Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

14 жовтня 2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок А-1 загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 22,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, погріб В, вбиральня Г, сарай Д, огорожа №1, розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; а також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . При житті вказану частку квартири матір заповідала позивачеві, будинок заповітом не охвачений. Позивач звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частку квартири, однак відмовила у видачі свідоцтва на житловий будинок, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності на будинок. Без цього документа право власності позивача на будинок не визнається, вона позбавлена можливості зареєструвати будинок. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. Ухвалою суду від 21.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання. У встановлений судом строк відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що заперечень стосовно позовних вимог немає та самостійні вимоги по суті відсутні. Розгляд справи здійснювати без його участі. Ухвалою суду від 26.11.2024 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 13.01.2024. Сторони в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновок, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 28 січня 1977 року відділом ЗАГС Слов`янського міськвиконкому, [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю в свідоцтві зазначено [PERSON] . З наданих позивачем документів встановлено, що 10 червня 1995 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] , прийнявши прізвище чоловіка [PERSON] ; 6 березня 2001 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище позивача залишено [PERSON] ; 19 липня 2003 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прийнявши прізвище [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть, виданого Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10 листопада 2021, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у м. Слов`янську Краматорського району Донецької області. У зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] залишила заповіт, яким вказану частку квартири заповіла позивачеві [PERSON] . Зазначений житловий будинок, який є предметом спору та входить до складу спадщини, заповітом не охоплений, тому відповідно до ст. 1245 ЦК України спадкується за законом на загальних підставах. Згідно зі ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно дост.1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] позивач. Відповідно до ст. 1268, 1269\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст.\~1270\~ч.1\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що 4 лютого 2022 року позивач, у встановлений законодавством строк, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину. 18 липня 2024 позивач отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, до складу якої увійшла 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області від 10 жовтня 2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документу, що встановлює право власності спадкодавця на будинок. Згідно довідки Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 26 липня 2024 р. право власності на вказаний житловий будинок не зареєстроване. Довідками Долинського старостинського округу від 16 серпня 2024 встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , числиться за [PERSON] ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , числиться за [PERSON] . Згідно повідомлення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 2 серпня 2024 в реєстрі нотаріальних дій Долинської сільської ради Слов`янського району, Донецької області, за 1996-1997 р.р. договір купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутній. Між тим, згідно записів у господарській книзі Долинської сільської ради Слов`янського району, Донецької області, за 1996-2000 р.р. існував договір купівлі-продажу №8705 від 5 серпня 1996 року, складений приватним нотаріусом. Таким чином, позивач після смерті матері успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, однак позбавлена можливості оформити спадщину на це нерухоме майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на нерухоме майно у її матері Вирішуючи спір, суд приймає до уваги наступне законодавство. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Приписи статті 392 ЦК України встановлюють, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього позивач може лише в судовому порядку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 (справа № 227/3750/19). Суд приймає до уваги, що позивач отримала відмову нотаріуса в оформленні права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Отже, у позивача відсутня можливість оформити в нотаріальному порядку своє право власності на житловий будинок, який станом на день смерті [PERSON] належав саме їй. Вказане є підставою для визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. З огляду на викладене та

Outcome: approved