Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся 19.06.2024\~до суду\~з указаним\~позовом та\~просив встановити\~факт родинних\~відносин,\~а саме,\~що [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~є рідною\~сестрою [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ;\~встановити факт\~прийняття спадщини\~ [PERSON] \~після смерті\~ [PERSON] ,\~у виді\~права на\~земельну частку\~(пай);\~визнати за\~ [PERSON] \~право на\~земельну частку\~(пай), розміром 2,7308 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Лозуватської (раніше Софіївської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка за життя успадкувала, але не оформила спадщину після смерті сестри, [PERSON] , померлої [INFO] , яку включено до списків громадян членів колишнього ВАТ ППЗ «Христофорівський», доданого до Державного акта на право колективної власності на землю серії ДП від 15.05.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 28, де [PERSON] значиться під порядковим номером 793. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що позивач [PERSON] виховувався бабусею [PERSON] , у якої була рідна сестра [PERSON] . За життя [PERSON] , як члену ВАТ ППЗ «Христофорівський», виділено пай на земельну частку та вона була включена під № 793 до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю серії ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 15.05.2000 за № 28. Отримати сертифікат на земельну частку (пай) [PERSON] не встигла, оскільки [INFO] померла, а тому в Книзі реєстрації сертифікатів дата та підпис власника про отримання сертифіката, відсутній, як і відсутній кадастровий номер в Державному земельному кадастрі. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай). [PERSON] заповіту не складала, до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , спадкоємці першої черги відсутні. [PERSON] , яка є спадкоємцем [PERSON] другої черги, як рідна сестра померлої, фактично прийняла спадщину, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, як така, що протягом шести місяців від дня відкриття спадщини вступила в управління та володіння спадковим майном, але не оформила свої права на спадщину через стан здоров`я та відсутність необхідних документів на нерухоме майно. [PERSON] померла [INFO] , за життя склавши заповіт, яким заповіла все належне їй майно та права на нього [PERSON] . Позивач у строк, передбачений законом, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та 04.08.2005 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), яке належало померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 025347. Водночас, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай), яку остання успадкувала, але юридично не оформила після смерті [PERSON] , позивач позбавлений можливості, оскільки в документах, що посвідчують особу членів родини, існують розбіжності, що зумовлені орфографічними, граматичними або структурними особливостями. Так, [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, їхнім батьком був [PERSON] , 1880 року народження, якого в побуті називали як «Автон», так і « [PERSON] », а матір`ю [PERSON] , 1882 року народження, яку в побуті також називали «Єлена». Ім`я [PERSON] записували як « [PERSON] », прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] ». Ім`я [PERSON] записували як « [PERSON] », « [PERSON] », по батькові « [PERSON] ». Оскільки усунути вказані розбіжності в позасудовому порядку неможливо, позивач звернувся до суду з даним позовом задля реалізації своїх спадкових прав. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2024 позовну заву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 01.11.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, що наведено в позові. Представником відповідача Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області подано заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Відзиву не подано. Треті особи участі представників у судовому засіданні не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило, пояснень по суті позовних вимог не подано. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду надали показання про те, що [PERSON] та [PERSON] за життя були рідними сестрами та проживали разом у будинку [PERSON] , вели спільне господарство, їм часто по господарству допомагав онук [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] доглядала [PERSON] , коли та захворіла, а після смерті останньої, здійснила її поховання та продовжувала проживати в будинку [PERSON] . Своїх сімей [PERSON] та [PERSON] не мали, чоловік [PERSON] помер значно раніше, а дітей у них не було. [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала, однак мала сина, [PERSON] , проте відносин з ним не підтримувала, оскільки останній зловживав алкогольними напоями та ображав матір, у зв`язку з чим, [PERSON] забрала сестру [PERSON] проживати до себе. Фактично, [PERSON] був позбавлений батьківського піклування, тому виховувався бабусею [PERSON] . Пояснили, що у побуті [PERSON] називали « [PERSON] », а [PERSON] «Саня», проте, як саме вони були зазначені в офіційних документах, свідкам невідомо. Суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності учасників процесу, що не суперечить ст. 223 ЦПК України. Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , а [INFO] народилася [PERSON] , батьками яких є « [PERSON] » та « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.59). Як слідує з погосподарської книги № 13 Валовської сільради на 1944-1945-1946 роки, у с. Гейківка № 278-299, номер господарства № 282, мешкала родина в складі чоловіка [PERSON] , 1880 року народження, дружини [PERSON] , 1882 року народження, доньки [PERSON] 1921 року народження, доньки [PERSON] / [PERSON] , 1929 року народження, онука [PERSON] , 1943 року народження (а.с.23-26, 169-171). Після укладення шлюбу у липні 1949 році з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.57). За життя [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства ВАТ ППЗ «Христофорівський» та значиться під № 793 у списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю серії ДП від 15.05.2000, виданий ВАТ «ППЗ «Христофорівський» відповідно до рішення Валівської сільської ради народних депутатів від 30.03.2000 № 59 (а.с.14-22). [PERSON] померла [INFO] (а.с.58). Згідно з п. 1 Указу Президента України від 10.11.1994 № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» передбачено добровільність передачі земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). За п. 2 цього ж Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством Державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак, воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 в справі № 181/257/19. Оскільки [PERSON] була членом ВАТ «ППЗ «Христофорівський» на момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю, включена до списку громадян-членів вказаного КСП, тому суд приходить до висновку, що вона набула право на земельну частку (пай) вказаного колективного сільськогосподарського підприємства. Згідно з п. 5 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 за № 720/95 особам, які включені до списку державними адміністраціями видаються сертифікати про право на земельну частку (пай). Отримати сертифікат про право на земельну частку (пай) [PERSON] не встигла, оскільки [INFO] померла, у зв`язку з чим, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися членам ВАТ «ППЗ «Христофорівський» Криворізького району Дніпропетровської області, у якій зазначені серія і номер сертифікату, дата отримання та підпис власника про отримання сертифіката, відомості щодо [PERSON] відсутні, про що повідомлено Відділом № 1 Управління в Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області (а.с.13). Відповідно до 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй за життя право на земельну частку (пай). Статтею ст. 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила. За даними Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття чи про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про спадщину не видались (а.с.121). Згідно зі ст. 530 ЦК України, у редакції, чинній на час відкриття спадщини, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно зі ст. ст. 548 - 549 ЦК УРСР, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, при цьому діями, які свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Верховний Суд зазначає, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, необхідно розуміти різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 305/235/17 зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, із чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, [PERSON] сім`ї (чоловіка та дітей), а також батьків на момент смерті не мала, а отже, спадкоємці першої черги після смерті останньої відсутні. За життя [PERSON] проживала зі своєю рідною сестрою, [PERSON] , яка доглядала за нею, після смерті останньої здійснила її поховання, а потім продовжувала проживати в її будинку, обробляла присадибну земельну ділянку, фактично вступивши в управління та володіння майном померлої. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, що підтверджується актовими записами про народження, про шлюб, відомостями з погосподарської книги. Аналізом наданих позивачем та витребуваних судом документів та співставленням даних у них, суд приходить до висновку, що при викладенні в документах прізвищ, імен та по батькові [PERSON] та [PERSON] , де [PERSON] записували ім`я як « [PERSON] », прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] », а [PERSON] записували ім`я як « [PERSON] », « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », зумовлені помилками при перекладі з російської на українську мову, у той же час, стосуються одних і тих же осіб. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , окрім [PERSON] , які б належали до першої черги спадкування, чи мали право на обов`язкову частку в спадщині, під час судового розгляду не встановлено. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, у редакції, чинній на час відкриття спадщини, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті [PERSON] , спадщину, яка складалася з права на земельну частку (пай), розміром 2,7308 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Лозуватської (раніше Софіївської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, прийняла спадкоємець [PERSON] , однак юридично свої права на неї не оформила, оскільки померла [INFO] . [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений секретарем Валівської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області 07.03.2001, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму внукові [PERSON] . Отже, спадкування після смерті [PERSON] , здійснювалося на підставі ст. 534 ЦК УРСР, а саме, за заповітом. Осіб, визначених ст. 535 ЦК УРСР, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, судом не встановлено. [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у визначений ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк, звернувся до Криворізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.124-125). Державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М. 04.08.2005 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.134). Як визначено ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Як визначено\~ч.\~1-ч.\~2\~ст.\~89\~ЦПК України, суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, як кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, остання, після смерті сестри, на підставі ст. 549 ЦПК України, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та розпорядженням спадковим майно, однак, юридично його не оформила, так як померла [INFO] , а [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] щодо майна померлої, яке, зокрема, складалося з права на земельну частку (пай), яке правомірно за життя набула [PERSON] та в послідуючому успадкувала [PERSON] , не маює можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення даного позову.

Outcome: approved