Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

У листопаді 2024 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Заява обґрунтована тим, що 04.08.1988 року заявник отримав паспорт громадянина СРСР, але згодом його було викрадено і більше заявник не отримував паспорт з різних причин. Звернувшись до органу ДМС України, заявник отримав відмову через те, що неможливо встановити належність до громадянства України, у зв`язку з чим звернувся до суду із даною заявою. Ухвалою суду від 21.11.2024 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду. Представник заінтересованої особи надав пояснення, в яких зазначив, що дійсно заявнику було відмовлено у видачі паспорта громадянина України, оскільки в даному випадку необхідно встановити факт постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року в судовому порядку, після чого звернутись до органу ДМС для проходження процедури встановлення належності. Просив суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України, не заперечував проти задоволення позову. В судове засідання з`явились заявник та представник заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28.04.1975 року заявник був документований Кам`янець-Подільським РВВС Хмельницької області паспортом зразка колишнього СРСР серії [NUMBER] . 04.08.1988 року заявник був документований Бабушкінським РВВС м. Дніпропетровська паспортом зразка колишнього СРСР серії [NUMBER] . Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Дніпропетровській, Хмельницькій та Житомирській областях Заявник зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання не значиться. В архівній довідці зазначено, що відповідно до наказу № 1199, 19.09.1990 року заявник прийнятий у Дніпропетровське виробниче об`єднання «Дніпрошина» та відповідно до наказу № 1194, 16.09.1992 року заявник припинив трудовий договір з вище вказаним підприємством. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1\~ст. 3 ЗУ "Про громадянство України" \~громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України"\~\~проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 ЗУ "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 №5\~\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлені судом обставини справи, наведені факти у своїй сукупності та взаємозв`язку дають можливість дійти висновку про те, що гр. [PERSON] дійсно проживав на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 необхідно заявнику для подальшого звернення до відповідних органів Державної міграційної служби України з метою отримання паспорта громадянина України, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку та про задоволення заяви [PERSON] .

Outcome: approved