Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок позначений літерою «А», веранду позначену літерою «а», загальною площею 89,6 кв. м., житловою площею 43,5 кв. м., ганок, прибудову позначену літерою «а - 1», ганок, сарай позначений літерою «Б», літню кухню позначену літерою «В», тамбур позначений літерою «в», ганок, вхід в погріб позначений літерою «Г», погріб (тимчасовий) позначений літерою «Г-1», вигрібну яму позначену за номером 1, огорожу позначену за номером 2, ворота з хвірткою позначені за номером 3, хвіртку позначену за номером 4, хвіртку позначену за номером 5, що розташований за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] , якому за життя належав на праві власності вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, у зв`язку з чим вона звернулась до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . Після її звернення до нотаріального органу із заявою в частині видачі свідоцтва про право на спадкове майно було відмовлено нотаріусом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджували право власності [PERSON] на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Водночас їй було роз`яснено, що згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належного майна спадкодавцеві. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, проте разом із позовною заявою подала заяву від 11.11.2024 року, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.15). Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. через канцелярію суду 06.01.2025 року подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 36). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 31.10.2024 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані у період з 1960 по 1995 роки (а.с.9-11). [INFO] помер [PERSON] , який був рідним братом позивачки (а.с.6, 7). Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачкою підтверджується рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 03.01.2024 року (а.с. 6). Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.02.2024 року позивачці визначено додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 1(один) місяць(а.с. 31). Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 55/2024 від 21.03.2024 року (а.с. 26-35). З матеріалів спадкової справи № 55/2024 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що позивачка у встановлений законом строк спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, як спадкоємець другої черги за законом, у зв`язку з чим вона звернулась до суду щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.02.2024 року [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 1 (один) місяць (а.с. 31), після чого 14.03.2024 року нею подано заяву про прийняття спадщини до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с. 29). В матеріалах спадкової справи відсутні будь - які заяви про відкликання чи скасування означеної заяви (а.с. 26-35). Однак, нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 08.11.2024 року № 791/01-16, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджували право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із довідкою Погребищенської міської ради №18-79 від 31.10.2024 року, складеної на підставі книг погосподарського обліку громадян, встановлено, що [PERSON] являється власником спірного житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Як вбачається із матеріалів справи право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Проте, зазначена обставина не свідчить про те, що спадкодавець не був власником цього житлового будинку і що він не ввійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом на майно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивачка [PERSON] бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений нею судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на її користь.

Outcome: approved