Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що відповідач є його батьком, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області серії [NUMBER] . На даний час він навчається в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за денною формою навчання. Коштів, які надає на його утримання мати, недостатньо для покриття витрат на навчання та харчування на період навчання, а відповідач має дохід і може надавати матеріальну допомогу на навчання. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на період навчання до червня 2027 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановлених законом. 04.11.2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. 11.11.2024 року [PERSON] подав відзив на позов в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає і просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 04.11.2024 року через ДІЮ отримав ухвалу про відкриття провадження у справі №279/5407/24. Вказує, що від шлюбу, який був розірваний за рішенням суду 05 лютого 2019 року (справа № 279/5944/18), має двох синів: позивача по справі - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . На обох синів він сплачував аліменти по рішенню суду. На утримання [PERSON] продовжує сплачувати аліменти. Позивач надав суду довідку №933 від 10.08.2024 про те, що перебуває на військовій службі (навчанні) - являється курсантом 1-го курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави: харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Довідку позивач брав не для надання її до суду, а для подання до Управління праці та соціального захисту населення. Тобто, виходячи з відомостей, наданих позивачем, він перебуває на державному навчанні і на повному утриманні держави. За навчання та проживання, а також харчування не витрачаються кошти. Не погоджуючись з даним позовом, зауважив, що наразі він не має можливості сплачувати аліменти на навчання позивача, оскільки сплачує аліменти на меншого сина і ще має на утриманні двох непрацездатних батьків, мати пенсіонер, яка хворіє, і батько інвалід 1-ї групи, який потребує стороннього догляду. На їх лікування витрачається багато коштів, яких навіть не вистачає. Він єдиний здійснює догляд за своїми батьками, про що свідчить довідка про склад сім`ї №203 від 13.05.2024 року, та довідка Коростенської міської ради органу самоорганізації населення - Спілки голів окружних будинкових, вуличних комітетів про те, що дійсно він проживає з батьками, а його рідний брат з сім`єю перебувають за кордоном з вересня 2016 року по теперішній час і участі у догляді та фінансовому забезпеченні не приймає. Отже, його повнолітній син перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України і не довів існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є його процесуальним обов`язком, не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). 02.12.2024 року позивач направив відповідь на відзив у якій зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивача, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області 16.08.2006 року. На даний час позивач перебуває на військовій службі (навчанні) - являється курсантом 1-го курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, що стверджується довідкою №932 від 10.08.2024 року. З довідки №933 від 10.08.2024 року слідує, що позивач забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах, що підтверджується довідкою Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного №933 від 10.08.2024 року. Зарахований наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 25.07.2023 року №21-КС. Термін навчання становить 4 роки - попередньо до червня 2027 року. Форма навчання - денна. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81ЦПК України). Матеріалами справи доводиться, що [PERSON] перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, отже позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Отже, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд дійшов висновку про те, що позивач не подав у розумінні ст.76-81 ЦПК України доказів на обґрунтування заявлених вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed