Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2022 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зверталася до [PERSON] з проханням матеріально підтримувати сина, сплачуючи аліменти, оскільки [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а син продовжує проживати з [PERSON] .\~Однак в добровільному порядку [PERSON] не сплачує аліменти на утримання дитини. Крім того, у позовній заяві [PERSON] зазначає, що ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 860 грн. 00 коп., що в теперішній час недостатньо для свого існування та утримання дитини. Аліменти на утримання [PERSON] у добровільному порядку [PERSON] не сплачує. З урахуванням вищевикладеного, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки всіх доходів [PERSON] щомісячно з 01.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання самої [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх доходів [PERSON] щомісячно з 01.10.2024 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 12.11.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. До судового розгляду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 50-81). У відзиві на позовну заяву [PERSON] з викладених у ньому підстав, просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~563 грн. 00 коп., що дорівнює 100 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», а у задоволенні вимог в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] відмовити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце його проведення. До судового засідання від [PERSON] надійшла заява, в якій позивач підтримала у повному обсязі позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини. У свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на своє утримання [PERSON] підтримала частково, зазначивши, що 01.11.2024 року вимушена була достроково перервати відпустку по догляду за дитиною та вийти на роботу. У заяві [PERSON] підтвердила, що з 01.11.2024 року офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату. У зв`язку з цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання лише за період з 01.10.2024 року по 01.11.2024 року, тобто за період, коли вона не проживала разом з [PERSON] та не отримувала від нього матеріальної допомоги. На додаток до цього, у своїй заяві [PERSON] просила розгляд справи проводити за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. До судового засідання від [PERSON] надійшла заява, в якій він підтримав доводи та заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, просив позовні вимоги задовольнити частково відповідно до розміру та порядку стягнення аліментів, що був зазначений у відзиві на позовну заяву, а також просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи подані ним заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 121, ч. 1 ст. 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У ч. 1-3 ст. 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2022 року (а.с. 4) судом встановлено, що 08.10.2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), було зареєстровано шлюб, про що Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 400. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.02.2023 року (а.с. 3) судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 25. Батьками дитини зазначені позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Вищезазначені обставини учасниками справи не заперечувалися. З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 339/22-23 від 18.06.2024 року (а.с. 5), витягів з реєстру територіальної громади № 2024/007092314 від 18.06.2024 року (а.с. 7), № 2024/007092404 від 18.06.2024 року (а.с. 8) судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З довідки з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи № 2179 від 24.10.2024 року (а.с. 16), відзиву на позовну заяву (а.с. 50) судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає окремо від дитини за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не заперечував вищезазначені обставини проживання дитини разом з позивачем. З Відомостей про доходи [PERSON] (а.с. 39-41), що надані ГУ ДПС у Київській області на виконання вимог ухвали суду від 12.11.2024 року, судом встановлено, що [PERSON] офіційно працевлаштований, має стабільне джерело доходу у виді заробітної плати, розмір якої дає можливість стверджувати про належне та достатнє матеріальне становище [PERSON] . Судом також встановлено, а відповідачем не спростовано, що [PERSON] проблем зі здоров`ям не має, інших дітей, як і будь-яких непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Будь-яких інших обставин, що мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини, судом не встановлено. Обставини добровільного виконання [PERSON] свого обов`язку з утримання дитини, що підтверджуються з наданих ним квитанцій про перерахування коштів (а.с. 56-81), не спростовують вищенаведені висновки суду, не позбавляють можливості стягнення аліментів на підставі рішення суду. Крім того, з наданих квитанцій вбачається, що перерахування [PERSON] грошових коштів на користь [PERSON] , у тому числі для забезпечення потреб спільної дитини, мало нестабільний та нерегулярний характер. Суд не погоджується з доводами [PERSON] щодо необхідності стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів в першу чергу має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також виходить з необхідності найкращого забезпечення інтересів дитини. У зв`язку з цим суд звертає увагу, що визначення розміру аліментів на утримання дитини через їх прив`язку до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не забезпечить гармонійного розвитку дитини. Розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що визначений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» залишиться незмінним і в 2025 році, що випливає з положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік». У свою чергу, сам по собі розмір прожиткового мінімуму в умовах сьогодення не є достатнім для покриття базових потреб дитини та забезпечення її інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] має вільну можливість забезпечити більш високий та гідний рівень життя своєї дитини, у зв`язку з чим стягнення аліментів у частці від його доходів сприятиме не тільки найкращим інтересам дитини, але і суттєво не позначиться на матеріальному становищі [PERSON] . Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, працевлаштований, інших осіб на утриманні немає, має офіційне джерело доходу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, а саме з 01.10.2024 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Таким чином, для присудження стягнення аліментів за минулий час [PERSON] мала надати суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] , однак не змогла їх отримати внаслідок умисної поведінки останнього щодо ухилення від їх сплати. У зв`язку з цим суд звертає увагу, що до позову не додано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу того, що [PERSON] вживала заходів для отримання аліментів на утримання дитини, а [PERSON] ухилявся від сплати аліментів. Натомість долучені до відзиву квитанції та фотознімки екрану мобільного телефону з фрагментами листування між сторонами (а.с. 56-81) дають можливість зробити висновок, що [PERSON] брав участь в утриманні дитини, перераховував грошові кошти на забезпечення потреб сина, купував певні речі та продукти. [PERSON] не спростовувала ці обставини. У зв`язку з цим судом не встановлено підстав для стягнення аліментів на дитину за минулий час, а саме з 01.10.2024 року. Оскільки днем пред`явлення позову є 21.10.2024 року, яким є день реєстрації позовної заяви [PERSON] , що була подана нею особисто до суду, та який не завжди збігається з днем підписання позовної заяви, то аліменти на утримання [PERSON] присуджуються саме з 21.10.2024 року. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Судом встановлено, що перед судовим розглядом [PERSON] змінила позовні вимоги в цій частині замість стягнення на її утримання аліментів у розмірі 1/4 частки доходів [PERSON] щомісячно, починаючи з 01.10.2024 року і до досягнення дитиною трирічного віку, [PERSON] просила стягнути аліменти на її утримання у вказаному розмірі лише за період з 01.10.2024 року по 01.11.2024 року. [PERSON] , у свою чергу, повністю заперечував позовні вимоги в цій частині, зазначивши, що [PERSON] є працездатною, офіційно працевлаштованою та має можливість самостійно себе забезпечувати. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Таким чином, право дружини на утримання до досягнення дитиною трирічного віку пов`язується з наявністю сукупності умов: 1) проживання з нею дитини, якій не виповнилося 3 років; 2) наявності в чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу. Вказане право виникає в дружини незалежно від факту її працевлаштування та незалежно від її матеріального становища. З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, а учасниками справи підтверджено, що малолітній [PERSON] , якому не виповнилося трьох років, проживає разом з позивачем [PERSON] . У свою чергу, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має гідне матеріальне становище для утримання [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] має право на отримання аліментів від [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 84 СК України. Разом з тим, [PERSON] самостійно обмежила реалізацію вказаного права лише періодом з 01.10.2024 року по 01.11.2024 року. З довідок № 3516-УП від 08.11.2024 року, № 1891-УП від 08.11.2024 року, що видані ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» та ТОВ «ПЕТРОЛ КОНТРАКТ», судом встановлено, що з 01.11.2024 року [PERSON] офіційно працевлаштована на посаді заступника менеджера структурного підрозділу АЗС «Заводська». З відомостей про доходи [PERSON] , що надані ГУ ДПС у Київській області на виконання вимог ухвали суду від 05.12.2024 року, судом встановлено, що за період з 01.01.2024 року по 30.09.2024 року [PERSON] не мала стабільного офіційного доходу, крім соціальної допомоги у розмірі 860 грн. 00 коп. щомісяця, яка не здатна забезпечити покриття базових потреб. Факт працевлаштування [PERSON] та отримання нею доходів не впливає на застосування приписів ч. 2 ст. 84 СК України, однак враховується судом при визначенні розміру аліментів на її утримання за визначений нею період. Суд повторно звертає увагу, що матеріали позовної заяви не містять будь-якого належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу тих обставин, що [PERSON] вживала заходів для отримання аліментів на своє утримання від [PERSON] , однак останній ухилявся від виконання свого обов`язку. У зв`язку з цим [PERSON] , враховуючи визначені нею межі позовних вимог, має право на утримання аліментів на своє утримання за період з дня пред`явлення позову і до визначеного нею моменту, тобто з 21.10.2024 року і по 01.11.2024 року. Враховуючи останні відомості щодо доходу [PERSON] , зважаючи на заявлений період часу стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до висновку, що за період з 21.10.2024 року по 01.11.2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 3\~000 грн. 00 коп. З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах за позовами щодо стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору. Судом встановлено, що у зв`язку з розглядом справи ані стороною позивача, ані стороною відповідача судових витрат не понесено. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial