Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» (далі - ТОВ «УК «Венеція») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання підземної автостоянки. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що актом прийому-передачі паркінгу житлового будинку від 01.12.2011 паркінг житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на 118 машиномісць, переданий ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» в обслуговування ТОВ «Ліко - Житлосервіс». 09.11.2021 ТОВ «Ліко - Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція». ТОВ «УК «Венеція» є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг, здійснює дану діяльність на договірних засадах за предметом правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема обслуговування та ремонт житлового будинку, а також утримання прибудинкової території, іншого нерухомого майна. Позивач є власником машиномісця № [NUMBER] в підземному паркінгу будинку [ADDRESS] . 22.08.2017 між ТОВ «Ліко - Житлосервіс» та відповідачем укладено договір №В3/7-108 про надання комунальних послуг та послуг з утримання підземної автостоянки і прилеглої території. Предметом цього договору є забезпечення позивачем надання комунальних послуг та послуг з утримання підземної автостоянки і прилеглої території машиномісця № [NUMBER] , розташованого в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] , а відповідачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором. За цим машиномісцем обліковується заборгованість за надані послуги за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року у розмірі 6192 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та судові витрати. 23.02.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 02.04.2024 представник відповідача адвокат Хомич І.О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що заявою від 30.11.2017 відповідач повідомила ТОВ «Ліко-житлосервіс» про намір припинити з 01.01.2018 дію договору №В3/7-108, термін дії якого закінчувався 31.12.2017. Позивач повідомив відповідача, що її лист від 30.11.2017 не відповідає законодавству, а дія договору не може бути припинена, оскільки [PERSON] продовжує бути власником машиномісця та згідно законодавства має обов`язок утримання майна, яке має у власності. Зазначив, що паркінг знаходиться у занедбаному стані, прибирання не здійснюється. 23.04.2024 позивач подав до суду клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив та відповідь на відзив. Суд зазначає, що до клопотання про поновлення строку не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів зазначених у клопотанні, а тому суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив задоволенню не підлягає, а відповідь на відзив підлягає залишенню без розгляду, з огляду на пропуск строків на її подання. 11.04.2024 представник відповідача адвокат Хомич І.О. подав до суду заяву про перехід до розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, яке суд залишає без задоволення, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 30.04.2024 представник відповідача адвокат Хомич І.О. подав до суду заперечення на відповідь на відзив, які не приймаються судом до уваги, оскільки відповідь на відзив залишена судом без розгляду. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 01.12.2011 актом прийому-передачі підземної автостоянки житлового будинку [ADDRESS] переданий ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» в обслуговування ТОВ «Ліко - Житлосервіс». [PERSON] є власником машиномісця № [NUMBER] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 22.08.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір №В3/7-108 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки, відповідно до умов якого, замовник відшкодовує виконавцю вартість витрат з утримання підземної автостоянки (паркінгу) блок №В3/7 за адресою: [ADDRESS] , машиномісце № [NUMBER] , та інших витрат для обслуговування підземної автостоянки (паркінгу), а виконавець за рахунок коштів замовника, забезпечує належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно п. 2.1.3. договору №В3/7-108 від 22.08.2017 виконавець має право змінювати суму щомісячних платежів у разі зміни вартості комунальних та інших послуг з утримання та експлуатації стоянки. Згідно п. 5.1., 5.2. договору №В3/7-108 від 22.08.2017 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017 включно. Якщо жодна зі сторін за 30 днів бо закінчення строку дії цього договору не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію цього договору, то договір вважається щороку продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Цей договір підлягає достроковому розірванню у випадках: переходу права власності на машиномісце до іншої особи; за взаємною згодою сторін; інших випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством України. На виконання взятих на себе зобов`язань щодо обслуговування зазначеного будинку та прибудинкової території, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» були укладені відповідні договори з ТОВ «Київські енергетичні послуги» від 18.12.2018, з ПАТ «АК «Київводоканал» №16322/4-1-01-Т від 18.10.2016, з ТОВ «Сітел» № 56/06-S від 14.06.2006, з ТОВ «Смарт Солюшиз Груп» №96/15-О від 01.04.2018. Докази того, що вказані договори сторонами та іншими заінтересованими особами в установленому законом порядку оспорювалися, визнавалися судом недійсними та відповідно до загальних засад цивільного законодавства, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, а також презумпції правомірності правочину та загальних умов виконання зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. ст. 3, 204, 526 ЦК України) не є дійсними, чинними та виконуваними відповідно до їх умов та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, матеріали справи не містять. 30.11.2017 [PERSON] звернулася до ТОВ «Ліко-Житлосервіс» з заявою, в якій повідомила про свій намір припинити дії договору №В3/7-108 з 01.01.2018, зазначила, що у разі приведення у відповідність до вимог законодавства України, положень договору №В3/7-108, вона розгляне можливість підписання нового договору з урахуванням нової редакції. Також проінформувала позивача, що до 31.12.2017 зобов`язують виконувати всі умови передбачені договором №В3/7-108 та сплачувати послуги. 01.12.2019 ТОВ «Ліко-Житлосервіс» затверджено розрахунок вартості відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, який складає 688 грн. Відповідач частково оплачувала послуги, надані позивачем, що підтверджується витягами з копії виписок, наданих позивачем. Відповідно до довідки позивача від 02.01.2024 №76 заборгованість власника машиномісця № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.04.2023 по 31.12.2023 становить 6192 грн. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Відповідач споживала послуги, що надавалися позивачем. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Відповідачем не надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості. Представник відповідача, вказував про те, що відповідач користується лише власним машиномісцем, разом з тим, не спростував того, що остання не отримує від позивача послуг та що ними не користується. Суд зазначає, що незважаючи на відсутність письмового договору про надання послуг з утримання та обслуговування нерухомого майна між сторонами у справі фактично склалися саме такі договірні правовідносини, оскільки товариством послуги з утримання та обслуговування машиномісця, які не можуть бути відокремлені, фактично надаються, а тому відповідач, як власник цього нерухомого майна, зобов`язаний їх оплачувати. Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Аналогічна позиція також висвітлена в постанові Верховного Суду від 20.11.2024 по справі № 463/6799/18. Відповідач не сплатила надані послуги, у зв`язку з чим у неї виникла перед позивачем заборгованість, яка за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року становить 6192 грн. Оскільки підземний паркінг, в якому розташовані машиномісця, у тому числі належні позивачу, є складовою частиною житлового комплексу, що перебуває на обслуговуванні відповідача, вказаний підземний паркінг, як і сам будинок, є спільною сумісною власністю співвласників, а позивач, як співвласник, зобов`язаний брати участь в усіх витратах, пов`язаних з утриманням такого майна. При цьому, як зауважив Верховний Суд у своїй постанові від 23.09.2020 року по справі № 755/11585/16-ц, відносини між споживачем та особою, яка надає житлово-комунальні послуги, у тому числі й щодо нежитлових приміщень, до яких відноситься підземний паркінг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» . Отже, відповідач як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Суд відзначає, що власник паркомісця у багатоквартирному будинку повинен усвідомлювати, що набуття права власності на паркомісце покладає на нього обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману додаткову послугу. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року у розмірі 6192 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved