оскільки, як вбачається із реєстру судових рішень, для представника Позивача ця справа є типовою. У відповіді\~на відзив\~представник позивача\~вказує,\~що кредитний\~договір №\~802311609\~від 02.06.2021\~року укладено\~сторонами в\~електронній формі.\~Якщо сторони\~домовилися укласти\~договір у\~певній формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася.\~Абзац другий\~частини другої\~статті 639\~ЦК України\~передбачає,\~що договір,\~укладений за\~допомогою інформаційно-телекомунікаційних\~систем за\~згодою обох\~сторін,\~вважається укладеним\~в письмовій\~формі.\~Пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~може бути\~зроблена шляхом\~надсилання комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення пропозиції\~(оферти)\~у мережі\~Інтернет або\~інших інформаційно-телекомунікаційних\~системах (частини\~четверта статті\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»).\~Електронний договір,\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~цього Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного в\~письмовій формі.\~Кожний примірник\~електронного документа\~з накладеним\~на нього\~підписом,\~визначеним статтею\~12\~цього Закону,\~є оригіналом\~такого документа.\~З урахуванням\~наведеного,\~кредитний договір\~укладено сторонами\~в електронному\~вигляді за\~допомогою одноразового\~паролю-ідентифікатора,\~що відповідає\~вимогам статті\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» та\~за відсутності\~належних доказів\~про те,\~що договори\~укладено іншою\~особою,\~можна дійти\~обґрунтованого висновку\~про відсутність\~правових підстав\~для визнання\~відповідного договору\~недійсними.\~На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення № 31fe2d7c-4575-46f6-ac85-f881bbd1fff3\~від 02.06.2021\~з відміткою\~Товариства,\~яким підтверджено\~переказ коштів\~відповідачу.\~Згідно п.\~22.4\~ст.\~22\~Закону при\~використанні розрахункового\~документа ініціювання\~переказу вважається\~завершеним з\~моменту прийняття\~банком платника\~розрахункового документа\~на виконання.\~Приписами даної правової норми встановлено, що тільки у разі неможливості встановлення належного отримувача коштів банк має право не\~зараховувати кошти\~цьому отримувачу,\~а повернути\~кошти платнику.\~Таким чином,\~при перерахуванні\~коштів Банк\~повторно провів\~встановлення особи\~для зарахування\~коштів.\~Жодного юридичного\~факту щодо\~помилкового або\~неналежного переказу\~на рахунок\~відповідача коштів\~за кожною\~із транзакцій,\~ініційованими ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»,\~не встановлено,\~таким чином\~Позивач документально\~підтвердив виконання\~перерахування коштів\~Відповідачеві.\~Крім того,\~Позивачем долучено\~до матеріалів\~Електронне повідомлення,\~видане згідно\~з листа\~№26/07/24\~між ТОВ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та АТ «ТАСКОМБАНК» про те, що було здійснено за дорученням ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА успішний платіж\~на карту\~Відповідача.\~Позивачем доведено\~розмір фактично\~взятих Відповідачем\~кредитних коштів\~за умовами\~кредитного договору,\~а також\~розмір існуючої\~заборгованості за\~кредитним договором,\~що є\~підставою для\~задоволення позову.\~Позивачем доведено\~факт виконання\~зобов`язання первинного\~Кредитора ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та перерахування\~на рахунок\~Відповідача суми\~в розмірі\~19000,00\~грн.\~В свою\~чергу,\~Відповідачем жодних\~доказів,\~що спростовують\~вимоги Позивача\~не надано.\~У новій\~редакції Договору\~факторингу датою\~його укладення\~було залишено\~як 28.11.2018\~та №\~28/1118-01.\~Саме тому\~посилання у\~позовній заяві\~було здійснено\~на Договір\~факторингу №\~28/1118-01\~від 28.11.2018,\~оскільки цей\~Договір було\~викладено в\~новій редакції\~від 31.12.2021.\~З урахуванням\~визначених строків\~дії цього\~договору та\~додаткових угод\~до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього\~часу його\~дії.\~З урахування\~всіх додаткових\~угод до\~Договору факторингу\~№ 28/1118-\~01, він залишався чинним на момент укладання кредитного договору № 802311609 від 02.06.2021, а відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до даного договору, дата передачі прав вимоги до [PERSON] - [INFO] , тобто відступлення правочину відбулося з визначеним та з конкретним змістом вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив справу розглядати за відсутності позивача. Відповідач,\~яка повідомлена\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~в порядку\~ст.\~128\~ЦПК України,\~належним чином,\~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про причини\~неявки суд\~не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Представником відповідача суду через електронний суд надано відзив на позов. Тобто відповідач та представник відповідача належним чином повідомлені про розгляд справи. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3\~ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 02.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 802311609, який позичальник підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, і відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 19000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а також зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надав перший транш за договором в сумі 19000,00 грн. одразу після укладення договору, який мав бути повернутий до 22.09.2021 року. Договором було узгоджено порядок нарахування процентів за користування кредитом та їх розмір. Як вбачається із виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 802311609, відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 40838,74 грн., що складається з наступного: 18998,10 грн. заборгованість по кредиту, 21840,64 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов зазначеного кредитного договору щодо своєчасної сплати сум кредиту та процентів за користування цим кредитом, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити ТОВ «Таліон Плюс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором. У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди. Водночас із витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року вбачається, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 802311609 від 02.06.2021 року про стягнення заборгованості у загальному розмірі 40838,74 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором. У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди, зокрема додатковою угодою № 2 від 03.08.2021 року строк дії договору факторингу був продовжений до 31.12.2022 року включно та додатковою угодою № 3 від 05.08.2022 року строк дії договору факторингу був продовжений до 31.12.2024 року. Водночас із Реєстру боржників від 30.05.2023 року вбачається, що до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 802311609 від 02.06.2021 року про стягнення заборгованості у загальному розмірі 40838,74 грн (а.с. 61, зворот). 30.09.2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 3009/24, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а останній\~відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб\~боржників. Водночас із витягу з Реєстру боржників від 30.09.2024 року вбачається, що до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 802311609 від 02.06.2021 року про стягнення заборгованості у загальному розмірі 40838,74 грн. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Згідно зі\~ст. 1046 Цивільного кодексу України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст.ст. 626-628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду,а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048\~цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що представник відповідача подав відзив на позов, але будь-яких доказів, які б обґрунтовували його позицію, які б спростовували обставини, на які посилається позивач, та розцінюються судом як намагання відповідача уникнути зобов`язання з повернення коштів, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 802311609 від 02.06.2021 року у загальному розмірі 40838,74 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Представник відповідача і відзиві вказував на те, що справа не є дуже складною для представника позивача, оскільки, як вбачається із реєстру судових рішень, для представника позивача ця справа є типовою, а тому заявлена сума судових витрат є завищеною. Суд, беручи до уваги позицію представника відповідача зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із наявного в матеріалах справи акту прийому-передачі наданих послуг № 0110/24 від 01.10.2024 року вбачається, що позивачем за укладеним договором були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану представником Тараненком А.І, повноваження якого підтверджуються довіреністю від 02.10.2024 року, що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 6000,00 грн. (500,00 грн. за надання усної консультації, 500,00 вивчення матеріалів справи та 5000,00 грн. за складання позовної заяви),\~сплата яких підтверджується пактом прийому передачі наданих послуг (а.с. 81, 83). Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У той же час представник відповідача, заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесеної позивачем, із посиланням на неспівмірність таких витрат, однак доказів таких тверджень судом, які б заслуговували на увагу не подав, а тому суд вважає їх розмір обґрунтованим. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Також відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 8365 від 15.11.2024 року (а.с. 87). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., що у загальному розмірі складають 8422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved