Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

В листопаді 2024 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Заборський О.В., через систему «Електронний суд», звернулася до суду з позовом до відповідача Відділу освіти виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, треті особи Криворізька гімназія №33 Криворізької міської ради, Криворізька міська рада. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що тривалий час працювала в Криворізькій гімназії (раніше - КЗШ) №33 Криворізької міської ради. 10.06.2010 року позивачу було встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічний гіпертрофічний ларингіт, рецидивуючий перебіг, стійка вторинна дистонія. Довідкою МСЕК від 06.10.2010 року позивачу первино було встановлено втрату професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 25%. 09.11.2012 року на підставі довідки МСЕК при повторному переогляді позивачу було встановлено 25% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання. Довідкою МСЕК від 18.11.2014 року позивачу повторно встановлено втрату професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 25% безстроково. Позивач вважає, що втратила своє здоров`я та працездатність і набула професійні захворювання внаслідок роботи тривалий час у шкідливих умовах. На підставі викладеного, просила суд стягнути з Відділу освіти виконавчого комітету Покровської районної в місті ради на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 200\~000,00 грн, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, а також витрати на правову допомогу у розмір 9000,00 грн. Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Не погодившись із позовними вимогами, 11.12.2024 року від представника відповідача Відділу освіти виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву від 10.12.2024 року. Так, представник відповідача не визнає позовні вимоги та просить суд відмовити у їх задоволені у повному обсязі. Також не погоджується із заявленим розміром моральної шкоди, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним умовам. Так, відповідач, самостійно за власним бажанням обираючи для себе необхідність працювати за сумісництвом та брати зміни, усвідомлювала наслідки такого перенавантаження, проте систематично продовжувала брати додаткову роботу і перенавантажувати голосовий апарат. Умовами трудового договору позивача робота за сумісництвом та заміна уроків не були передбачені. Окрім того, мало місце внаслідок свідомих дій позивача перевищення допустимих норм протягом 3 років з 23 років роботи в школі. В інші періоди перевищення допустимих норм не було. Пункті 17 Акта розслідування порівнюється навантаження в академічних годинах з допустимими нормами, визначеними в астрономічних годинах, однак, таке приведення академічних годин до астрономічних не відповідає об`єктивним обставинам. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Однак, разі задоволення позову частково представник відповідача просила суд зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 20000,00 грн. Також заявлені витрати на правничу допомогу представник відповідача вважає завищеними, та в разі задоволення позовних вимог (повного або частково), просила зменшити їх заявлений розмір до 881,46 грн. Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін у справі та відсутності у суду підтвердження про отримання відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, також зазначив, що відповідь на відзив або будь-яких інших клопотань до суду у справі надавати не буде, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - Відділу освіти виконавчого комітету Покровської районної в місті ради у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у задоволені позовних вимог просила відмовити у повному обсязі на підставі наданого до суду відзиву на позов. Представник третьої особи Криворізької гімназії №33 Криворізької міської ради у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи, також у заяві зазначила, що розмір заявленої до відшкодування моральної шкоди істотно завищений та такий, що не відповідає обсягу фактично завданої позивачу шкоди, просила ухвалити законне та об`єктивне рішення, підтримала позицію відповідача у справі. Представник третьої особи Криворізької міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань до суду не надходило. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі Акта розслідування хронічного професійного захворювання №4 від 13.07.2010 року, 10.06.2010 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини був встановлений остаточний діагноз [PERSON] : хронічний гіпертрофічний ларингіт, рецидивуючий перебіг, стійка вторинна дистонія (пункти 10, 14 Акта). (а.с. 10) Стаж роботи [PERSON] на посаді вчителя початкових класів в умовах впливу шкідливих факторів становить 16 років (пункт 12 Акта). В пункту 13 Акта щодо висновку про наявність шкідливих умов праці зазначено, що мало місце перенапруження голосового апарату впродовж 16 років в академічних годинах, за даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці Жовтневої рай СЕС №2/4-514 від 26.03.10 р. В пункті 16 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: [PERSON] працювала на посаді вихователя групи подовженого дня та вчителя початкових класів Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №112 з 15.08.1985 р. по 30.08.88 р., в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №33 з 30.08.88 р. по 01.09.1996 р. вчитель початкових класів, з 01.09.1996 р. по 01.09.1998 р. вихователь групи подовженого дня, з 01.09.1998 р. по 01.09.2000 р. вчитель української мови, 01.09.2000 р. по теперішній час вчитель початкових класів та вихователь ГПД. При цьому впродовж 16 навчальних років, а саме 1987-1988 н.р. 1988-1989 н.р., 1989-1990 н.р., 1990-1991 н.р., 1991-1992 н.р., 1992-1993 н.р., 1994-1995 н.р., 1995-1996 н. р., 2001-2002 н.р., 2002-2003 н.р., 2004- 2005 н.р., 2005-2006 н.р., 2006-2007 н.р., 2007-2008 н.р., 2008-2009 н.р, 2009 - 01.06.2010 н.р, внаслідок виробничої необхідності та особливостей учбового процесу, а саме робота за сумісництвом, додаткове проведення (заміна) уроків відсутніх вчителів голосове тижневе навантаження перевищувало допустиме. В пункту 17 Акта вказано, що причиною професійного захворювання стало: робота впродовж 16 років в умовах перевантаження на голосовий апарат, яке складало від 20,4 до 35,2 академічних годин, що наговорюється впродовж тижня, при допустимих 16-20 годин, згідно пункту 2.6 таблиці 4.11.8 «Гігієнічної класифікації праці, за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості за напруженості трудового процесу» ГН 3.3.5-3,3; 6.6.1-083-2001. В пункті 18 Акта зазначені прізвище, ім?я та по батькові, посади осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: керівництво КЗШ №112 та КЗШ №33 відділу освіти виконкому Жовтневої районної у місті ради в період з 1987-1996, 2001-2003 р., 2004-01.06.2010 навчальні роки, порушення норм ст. 153 Кодексу законів про працю України, ст.13 Закону України «Про охорону праці». У зв`язку із наявністю професійного захворювання позивач проходила стаціонарне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарної хворої. (а.с. 113) Наявність професійного захворювання у [PERSON] за вищевказаним діагнозом, що встановлений Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, підтверджується копією Повідомлення №43 про професійне захворювання (отруєння) (форми П-3). (а.с. 30) Згідно з відомостями, що містяться Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці [PERSON] від 26.03.2010 року, зокрема п. 11.1 Характеристики [PERSON] працювала: а) в КЗШ №33 Жовтневого району м. Кривого Рогу протягом 21 року 4 місяців (з 30.08.1988 р. по теперішній час) в т.ч. в період з 30.08.1988 р. по 01.09.1996 р., вчителем початкових класів - 8 років; з 01.09.1996 р. по 01.09.1998 р. вчителем групи подовженого дня - 2 роки, з 01.09.1998 р. по 01.09.2000 р. вчителем української мови та літератури - 2 роки, з 01.09.2000 р. по теперішній час працює вчителем початкових класів - 9 років 4 місяці. б) крім того [PERSON] працювала в школі №112 Жовтневого району вихователем групи подовженого дня з 15.08.1985 р. по 04.09.1986 р. - 1 рік., з 04.09.1986 р. по 30.08.1988 р. вчителем початкових класів - 2 роки. У пункту 11.2 Характеристики вказаний перелік шкідливих факторів, що мали місце при виконанні працівником технологічного процесу - навантаження голосового апарату. Так, згідно довідки відділу освіти Жовтневої районної у місті роди від 26.10.09 р. №901 характеристики умов праці наданої відділом освіти за №901 від 26.09.2009 р. пед. навантаження [PERSON] складало від 09,0 до 36,00 академічних годин на тиждень. Окрім цього [PERSON] протягом 11 років мала заміну уроків від 0.03 до 6.00 академічних годин на тиждень, класне керівництво і годину на тиждень, таким чином, сумарне педагогічне навантаження [PERSON] складало від 9,5 до 39,8 академічних годин на тиждень. У висновку вищевказаної Характеристики зазначено, що напруженість праці вчителя початкових класів [PERSON] по навантаженню на голосовий апарат на протязі 15 навчальних років в академічних годинах або на протязі 3-х навчальних років в астрономічних годинах відноситься до 3 класу І ступеню шкідливості відповідно до пункту 2.6 таблиці 4.11.8 «Гігієнічної класифікації праці по показникам шкідливості і небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» ГН 3.3.5-3.3.8; 6.6.1-083-2001р. (а.с. 30-3, 33) Відповідно до копії довідки Відділу освіти виконавчого комітету Покровської районної в місті ради №1448 від 04.11.2024 року, Криворізька гімназія №33 Криворізької міської ради є окремою юридичною особою без самостійного балансу та без фінансової самостійності. Фінансування діяльності Криворізької гімназії №33 Криворізької міської ради, виплату заробітної плати працівникам та господарське забезпечення діяльності гімназії здійснює відділ освіти виконкому Покровської районної в місті ради, як уповноважений власником орган, в межах наявних видатків з місцевого бюджету. (а.с. 19) Також на підтвердження позовних вимог позивач долучила до позову копії Книги наказів, з яких вбачається, що вчителя початкових класів СШ №112 [PERSON] було переведено на ту ж посаду в СШ №33 на підставі ст.36 п. 5 КЗпП УРСР 31.08.1988 року. Наказом №26 по середній школі №33 м. Кривого Рогу від 05.09.1988 року [PERSON] призначено на посаду вчителя початкових класів з 30.08.1988 року за переведенням з СШ №112 на підставі ст. 36 п. 5 КЗпП УРСР. (а.с. 20-25) Довідкою МСЕК серії 10ААА №002963 від 06.10.2010 року [PERSON] було первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25%, з 04.10.2010 року по 01.11.2011 року, з наступним переоглядом 01.10.2011 року. (а.с. 35) Довідкою МСЕК серії 10ААА №084232 від 09.11.2012 року [PERSON] було повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25%, з 01.11.2012 року по 01.11.2014 року, з наступним переоглядом 01.11.2014 року. (а.с. 36) Довідкою МСЕК серії 12ААА №000859 від 18.11.2014 року [PERSON] було повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25%, з 01.11.2014 року безстроково. (а.с. 37) На підтвердження вказаних у відзиві на позовну заяву доводів представник відповідача надала до суду копію ГН 3.3.5-8.6.6.1-2002. Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України. (а.с. 51-73), а також копії карток-довідок та особових карток КГ №33 відносно [PERSON] , починаючи з 1988 року по 2024 рік, що містять відомості про оклад, кількість академічних годин, які позивач мала відпрацювати за тиждень. (а.с. 74-109) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов`язок роботодавця створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Як вбачається з Акта розслідування хронічного професійного захворювання №4 від 13.07.2010 року (а.с. 10-11), причиною професійного захворювання позивача визнано роботу протягом 16 років в умовах перевантаження на голосовий апарат, яке складало від 20,4 до 35,2 академічних годин, що наговорюється впродовж тижня, при допустимих 16-20 годин, згідно пункту 2.6 таблиці 4.11.8 «Гігієнічної класифікації праці, за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості за напруженості трудового процесу» ГН 3.3.5-3,3; 6.6.1-083-2001, в результаті порушення керівництвом КЗШ №112 та КЗШ №33 відділу освіти виконкому Жовтневої районної у місті ради в період з 1987-1996, 2001-2003 р., 2004-01.06.2010 навчальні роки норм ст. 153 Кодексу законів про працю України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», де працювала позивач. На підставі Довідки МСЕК від 06.10.2010 року [PERSON] було первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% з наступним переоглядом (а.с. 35), а на підставі Довідки МСЕК від 18.11.2014 року позивачу було повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25%, з 01.11.2014 року безстроково. (а.с. 37) При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини, зокрема, КГ №33 КМР, де позивач працювала з перенапруженням голосового апарату, яке перевищувало допустиме, в умовах впливу шкідливих факторів 16 років. Отже, спростовуються доводи представника відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв`язку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Окрім того, щодо доводів представника відповідача щодо невідповідності відомостей, зазначених в Акті розслідування хронічного професійного захворювання №4 від 13.07.2010 року об`єктивним обставинам справи, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження вказаного нормативного акта відповідачем. Окрім того, посилання представника відповідача на те, що позивач самостійно за власним бажанням обирала для себе необхідність працювати за сумісництвом та брати заміни, усвідомлюючи наслідки такого перенавантаження, однак систематично продовжувала брати додаткову роботу і перенавантажувати голосовий апарат, не приймаються судом до уваги, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені в Акті розслідування хронічного професійного захворювання від 13.07.2010 року, складеного комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який відповідачем не оспорюється та є дійсним. Доводи представника відповідача щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Матеріали цивільної справи містять докази щодо спричинення позивачу, в результаті ушкодження здоров`я, моральної шкоди. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, розміру втрати працездатності (25%), що встановлений безстроково та без встановлення групи інвалідності, ступеню і глибини моральних страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичних повсякденних занять, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, тому,

Outcome: partial