Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

23 грудня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила поновити строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення; ухвалити додаткове рішення про стягнення на її користь з позивачів у частках пропорційно їх вимогам судові витрати, а саме: на проведення експертизи та професійну правничу допомогу, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи. Заява обґрунтована тим, що 11.12.2024 закінчено розгляд вищевказаної справи. За участі сторін рішення не проголошувалось. Оскільки на час подачі [PERSON] не отримано судового рішення, просить поновити строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення, пропущеного з поважних причин. Відповідно до ст. 270 ЦПК України стягнути на її користь судові витрати, які складаються з витрат на оплату експертиз, призначених за її клопотанням, та 27 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Витрати підтверджуються документами на оплату експертизи, рахунками експертів, копією договору та акту, які знаходяться в матеріалах справи. Ухвалою суду від 30.12.2024 поновлено строк, визначений законом, для подання заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, призначено до розгляду заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Олещук Т.Л. не були присутні в судовому засіданні. Представник [PERSON] надала заяву про проведення судового засідання без участі відповідачки та її представника. Позивачки [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не були присутні в судовому засіданні. 13.01.2025 від представника позивачів - адвоката Луконіної Н.В. надійшла заява, відповідно до змісту якої позивачі згодні компенсувати відповідачці понесені нею витрати на проведення судових експертиз, підтверджені платіжним дорученням №367 від 21.12.2020 на суму 5 883 грн 84 коп, квитанцією №0.0.1605129450 від 05.02.2020 на суму 12 811 грн 20 коп, та просять відмовити у стягненні на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відсутні належні докази, що свідчать про реальність сплати коштів відповідачкою, зокрема, платіжні інструкції, квитанції, корінці до прибуткового касового ордеру. Неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат (ч. 4 ст. 139 ЦПК України). Згідно з частинами 6-9 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, відповідно до ч. 2 зазначеної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Судом встановлено, що 04.12.2024 до закінчення судових дебатів відповідачка [PERSON] подала суду заяву, в якій просила вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, у зв`язку з необхідністю надати остаточний розрахунок судових витрат. 11.12.2024 у справі ухвалено рішення, відповідно до якого відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , що діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради про стягнення боргу за договором позики. 23.12.2024 відповідачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про судові витрати. На підтвердження понесених відповідачкою [PERSON] витрат на проведення експертизи в матеріалах справи наявні наступні докази. Так, в матеріалах справи (т. 2 а.с. 172) міститься рахунок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №19-807 (42) від 09.12.2019 за експертизу на суму 7 536 грн, яка призначена за клопотанням відповідачки [PERSON] ухвалою суду від 24.10.2019, та квитанція АТ КБ "ПриватБанк" 0.0.1605127882.1 від 04.02.2020, відповідно до якої [PERSON] сплачено 7 536 грн отримувачу - Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, призначення платежу: за судові експертизи. Також, відповідно до рахунку №19-8073 (41) від 13.12.2019 за експертизу, призначену ухвалою суду від 24.10.2019, вартість останньої становить 12 811,20 грн. Згідно з копією квитанції АТ КБ "ПриватБанк" від 04.02.2020 №0.0.1605129450.1 [PERSON] сплачено 12 811,20 грн Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз за судові експертизи. Крім того, відповідачкою надано копії Акта №20-6593 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта, експертного дослідження №20-6593, підставою для проведення якого є ухвала суду від 30.09.2020, та попередня вартість якого 5 883,84 грн; копію платіжного доручення №367 від 21.12.2020, відповідно до якого [PERSON] сплатила 5 883,84 грн за проведення експертизи згідно з рахунком №206593 (42) від 23.11.2020. Отже, загальна сума витрат на проведення експертиз, понесених відповідачкою [PERSON] , становить 26 231,04 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачкою [PERSON] надано такі докази: ордер серії МК №112367 від 07.09.2019; копія свідотцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія МК №001200, виданого Олещук Т.Л. 27.07.2017; копія договору від 07.08.2019, укладеного між адвокатом Олещук Т.Л. та [PERSON] , про надання правової допомоги у Заводському районному суді м. Миколаєва у цивільній справі №487/3097/19 за позовом [PERSON] та інш. до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, відповідно до змісту якого клієнт бере на себе зобов`язання сплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги у розмірі за домовленістю сторін; копія акта про надання професійних правничих (правових) послуг та їх оплату клієнтом від 13.12.2024, в якому зазначено вартість послуг, іх перелік, розрахунок за період з 2019 по 2024 рр. під час розгляду зазначеної цивільної справи; акт містить посилання на те, що всього за надання професійних правничих послуг за договором від 07.08.2019 - 27 000 грн; на час складання акту клієнт повністю сплатив, а адвокат отримав кошти за надані послуги в розмірі 27 000 грн. Таким чином, відповідачкою [PERSON] підтверджені належними доказами понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000 грн, який відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Заперечень щодо неспівмірності витрат на правову допомогу позивачами не висловлено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим ухвалити у справі додаткове судове рішення про стягнення з позивачів [PERSON] , що діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] понесених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи: на професійну правничу допомогу, на проведення експертиз в загальному розмірі 53 231,04 грн (27 000 грн + 26 231,04 грн (7 536 грн +12 811,20 грн+ 5 883,84 грн) у частках пропорційно їх вимогам, а саме: з [PERSON] , що діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в сумі 42 584,83 грн (3/5 частки від загальної суми позову, або 60% + 3/20 частки або 10%+3/2 частки, або 10%), з [PERSON] в сумі 10 646,21 грн (1/5 частка від загальної суми позову або 20%).

Outcome: approved