Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

До суду\~звернувся представник\~позивача ТОВ «Споживчий центр» Мохир Я.В. з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №19.06.2024-100001172 від 19 червня 2024 року у розмірі 23520 гривень та понесені судові витрати. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №19.06.2024-100001172. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 12000 гривень, строком на 98 днів, період користування кредитом-кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Продовження строку кредитування (пролонгація) договору не передбачена. Процентна ставка «Стандартна» незмінна у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ»-фіксована незміна у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступний за черговим періодом, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку. Денна процентна ставка-загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражений у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка 1,49%. Відповідно до договору від 19 червня 2024 року кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 12000 гривень які були ним отриманні. Сторона позивача свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. У свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує з чим, станом на дату подання позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 23520 гривень яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9000 гривень, процентам в розмірі 7560 гривень, додатковій комісії у розмірі 1200 гривень неустойки у розмірі 5760 гривень, чим порушуються права та інтереси сторони позивача. Представник позивача від ТОВ «Споживчий центр» до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи на 09 годин 45 хвилин 09 грудня 2024 року до суду повернувся поштовий конверт з довідкою про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», в подальшому повідомлявся через веб-сайт Судової влади України про час, місце розгляду справи на 09 годин 07 січня 2025 року, однак до судового засідання не з`явився, причину неявки не повідомив яку слід вважати неповажною. Відзиву стосовно позовної заяви надано не було. Суд прийшов\~до такого\~висновку відповідно\~до п.п.3,4\~ч.8,\~ч.11\~ст.128\~ЦПК України\~слід,\~що днем\~вручення судової\~повістки є: день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про\~відмову отримати\~судову повістку\~чи відмітки\~про відсутність\~особи за\~адресою місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~повідомленою цією\~особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно. Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе часткове задоволення заявлених позовних вимог, оскільки: Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як слід з копії пропозиції про укладення електронного кредитного договору (кредитної лінії)(оферта) від 19 червня 2024 року, що сторона позивача уклала з відповідачем кредитний договір згідно його заявки, яка сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем. Відповідно до умов договору позичальнику надається кредит у розмірі 12000 гривень, строком на 98 днів, період користування кредитом-кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Продовження строку кредитування (пролонгація) договору не передбачена. Процентна ставка «Стандартна» незмінна у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Дата повернення кредиту 24 вересня 2024 року Підписаний одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е546.(а.с.10 зворотна сторона сторінки-14) Як слід з копії паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит з якого слід, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, з інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, з порядком проведення кредиту підписаний електронним підписом відповідача Кукушкіна Б.І.А546.(а.с.8-10) З копії інформаційного повідомлення позичальника [PERSON] слід, що ним було підтверджено інформацію у інформаційному повідомлені яка не містить неточної та\\або неправильної інформації з вказанням міста проживання, номера мобільного телефону яка була підписана електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором Е546.(а.с.16-17) З копії квитанції від 19 червня 2024 року слід, що відповідач отримав грошові кошти у сумі 12000,00 гривень за договором кредиту №19.06.2024-100001172 назва швидкий кредит. (а.с.21) З копії довідки-розрахунку слід, що відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором 9000 гривень основного боргу,7560 гривень проценти, 5760 гривень неустойки,1200 гривень комісія разом 23520 гривень. Проценти нараховані по кредиту за період з 19 червня 2024 року по 24 вересня 2024 року (а.с.18) З опису вкладення до Укрпошта Стандарт, 0504088986294 на ім`я [PERSON] відправлена копія позовної заяви на 11 аркушах.(а.с.19-20) За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно п.п.5,6,7\~ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» \~слід,\~що електронний\~договір -\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав і\~обов`язків та\~оформлена в\~електронній формі; електронний\~підпис одноразовим\~ідентифікатором -\~дані в\~електронній формі\~у вигляді\~алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших\~електронних даних\~особою,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний\~договір,\~та надсилаються\~іншій стороні\~цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У суду не виникло сумніву про те, що кредитор виконав вимоги закону уклав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту користуючись Законом України «Про електронну комерцію». У свою чергу відповідач використовуючи своє право згідно укладеного договору підписав його електронним підписом та отримав кредитні кошти які використовував на свій розсуд. Відповідно до\~ч.1,\~ч.3\~ст.\~512\~ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4)\~виконання обов`язку\~боржника третьою\~особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. З ст.514\~ЦК України\~слід,\~що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного Кодекса України слід, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставинах в частині стягнення неустойки у сумі 5760 гривень слід відмовити. Стягненню підлягає сума яка складається 23520-5760=17760 гривень в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень було задоволено частина позовних вимог яка складається 23520 гривень позовних вимог задоволено 17760 гривень (17760х100%):23520=75,51%, судовий збір 2422,40 гривень задоволено 75,51%, (2422,40х75,51%):100%=1829,15 гривень. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial