Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

Рух справи. Уповноважений представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Козій Т. В. 08.08.2023 року (вх. № 16476) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою у якій просить здійснити поділ квартири [ADDRESS] між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/3 кожному, припинивши право спільної сумісної власності сторін на вказану квартиру. (а.с. 53). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Мруць І. С. (а.с.13). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.09.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі (а.с. 20). 26.09.2023 року (вх. № 20115) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. (а.с. 29-32) Розпорядженням керівника апарату Залізничного районного суду м. Львова № 63/24/В від 25.09.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, згідно п. 2.3.52 Р. 2 Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду» призначено повторний автоматизований розподіл справи № 462/5942/23 (а.с. 88) Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Кирилюка А. І. (а.с. 90). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.10.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі (а.с. 90-91). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 106). Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.12.2024 року позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про поділ квартири - задоволено (а.с. 115-120). Суть заяв та їх доводи. 24.12.2024 року (вх. № Еп5603/24) через електронну пошту до Залізничного районного суду м. Львова надійшла заява від уповноваженого представника позивачів - адвоката Козія Т. В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 462/5942/24 про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] судових витрат у сумі 20 000 грн 00 коп. відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 123-125). Позиція сторін по справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення заперечила, посилалася на викладені у відзиві обставини, зазначила, що сума вказана у заяві про ухвалення додаткового рішення не відповідає складності справи та є завищена. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та представник позивачів Козій Т. В. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце проведення судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши доводи заяв та докази на підтвердження таких, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді заяви та застосовані ним норми права. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Ухвалюючи рішення 19.12.2024 року у даній цивільній справі, судом було вирішено усі питання визначені ч. 1 ст. 264 ЦПК України. Зі змісту судового рішення вбачається вирішення судом питання розподілу судових витрат. Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання просудові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі, а в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до ухвалення судового рішенні у справі, про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі, а в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до ухвалення судового рішенні у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 908/574/20). Вищевказане судом було прийнято до уваги при ухваленні 19.12.2024 року рішення у даній справі. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом під час ухвалення рішення, адвокатом позивачів хоча й було вказано у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат понесення або ж очікування понесення позивачами витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн 00 коп, однак доказів таких витрат суду протягом провадження не надано. До 19.12.2024 позивачами та їх адвокатом не повідомлено суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу; про причини неможливості надання таких доказів. Водночас, заяву про стягнення судових витрат адвокатом позивачів було зроблено після ухвалення 19.12.2024 судового рішення у справі, як і надано докази розміру таких витрат. При цьому судом звернуто увагу на те, що договір про надання правової допомоги було укладено 01.05.2023 року. Причини неможливості надання доказів при зверненні до суду, адже позов було подано 08.08.2023, як і в ході перебування справи в провадженні суду, стороною позивача не повідомлялись. Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення, в даному випадку позивачам, терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України). Як встановлено рішенням суду від 19.12.2024, позивачами та їх адвокатом не було зроблено заяву про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із чим суд здійснив розподіл судових витрат під час ухвалення судового рішення на підставі наявних у справі про це доказів, встановивши, зокрема, що позивачем доказів понесення інших судових витрат суду не надано. Отже, підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі відсутні. При цьому суд звертає увагу на те, що процесуальним наслідком подачі заяви про відшкодування судових витрат або ж надання доказів розміру понесених судових витрат стороною по справі поза межами встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку, є залишення такої заяви без розгляду. Однак в даному випадку, зважаючи на вище викладене, приймаючи до уваги вирішення судом питання про розподіл судових витрат під час ухвалення рішення у даній справі, процесуальним наслідком поданої позивачем заяви є саме відмова в ухваленні додаткового рішення. Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, зокрема, висловленій у постановах від 16.04.2019 у справі № 817/1889/17 і від 29.06.2022 року у справі № 908/574/20. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed