Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Зіньківського районного суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. З позову вбачається, що 17\~жовтня 2009\~року [PERSON] \~(дошлюбне\~прізвище \~ [PERSON] ;\~позивач)\~уклала шлюб\~зі [PERSON] \~(відповідач),\~який вони\~зареєстрували у\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Зіньківського районного\~управління юстиції\~Полтавської області,\~про що\~в Книзі\~реєстрації шлюбів\~було зроблено\~відповідний актовий\~запис за\~№104. В період шлюбу, до моменту припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, а саме 22.10.2021 р., позивач та відповідач за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Піскун А. Ю. (зареєстровано в реєстрі за №704; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2021 індексний №61073027), придбали квартиру загальною площею 52 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте право власності було оформлено на відповідача. Зараз відповідач всіляко ухиляється від вирішення питання поділу спільного сумісного майна, а саме спірної квартири. Такі обставини змушують позивачку звертатися до суду за захистом своїх майнових прав. В підготовче судове засідання 13.11.2024 року учасники справи не з`явились, позивач та її представник [PERSON] надали до суду заяву в якій просили закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду, представник відповідача [PERSON] в режимі телефонного зв`язку повідомила, що не заперечує проти призначення справи до судового розгляду. Підготовче провадження в справі було закрите та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 27 грудня 2024 учасники справи не з`явились, представник позивача [PERSON] надали до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Відповідач та його представник про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, заперечень, клопотань до суду не надіслали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивачем є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] ( а.с. 23-26) , 17\~жовтня 2009\~року [PERSON] \~(дошлюбне\~прізвище \~ [PERSON] ;\~позивач)\~уклала шлюб\~зі [PERSON] \~(відповідач),\~який вони\~зареєстрували у\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Зіньківського районного\~управління юстиції\~Полтавської області,\~про що\~в Книзі\~реєстрації шлюбів\~було зроблено\~відповідний актовий\~запис за\~№104\~(а.с.9). В період шлюбу, до моменту припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, а саме 22.10.2021 р., позивач та відповідач за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Піскун А. Ю. (зареєстровано в реєстрі за №704; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2021 індексний №61073027), придбали квартиру загальною площею 52 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте право власності було оформлено на відповідача (а.с. 10-15). відповідач всіляко ухиляється від вирішення питання поділу спільного сумісного майна, а саме спірної квартири. Такі обставини змушують позивачку звертатися до суду за захистом своїх майнових прав (а.с.2-8). Згідно\~ст.60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також відповідно до ч.3ст.368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1\~ст.68\~СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. На підставі частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 642/3950/17 (провадження № 61-7008св19). Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні спору суд, виходячи з принципу диспозитивності, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України. Факт придбання житлової квартири в період шлюбу сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи. Тому суд вважає, що спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідност.69\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також відповідно до ст.372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд, вивчивши всі докази по справі, письмові пояснення, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Також суд зазначає що сторона позивача понесла судові витрати на правову допомогу. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 3140 грн, також сплачено 1500 грн за проведення експертного дослідження вартості спірної квартири та 5000 грн за юридичні послуги, а всього позивач понесла судових витрат на суму 9640 грн. Враховуючи що позов задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення даної суми з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved