Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Харчовий Альянс" про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та стягнення коштів. В обгрунтування своїх вимог зазначили, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,73 га з кадастровим номером 1822386600:07:000:0101. 23 лютого 2012 року в.о. державного нотаріуса Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області Кормінець М.М. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] та [PERSON] в частці по 1\\2 на кожного стосовно вищевказаної земельної ділянки. 13.11.2024 року їм стало відомо, що належна їм земельна ділянка площею 2,73 га, кадастровий номер 1822386600:07:000:0101 знаходиться в оренді згідно договору оренди від 16.06.2014 року укладеному між [PERSON] та ТОВ «Український Харчовий Альянс» терміном на 15 років. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців ТОВ «Український Харчовий Альянс» створено 17.04.2012 року, тобто після смерті [PERSON] , що фізично унеможливлює підписання будь-яких договорів оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Український Харчовий Альянс». Враховуючи вище наведене з 16.06.2014 року ТОВ «Український Харчовий Альянс» безпідставно набуло належну нам земельну ділянку в оренду, та використовувало її у своїй господарській діяльності про, що свідчить реєстрація договору суборенди від 02.04.2018 року, сторони договору: орендар - ТОВ «Український Харчовий Альянс» та суборендар - ТОВ «АСТ АГРО» термін дії 31.12.2021 рік, та реєстрація договору суборенди земельної ділянки №01/06-24 від 01.03.2024 року сторони договору: орендар - ТОВ «Український Харчовий Альянс» суборендар - ТОВ «Український Харчовий Альянс ЕКО» термін дії договору 01.12.2025 рік. Просять витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Український Харчовий Альянс» на корить [PERSON] 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:07:000:0101, площа 2,73 га, що розташована на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Український Харчовий Альянс» код на корить [PERSON] 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:07:000:0101, площа 2,73 га, що розташована на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Скасувати номер запису про інше речове право №29735766 від 25.12.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Стягнути із ТОВ «Український Харчовий Альянс» на корить [PERSON] кошти в сумі 24 448,85 грн. за використання земельною ділянкою. Стягнути із ТОВ «Український Харчовий Альянс» на корить [PERSON] кошти в сумі 24 448,85 грн. за використання земельною ділянкою. Стягнути із ТОВ «Український Харчовий Альянс» на корить [PERSON] , [INFO] та [PERSON] судові витрати. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну зяву не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,73 га. з кадастровим номером 1822386600:07:000:0101, яка розташована на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.02.2012 року позивачі набули право власності, кожен на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,73 га. з кадастровим номером 1822386600:07:000:0101, яка розташована на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що належала померлій [PERSON] . 25.06.2020 року та 30.06.2020 року державним реєстраторм проведено реєстрацію права власності на вказану вище земельну ділянку за [PERSON] та [PERSON] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Згідно договору оренди від 16.06.2014 року укладеному між [PERSON] та ТОВ «Український Харчовий Альянс» земельна ділянка площею 2,73 га, кадастровий номер 1822386600:07:000:0101 передана в оренду терміном на 15 років. Відносини у сфері найму (оренди) земельної ділянки регулюються ЦК України, ЗК України, Законом № 161-XIV "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону № 161-XIV). Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди земельної ділянки є двостороннім, консесуальним, строковим та оплатним. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229 - 233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Зі змісту ст.319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Підстави витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) врегульовано положеннями статей 387- 390 Цивільного кодексу України. Так, за правилами статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Аналізуючи положення статті 387 Цивільного кодексу України суд приходить до висновку, що зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти (право власності) й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Цей спосіб захисту полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей. Витребування майна шляхом віндикації застосовується якщо між власником і володільцем майна немає зобов`язальних (договірних) відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору. При цьому у правовій конструкції витребування майна шляхом віндикації позивач повинен довести наявність таких обов`язкових елементів даного способу захисту права власності:- позивач є безсумнівним власником майна, що витребовується; - майно, що є предметом віндикації вибуло з володіння позивача поза його волею; - відсутні правові підстави для вибуття спірного майна з володіння позивача. Обов`язок доводити наявність усіх елементів такої правової конструкції покладається саме на позивача. Ефективним способом захисту права власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, є звернення до суду з віндикаційним позовом до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, тобто з позовом про повернення майна із чужого незаконного володіння. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Враховуючи вищенаведене, те що орендодавець не виявляв свою волю до вчинення правочину, а відтак відповідач без належних правових підстав заволодів чужим майном, а відтак позовні вимоги в частині витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування номеру запису про інше речове право №29735766 від 25.12.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майнопідлягають задоволенню. Разом з тим, оскільки судом встановлено, що між сторонами не було укладено договір оренди земельної ділянки, а відтак правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли, а відтак позовні вимоги в частині стягнення орендної плати задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial