Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки кошти по фіскальному чеку переказу коштів ТОВ «НоваПей» від 09.09.2024 в розмірі 4999 грн. (оголошена вартість сплаченого відправлення), 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 9999 грн., а також витрати по сплаті судового збору і витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 09.09.2024 позивач отримав у ТОВ «НОВА ПОШТА» відправлення, а саме інвертор «SOLAR POWER INVEATER DC12V-AC220V». По факту одержання та огляду відправлення, були зафіксовані пошкодження, а саме вказаний інвертор не набирав потужності у відповідності до технічних характеристик. Замовлення зазначеного товару здійснене на сайті https://epicentrk.ua (ТОВ «Епіцентр К») у ФОП [PERSON] ( [PERSON] ). 26.10.2024 позивачем надіслано відповідачці претензію з вимогою повернення коштів за неякісний товар, однак ФОП [PERSON] не забрала цю претензію у відділенні Укрпошти за адресою реєстрації. Позивач зауважує, що несправності вказаного товарі відповідачкою не оспорюються та визнаються у телефонному режимі. Неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу несправності майна та неможливості нормального користування ним, порушення нормального способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Ухвалою судді від 12.11.2024 справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи без виклику сторін (а.с. 29). 25.11.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 09.09.2024 позивач через офіційний сайт ТОВ «ЕПІЦЕНТР» придбав у неї інвертор «SOLAR POWER INVEATER DC12V-AC220V», вартістю 4999 грн. Замовлений інвертор позивач отримав у відділенні №2 ТОВ «НОВА ПОШТА», що підтверджується фіскальним чеком про переказ коштів від 09.09.2024 на загальну суму 5118,98 грн. Із заявою про обмін інвертора позивач протягом 14 днів з дня придбання товару до відповідача не звертався. Додана до позовної заяви претензія від 26.10.2024 не містить вимог, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 8 та ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» про пропорційне зменшення ціни, безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк чи відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Позивач без будь-якого підтвердження та обґрунтування існування саме істотних недоліків якості інвертора одразу вимагає повернення грошових коштів. Долучені до позовної заяви додатки теж не містять доказів наявності саме істотних недоліків інвертора, наявність яких відповідно до статей 8 та 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою для повернення сплаченої за товар грошової суми. Як доказ несправності інвертора позивач долучає лише його фото, що не є належним та достатнім доказом наявності істотних недоліків придбаного товару. Вимоги позивача ґрунтуються лише на його суперечливих суб`єктивних свідченнях, без пред`явлення будь-якого підтвердження існування факту несправності придбаного товару, допущенного з вини відповідача, адже останній продав позивачу новий та справний інвертор, в чому позивач безпосередньо пересвідчився у відділенні ТОВ «Нова Пошта», коли оглянув, перевірив на справність та здійснив оплату. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач не мав дійсного наміру врегулювати спір досудовим шляхом, позаяк претензію від 26.10.2024 направив відповідачеві 28.10.2024 та не дочекавшись відповіді, вже 07.11.2024 звернувся до суду із позовною заявою. Окрім того, позивачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про зміну його стану, та про існування психологічних наслідків через начебто неправомірні дії відповідача. До того, відповідач зазначає, що позивачем завищено розмір витрат на правничу допомогу, а вартість таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи, реальним витратам часу адвоката на збір доказів та написання позовної заяви, тому просить зменшити витрат позивача на правову допомогу до розміру 3000 грн. (а.с. 33-61). Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач придбав інвертор «SOLAR POWER INVEATER DC12V-AC220V» за ціною 4999 грн., що не заперечується сторонами, який отримав через відділення ТОВ «Нова Пошта». Згідно квитанції про оплату ТОВ «Нова Пей» позивач переказав грошові кошти в сумі 4999 грн. та оплатив комісію за переказ грошових коштів у розмірі 119,98 грн. (а.с. 14). 26.10.2024 позивач на адресу відповідача за адресою: [ADDRESS] направив претензію, в якій вимагав повернути кошти по фіскальному чеку переказу коштів ТОВ «Нова Пей» від 09.09.2024 в розмірі 4999 грн. (а.с. 11 а-12). Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~статтею 673 ЦК України\~продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Інтернет-магазин - це засіб для представлення або реалізації товару, роботи чи послуги шляхом вчинення електронного правочину (стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 8 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів»\~положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями\~15\~і\~23\~цього\~Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону. Частиною шостою статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Для встановлення істотності недоліку товару необхідна наявність таких ознак: виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням або повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Частиною першою\~статті 679 ЦК України\~передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції (частина четверта\~статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою\~статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Згідно з частиною другою\~статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій\~статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти твердження продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою\~статті 678 ЦК України\~та частиною першою\~статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Під час судового розгляду справи позивачем до матеріалів справи не додано доказів щодо встановлення і підтвердження факту виникнення недоліків чи істотних недоліків придбаного ним товару, як і доказів того, що такі недоліки або істотні недоліки виникли з вини саме продавця товару, а не покупця в процесі експлуатації. Наданий позивачем доказ, а саме фотографія, на якій зображений пристрій «SOLAR POWER INVEATER», не підтверджує факту того, що відповідачем продано саме несправний товар. Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що придбаний товар був неналежної якості, тобто, що відповідачем були порушені його права, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь сплаченої за товар грошової суми. Оскільки у задоволенні вказаної основної позовної вимоги про стягнення вартості сплаченого товару судом відмовлено, похідна позовна вимога про відшкодування 5000 грн. моральної шкоди, а також вимога про стягнення судових витрат задоволенню теж не підлягає.

Outcome: dismissed