Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 24.10.2024 ТОВ "Бізнес позика" в особі представника Памірського М.А. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 32 900 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 30.05.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 465463-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями.30.05.2023 ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію укласти договір про надання кредиту. 30.05.2023 [PERSON] прийняла пропозицію щодо укладення договору на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізпозика» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8947 на номер телефону [NUMBER] , котрий боржницею було відправлено. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кошти в розмірі 8 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надано строком на 16 тижнів до 19.09.2023, зі сплатою процентів у розмірі: 12126,10% річних, 1,15957313% за день, та комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в сумі 1 200 грн.Договір було укладено в електронній формі, кошти були нараховані на банківську карту [PERSON] 16.06.2023 між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору №465463-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов додаткової угоди, кредит збільшується на 4 000 грн, (загальна сума неповернутого кредиту та додаткового кредиту склала 12 000 грн.) Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту 600 грн, орієнтована процентна ставка - 11 652,79% річних, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 22 425,41 грн. До теперішнього часу боржниця свої зобов`язання належним чином не виконала: здійснила часткову оплату на загальну суму 3 600 грн., чим вчинила дії щодо визнання договору. Станом на 02.10.2024 утворилася заборгованість у розмірі 32 900,94 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 500 грн, по процентах - 21 309,39 грн, за комісією - 1 091,55 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та вирішено клопотання позивача про витребування доказів з АТ КБ «Приватбанк» 22.11.2024 відповідачка в особі представника - адвоката Зачепіло З.Я. надіслала відзив на позовну заяву. У відзиві зазначається, що [PERSON] не заперечує факт укладення 30.05.2023 договору №465463-КС-002, проте, не погоджується із сумою заборгованості в розмірі 32 900,94 грн. Невизнання суми заборгованості мотивує тим, що позивачем не надані належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів. У матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу коштів у зазначених в позові розмірах; реквізити повного карткового рахунку позичальника в кредитному договорі чи в будь-яких документах, оформлених при наданні кредиту не містяться; номер платіжної картки є частково зашифрованим і не містить усіх позначень 16-значного номеру картки; з розрахунку заборгованості неможливо вирахувати, коли заборгованість переведено в прострочену, чи були сплати від відповідача, який порядок нарахування відсотків, в якому розмірі та коли вони нараховані; розрахунки заборгованості не є первинними документами, тому не є належними доказами існування боргу; наявність розрахунку не дає можливості перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків; сума заборгованості за користування кредитом нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною. Крім того, відповідач заперечує проти задоволення клопотання про витребування інформації щодо підтвердження факту належності платіжної карти. 29.11.2024 від ТОВ «Бізнес позика» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначається, що у відзиві відповідачка не заперечує проти фактів: укладення договору та додаткової угоди, отримання коштів (зазначається лише про ненадання доказів перерахування коштів), здійснення платежів за договором, наявність заборгованості за договором. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання виконала та перерахувала позичальнику кошти в сумі 8 000 грн та 4 000 грн на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою. ТОВ «Бізнес позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на їх ім`я банківські картки; не здійснює перерахування коштів зі своїх рахунків, тому довідки про рух коштів надаються посередниками; не має відношення до банківського рахунку позичальника крім того, що на вказаний у договорі рахунок здійснюється перерахування коштів. У відповіді також звертається увага на те, що боржник частково виконував зобов`язання, чим вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору. Відповідач, також, пояснює, що розрахунок ґрунтується на умовах договору та узгоджується з матеріалами справи, після закінчення строку дії кредитного договору заборгованість не змінювалася, комісія стягувалася за надання кредиту, а не за його обслуговування. ТОВ «Бізнес Позика» в особі Мишевської Н.М. просить розглядати справи без участі представника, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. 26.12.2024 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла виписка за банківською карткою [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань, заяв про відкладення судового засідання не надходило. Представник відповідача Зачепіло З.Я. в судове засідання не з`явилася, заяв про відкладення судового засідання не надходило. На підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 30.05.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 465463-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. (а.с.20-27). ТОВ "Бізнес Позика" (позивач) 30.05.2023 направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №465463-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.25-29). 30.05.2023 відповідач прийняла (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір №465463-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма)(а.с.30-34). Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес Позика" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8947, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий останньою було введено/відправлено, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта [PERSON] (а.с.40-41). Згідно паспорта споживчого кредиту позичальник ознайомилась з умови кредитування, загальними витратами, орієнтовною вартість кредиту, та порядком повернення кредиту, штрафними санкціями у разі прострочення платежів та підписала його одноразовим індентифікатором UA-3780 (а.с.18-19). Відповідно до п.2.1 Договору №465463-КС-002 про надання кредиту від 30.05.2023 ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим Договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика (надалі - правила). Згідно п.2.3., 2.7 строк кредиту - 16 тижнів, термін дії договору до 19.09.2023. За умовами Договору стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000 фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15957313, фіксована.Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку терміну договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту - 1200,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту - 8 000,00 грн. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 16 800,00 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка: 12 126,10 процентів. Дата видачі кредиту 30.05.2023. Дата повернення кредиту - 19.09.2023. Договір містить графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (а.с.20). Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується анкетою клієнта від 06.10.2024, інформаційною довідкою від 10.10.2024 про перерахування коштів (а.с.43-44). 16.06.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору № 465463-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, за яким сторони підтвердили, що, станом на 16.06.2023 сума неповернутого позичальником кредиту становить 8 000 грн, сума несплачених процентів - 278,31 грн, сума несплаченої комісії - 491,55 грн. (а.с.37). ТОВ "Бізнес Позика" (позивач) 16.06.2023 направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти додаткову угоду №1 до Договору №465463-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.38). 16.06.2023 відповідач прийняла (акцепт) пропозиції (оферти) укласти додаткову угоду №1 до Договору №465463-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма)(а.с.39). Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес Позика" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1206, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий останньою було введено/відправлено, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта [PERSON] (а.с.39). Згідно паспорта споживчого кредиту позичальник ознайомилась з умови кредитування, загальними витратами, орієнтовною вартість кредиту, та порядком повернення кредиту, штрафними санкціями у разі прострочення платежів та підписала його одноразовим індентифікатором UA-7671 (а.с.35-36). Відповідно до п.2.1 додаткової угоди до Договору №465463-КС-002 про надання кредиту від 30.05.2023 ТОВ "Бізнес Позика" кредит збільшується на 4 000 грн Згідно паспорту споживчого кредиту, строк кредиту - 96 днів. За умовами додаткової угоди №1 до Договору реальна річна процентна ставка - 11 652,79%. Комісія за надання додаткового кредиту - 600,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту - 12 000,00 грн. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 22 425,41 грн. Додаткова угода №1 містить графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (а.с.37). Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою від 10.10.2024 про перерахування коштів (а.с.45). ТОВ «Бізнес позика» надано візуальну форму послідовності дій клієнта, в якій відображено порядок укладення сторонами укладеного Додаткової угоди №1 до договору №465463-КС-002від 30.05.2023 (а.с. 42). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним Договором №465463-КС-002 про надання кредиту [PERSON] , станом на 02.10.2024 утворилась заборгованість в розмірі 32 900,94 грн, що складається з:суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 500,00 грн;суми прострочених платежів по процентах - 21 309,39 грн;суми прострочених платежів за комісією - 1 091,55 грн. [PERSON] сплатила 3 600 грн. (а.с.13-16). Відповідно до довідки про стан заборгованості від 04.10.2024 за кредитним договором №465463-КС-002 від 30.05.2023, за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 32 900,94грн., яка складається з:заборгованості за кредитом - 10 500,00 грн; заборгованості по відсотках - 21 309,39 грн; заборгованості по комісії - 1 091,55 грн (а.с. 17). Згідно банківської виписки по картці [PERSON] № [NUMBER] , за період з 30.05.2023 по 19.09.2023 здійснювались банківські операції по зняттю та поповненню рахунка, в тому числі - 30.05.2023 на суму 8000 грн, та 16.06.2023 на суму 4000 грн (а.с.148) Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч.8, 12 ст.11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що [PERSON] не виконала в повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права позивача. Відповідачем не спростовано факт користування наданими за договорами коштами, заперечення щодо незгоди із наданою позикою відсутні. З розміром нарахованої заборгованості відповідач не згодний, але доказів про відсутність заборгованості у розмірах вказаних у розрахунках суду також не надано, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором є обгрунтованими. Крім того, як вбачається з розрахунку (а.с. 13-16) відповідачкою повернуто 3600 гривень позичальнику, що також вказує на факт укладення договору та користування коштами. Як вказано в постанові ВС від 03.06.2020 у справі №295/1204/17 закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Перевіривши розрахунок позивача суд встановив, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтований та вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Доводи відповідачки щодо недоведення факту отримання відповідачкою коштів спростовані випискою з банківського рахунку відповідачки, в якому дати та розмір надходження коштів за 30.05.2023 та 16.06.2023 співпадають з коштами, передбаченими Договором, а також номер картки не дає підстав для сумнівів у її відповідності тій, що вказана в Договорі. Водночас безпідставною є вимога позивача про стягнення з відповідачки коштів за користування кредитом в розмірі, іншому ніж було погоджено сторонами в Додатковій угоді на суму 9055,55 грн (а.с.39) , оскільки відповідно до положень ст.1048 ЦК України, позивач має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування коштами у межах погодженого сторонами строку дії кредитного договору. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та заборгованість по відсоткам. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, та яка повинна бути застосована в даній справі щодо спростування нарахованих позивачем процентів (як за загальними, так і за простроченими). Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення відсотків з відповідача на користь позивача поза спливом строку на який надавався кредит (до 19.09.2023) та, відповідно, поза погодженими розмірів, відсутні, тому вимоги позивача в частині стягнення відсотків у розмірі, більшому за 9055,55 грн за користування кредитом є безпідставними. Також, за відсутності деталізованого розрахунку заборгованості з розбивкою по періодам її виникнення (до 19.09.2023), суд бере до уваги погоджені умови кредитування з загальною вартості кредиту в сумі 22 425,41 грн та враховує повернуті відповідачем кошти в розмірі 3600 грн. Таким чином позовні вимоги є обгрунтованими та заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства та договору та такими, що підлягають частковому задоволенню на загальну суму 18 825,41 грн, з розрахунку: 12 000,00 грн тіло кредиту + 9055,55 грн відсотки за користування кредитом + 1369,86 грн комісія - 3600 грн (повернуті відповідачкою кошти). В решті вимог суд дійшов висновку про безпідставність позову та відмову у його задоволенні. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимогу розмірі 1386,06 грн. (18 825,41 грн. * 2422,40 грн. / 32900,94 грн., де 18825,41 грн. сума задоволених судом вимог до стягнення, 2422,40 грн. сума сплаченого судового збору, 32900,94 грн. сума заявлених позовних вимог). На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial