Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 11.12.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі по тексту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] укладено кредитний договір № 2674973, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер її мобільного телефону. 19.07.2023 року між ТОВ «ФК «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 року до Договору факторингу № 19702023 від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22153,23 грн., з яких: 5599,77 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16553,46 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами. Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» позивачу права грошової вимоги до відповідача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Крім того, 22.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (надалі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5420599. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 19062023, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 19.06.2023 до Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року, «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6069,70 грн, з яких: 2300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3769,70 грн - сума заборгованості за процентами. Зважаючи на вказане, оскільки відповідач не виконала свої обов`язки за договорами та має перед позивачем зазначену вище заборгованість, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Аргументи учасників справи. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, будь-яких заяв, клопотань суду не подала, причини неявки не повідомила. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Щодо укладення кредитного договору № 2674973 Судом встановлено, що 11.12.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 2674973, відповідно до якого відповідач отримав у позику кошти в розмірі 5599,77 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів, кінцева дата повернення позики 06.12.2022 року (надалі Договір). Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою (726,35 % річних). Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 1,99% за день. Орієнтована загальна вартість позики 48984,00 грн. Договір позики № 2674973 від 11.12.2021 року було підписано відповідачем 11.12.2021 року шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором B556. 19.07.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до якого кредитор (ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 2674973 від 11.12.2021 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору (а.с. 22). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 2674973 від 11.12.2021 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 22153,23 грн., з яких: 5599,77 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16553,46 грн. - сума заборгованості за відсотками. Однак, [PERSON] двічі вносила кошти для погашення заборгованості, а саме, 26.12.2021 року 44,80 грн. в погашення тіла кредиту та 955,20 грн. в погашення заборгованості за відсотками, та 22.01.2022 року 355,43 грн. в погашення тіла кредиту та 2370,27 грн. в погашення заборгованості за відсотками. Таким чином сума заборгованості складає 18427,53 грн., з яких: 5199,54 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13227,99 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо укладення кредитного договору № 5420599 Судом встановлено, що 22.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5420599. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника М702122, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 11 Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін». Відповідно до п. 1.3 Договору, - сума кредиту 2300,00 грн. Відповідно до п. 1.4 Договору, строк кредиту - 30 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів\~кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до п. 1.5. Договору процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Відповідно до п. 1.5.2. Договору знижена процентна ставка становить 1,615% в день. Згідно з п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2 Договору дати надання кредиту: 22.01.2022 року або 21.02.2022 року. Згідно з п. 2.4 Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 19062023, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 р. до Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 5420599, 2300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3769,70 грн. - сума заборгованості за процентами. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а увипадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~ статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки договора про надання позик підписані [PERSON] шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому вони укладені з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної\~Законом України «Про електронну комерцію».\~Без отримання\~листа на\~адресу електронної\~пошти та/або\~смс-повідомлення,\~без здійснення\~входу на\~сайт товариства\~за допомогою\~логіна особистого\~кабінету і\~пароля особистого\~кабінету догови\~між ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~та ТОВ\~«ЛІНЕУРА Україна» та відповідачем не були б укладені. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала у ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позику, суму якої вчасно не повернув, а тому з неї на користь правонаступника кредитора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 2300,00 грн. та 1114,35 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 22.01.2022 року по 21.02.2022 року, а всього кошти в розмірі 3414,35 грн. Що стосується заборгованості по сплаті процентів за період з 22.02.2022 року по 18.06.2023 року, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала у ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позику, суму якої вчасно не повернула, а тому з неї на користь правонаступника кредитора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 2300,00 грн. та 1114,35 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 22.01.2022 року по 21.02.2022 року, а всього кошти в розмірі 3414,35 грн. Згідно із ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1\~ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~ст. 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма ч. 2\~ст. 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1.3 Договору позики № 2674973 від 11.12.2021 року позика надається строком на 360 днів, тобто до 06.12.2022 року. Відповідно до п. 1.4. Договору позики № 5420599 від 22.01.2022 року позика надається строком на 30 днів, тобто до 21.02.2022 року. Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 21.02.2022 року відповідно відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договорами позики № 2674973 від 11.12.2021 року та № 5420593 від 22.01.2022 року, проте ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» продовжував нараховувати проценти поза межами дії договору позики № 5420593 від 22.01.2022 року, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника кредиторів ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «АВЕНТУС Україна» заборгованості за договорами позики № 2674973 від 11.12.2021 року у розмірі 5199,53 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 13227,99 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 11.12.2021 року по 18.11.2022 року, а всього кошти в розмірі 18427,53 грн. та позики № 5420599 від 22.01.2022 року у розмірі 2300,00 грн. та 1114,35 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 22.01.2022 року по 21.02.2022 року, а всього кошти в розмірі 3414,35 грн, а всього 21841,88 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено на 77,39 % (21841,88 грн. х 100 %: 28222,93 грн.), а тому з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2343 грн. 37 коп. (3028,00 грн. х 77,39 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial