Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Належної матеріальної допомоги відповідач не надає. Грошові перекази, які відповідач перераховував, мали нерегулярний характер, а їх розмір був недостатнім для забезпечення потреб дитини. З жовтня відповідач перестав перераховувати будь-які перекази на утримання дитини. Зазначає, що відповідач є військовослужбовцем Національної гвардії України, має стабільний заробіток, проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2024 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового розгляду на 09 січня 2025 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. 03 січня 2025 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання, призначене на 09 січня 2025 року не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Копія позовної заяви, ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 357. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 березня 2017 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.12). Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13-14). Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/011751395 від 28 вересня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. З дослідженої виписки по картковому рахунку відкритому на ім`я [PERSON] встанволено, що [PERSON] у травні - серпні 2024 року здійснював перерахування коштів в середньомісячному розмірі 5000-6000 грн, з вересняпо 26 жовтня 2024 року здійснив зарахування в сумі 550 грн. Підсумовуючи вищезазначене, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду з 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі положення ст. 141 ЦПК України, стягує судові витрати за розгляд справи з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн.,оскільки згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду із відповідним позовом позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved