Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

23.08.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 26.08.2024 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 09.12.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача [PERSON] ,вказує, що у сторін [INFO] у фактичних відносинах народився син - [PERSON] . Після народження сина відповідачка разом із сином проживала за адресою [ADDRESS] .В подальшому вона відселилися і почала проживати окремо. За весь час окремого проживання, мати не цікавилася життям сина, його розвитком. Тому постало питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком. Представник позивача [PERSON] , яка представляє інтереси на підставі ордера серії ВХ № 1076444 від 23 серпня 2024 року, просить задовольнити позовні вимоги, а саме: Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , який самостійно виховує та утримує сина. Відповідачка [PERSON] ,в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином. Представник третьої особи,як органу опіки та піклування виконкому Кам`янець-Подільської міської ради Стецюк -Стебницька Н.С.,яка діє по довіреності від 01 травня 2024 року, в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову.,оскільки виконком затвердив рішення органу опіки та піклування про доцільність проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком. Суд розглядає справу у відсутності відповідачки,яка належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді. Представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовий запис за №89. Після народження сина [PERSON] , відповідачка разом з сином вселилась до житла [PERSON] , яке йому було надано згідно договору найму Подільським державним університетом в гуртожитку [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади, вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після того як відповідачка [PERSON] відселилась від сім`ї, і почала проживала окремо від позивача та сина,вона проживала десь на території України, а потім виїхала до Польщі. Як вбачається, з інформації Державної прикордонної служби, [PERSON] , перетнула пункт пропуску «Шегині», 14.07.2024 року. Згідно довідки закладу вищої освіти «Подільський державний університет» за вих. №01-14/443 від 06 серпня 2024 року, вбачається, що [PERSON] , дійсно проживає разом з сином - [PERSON] , [INFO] , в гуртожитку [ADDRESS] . З 01 травня 2023 року син відвідує заклад дошкільної освіти №7 «Колобок» Кам`янець-Подільської міської ради. Згідно довідки від 01 серпня 2024 року за вих. №01-52/27 дитину приводить і забирає батько, матір дитини в цьому участі не приймає. Батько цікавиться розвитком дитини, його успішністю. Дитина доглянута. Як вбачається, з матеріалів справи, [PERSON] , за час самостійного виховання та утримання сина створив усі умови для комфортного проживання, син має власне спальне місце в кімнаті, місця для ігор та занять (підготовки до школи); кімната має всі необхідні для сина меблі та приладдя, іграшки, підручники,забезпечує сина повноцінним збалансованим харчуванням. Відповідачка з сином не спілкується, хоча позивач не створює перешкод їй в цьому: відповідачка знає, де фактично проживає син, куди доступ їй не заборонено; відповідачка знає, який садок відвідує син, однак вона його ніколи не приводила та не забирала звідти. Відповідачка свідомо нехтує інтересами сина і часу з ним не проводить. Відповідачка не здійснює підготовку сина до самостійного життя, не піклується про його життя та здоров`я, набуття ним нових знань та вмінь, не цікавиться його інтересами та потребами тощо. Здоров`ям сина відповідачка також не цікавиться, на профілактичний огляд до лікарів вона сина не водить. Всі ці обов`язки виконує позивач самостійно. Вказана обставина підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 08 серпня 2024 року, в якій, серед іншого, вказується, що «протягом останнього півроку дитину на профілактичних оглядах та з приводу захворювань супроводжував батько, [PERSON] . Мати на огляди не приходила, домашній догляд та лікування здійснює батько. Дитина росте і розвивається відповідно до віку, тому рекомендації спрямовані на розвиток дошкільних навичок з мовлення, рахунку, уяви, дрібної моторики та координації. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Також суд враховує надані позивачем докази про матеріально-побутові умови проживання, матеріальний стан, можливість позивача створити дитині умови для виховання і розвитку, виконання ним своїх батьківських обов`язків. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того на виконання ухвали суду від 19.09.2024 року виконком Кам`янець-Подільської міської ради затвердив висновок органу опіки та піклування від 12.12.2024 року про доцільність визначення місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за місцем проживання батька [PERSON] .

Outcome: approved