Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 89599,58 грн, пеню у розмірі 589,14 грн, витрати на проведене автотоварознавче дослідження у розмірі 1765,15 грн та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 12 червня 2020 року на перехресті вул. Центральна та вул. 162-а Садова в м. Києві відбулась ДТП за участю тз Тойота, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та тз Бентлі, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] ДТП сталось за вини [PERSON] за постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року. Цивільно-правова відповідальність водія тз Тойота на момент ДТП застрахована на підставі полісу №ЕР-111081621 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тз, а також договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тз №97-2801-20-00388 від 10 квітня 2020 року в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». 12.06.2020 оцінювачем складено протокол технічного огляду тз Бентлі , 15 червня 2020 року до відповідача подана заява про виплату страхового відшкодування, 24 червня 2020 року оцінювачем складено інший протокол технічного огляду тз Бентлі . 03.07.2020 на замовлення відповідача складено звіт №4346 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням тз, за результатами якого вартість збитків тз Бентлі становить 92326,49 грн. 08.07.2020 та 09.07.2020 власником тз Бентлі на ім`я відповідача подано заяви про надання для ознайомлення протоколів огляду та відповідної оцінки. 13.07.2020 відповідач замовив ще один звіт №4085 про оцінку вартості збитків, висновком якого змінено вартість збитків, яка вже становила 163681,08 грн. Оскільки позивач вважав встановлений розмір збитків заниженим, він звернувся до КНДІСЕ з метою проведення експертизи, за результатами надано висновок, що вартість матеріального збитку становить 228994,17 грн. Однак, відповідач відмовився виплачувати відшкодування у розмірі 228994,17 грн та виплатив суму у розмірі 139394,59 грн. Відтак, позивач просить стягнути страхове відшкодування у розмірі 89599,58 грн, що становить різницю між вартістю матеріального збитку за висновком експерта та фактично виплаченою сумою відповідачем. Крім того, позивач зазначає про стягнення пені за прострочене виконання грошового зобов`язання, витрат на проведення експертизи. Щодо моральної шкоди, вона полягає у душевних стражданнях позивача через дії відповідача, які спрямовані на невиконання своїх зобов`язань та спроби зменшити розмір страхових виплат (а.с.1-88, 96-126). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2020 року визначено головуючого суддю [PERSON] (а.с.89). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження (а.с.127). 19.04.2022 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що 10 квітня 2020 року між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тз №ЕР-111081621, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, які експлуатують тз Toyota Yaris, д.н.з. [NUMBER] , та 10 квітня 2020 року укладено договір добровільного страхуання цивільно-правової відповідальності власників наземних тз №97-2801-20-00388. Після ДТП 19 червня 2020 року тз позивача оглянуто, пошкодження зафіксовані у присутності позивача, сам позивач без заперечень підписав протокол технічного огляду КТЗ. 24.06.2020 тз позивача повторно оглянуто, пошкодження зафіксовані у присутності позивача, сам позивач без заперечень підписав протокол технічного огляду КТЗ. 13.07.2020 ТОВ «СЗУ Україна» на підставі другого акту огляду складено новий звіт №4085 про оцінку вартості збитків, за результатами якого вартість збитків тз Bentley Continental становить 163095,08 грн, без ПДВ 140095,07 грн. Також звертає увагу, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодовувати винна особа в ДТП, оскільки страхова компанія виконала свої зобов`язання у повному обсязі. Також акцентує увагу, що висновок експерта складений без проведення технічного огляду КТЗ, за відсутності фотографій та протоколу огляду, що є істотним порушенням (а.с.134-155). Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року №1246 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із неможливістю продовжувати розгляд справи суддею [PERSON] у зв`язку з її звільненням у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 березня 2024 року №797/0/15-24 (а.с.156). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2024 року визначено головуючого суддю Кицюк В.С. (а.с.157-158). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження та продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.159). Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником тз Bentley Continental, д.н.з. [NUMBER] (а.с.10-11). Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн на користь держави. Відповідно до змісту постанови, 12 червня 2020 року о 21 годині 05 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті вул. Центральна та вул. 162-а Садова в м. Києві, не надав перевагу в русі автомобілю "Ланос", державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого автомобіль "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем "Бентлі", державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.99-101). На момент ДТП був чинний поліс №ЕР-111081621 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «СК «Українська Страхова група», забезпечений тз Toyota Yaris, д.н.з. [NUMBER] (а.с.13); та наявний договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-2801-20-00388 від 10 квітня 2020 року у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», забезпечений тз Toyota Yaris, д.н.з. [NUMBER] . Ліміт відповідальності за договором становить 300000,00 грн (а.с.14). 15.06.2020 [PERSON] звернувся до голови правління ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування в результаті ДТП 12 червня 2020 року, внаслідок якої завдано шкоду тз Бентлі з д.н.з. [NUMBER] (а.с.12). 19.06.2020 та 24.06.2020 складено протоколи технічного огляду тз Bentley Continental, д.н.з. [NUMBER] (а.с.17-18, 19-20). ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» складено звіт №4346 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 03 липня 2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту тз Bentley Continental, д.н.з. [NUMBER] становить 96901,03 грн, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ 92326,49 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 90971,99 грн (а.с.21-25). ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» складено звіт №4085 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 13 липня 2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту тз Bentley Continental, д.н.з. [NUMBER] становить 458383,88 грн, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ 163681,08 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 140095,07 грн (а.с.31-35). Згідно з копією висновку за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 22 липня 2020 року №18339/20-54 експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїва В.В., вартість матеріального збитку завданого внаслідок ДТП власнику відновленого автомобіля марки Bentley Continental, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , станом та у цінах на дату ДТП, що трапилась 12 червня 2020 року, складає 228994,17 грн (а.с.47-59). Відповідно до копії квитанції №МР_АВ240898GMR_14848951 від 24 липня 2020 року сплачено 1765,15 грн КНДІСЕ за проведення експертизи №18339/20-54 (а.с.44) та копії акту здачі-приймання висновку автотоварознавчого дослідження №18339/20-54 (а.с.46). ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» квитанціями від 28 липня 2020 року перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 129350,00 грн та 10044,59 грн (а.с.81, 82). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.ч.1, 4 ст.23 ЦК України). У ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст.1167 ЦК України). Згідно зі ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника». Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці. Оскільки договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-2801-20-00388 від 10 квітня 2020 року встановлено ліміт відповідальності у розмірі 300000,00 грн, відтак саме ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» є належним відповідачем у справі, а не винуватець ДТП. Згідно з копією висновку за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 22 липня 2020 року №18339/20-54 експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїва В.В., вартість матеріального збитку завданого внаслідок ДТП власнику відновленого автомобіля марки Bentley Continental, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , станом та у цінах на дату ДТП, що трапилась 12 червня 2020 року, складає 228994,17 грн. Висновок а результатами проведення автотоварознавчого дослідження є належним засобом доказування (правові висновки з приводу цього викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №753/21177/16-ц, постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року в справі №461/2217/19). При цьому, клопотання про проведення експертизи відповідачем не заявлялося, не поданий і власний висновок експерта на спростування доказу позивача. Відтак, наданий позивачем висновок експерта суд бере до уваги як належний та допустимий доказ на підтвердження вартості матеріального збитку внаслідок ДТП. На підставі викладеного, вимоги позивача у частині стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 89599,58 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на користь позивача підлягає стягненню витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1765,15 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Cтаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 цього ж кодексу. Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі. Відтак, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч.2 ст.625 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного суду України, прийнятій в цивільній справі №910/22034/15 від 01 червня 2016 року. Відтак, позовні вимоги у частині стягнення пені у розмірі 589,14 грн підлягають задоволенню. Щодо моральної шкоди, згідно з ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. З огляду на викладене, позивачем доведений факт наявності моральної шкоди, що завдана йому діяннями відповідача з неналежної виплати суми страхового відшкодування та полягає у моральних переживаннях і душевних стражданнях, а тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, відшкодуванню підлягає на користь позивача моральна шкода в розмірі 1000,00 грн, яка буде належною та достатньою для її покриття. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial