Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

04 вересня 2024 року представник позивача адвокат Олексюк Р.Р. звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 79145 грн. 15 коп., моральну шкоду в розмірі 8000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 травня 2024 року о 16 год. 55 хв. На автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк Рівне 153 км + 100 м. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Opel, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не виконав вимогу забороняючого «жовтого» сигналу світлофора, не зупинився у визначеному місці, при виїзді на перехрестя не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення з транспортним засобом Ford, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок зіткнення вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Розмір матеріальної шкоди заподіяної позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу Ford, д.н.з. [NUMBER] при вказаній ДТП становить 235895 грн. 15 коп., частину якої відшкодовано за рахунок страхової виплати в розмірі 156750 грн. 00 коп. Розмір невідшкодованої шкоди становить 79145 грн. 15 коп. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не погоджується сплачувати невідшкодовану частину заподіяної шкоди позивач вимушений звернутися за захистом свого права до суду. Окрім цього, пошкодженням транспортного засобу позивача, останньому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 8000 грн. 10 вересня 2024 року дана позовна заява прийнята до розгляду Рівненським районним судом Рівненської області та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника адвоката Олексюка Романа Руслановича. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився подав до суду заяву в якій вказує на те, що він та його довіритель позовні вимоги підтримують повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 15 листопада 2024 року на 10 год. 00 хв. та повторно 23 грудня 2024 року на 12 год. 30 хв. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав, відзив на позов не подав. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, 01 травня 2024 року о 16 год. 55 хв. на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк Рівне 153 км + 100 м. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Opel, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не виконав вимогу забороняючого «жовтого» сигналу світлофора, не зупинився у визначеному місці, при виїзді на перехрестя не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення з транспортним засобом Ford, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 8,7г, 8.10, 8,11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджується постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 17 червня 2024 року, яка набрала законної сили 28 червня 2024 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу положень зазначеної норми, суд вважає доведеним те, що вищеописана дорожньо-транспортна пригода мала місце та трапилась з вини відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно звіту №36710 від 10 травня 2024 року, вартість матеріального збитку, заподіяного [PERSON] , як власнику автомобіля Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження під час ДТП, що трапилася 01 травня 2024 року, складає 235895 грн. 15 коп. (а.с. 9-14). Як зазначає позивач, частину вказаної шкоди в розмірі 156750 грн. 00 коп. йому відшкодовано страховою виплатою. На підтвердження вищевказаного твердження позивачем надано копію скріншоту (а.с. 7). За таких обставин невідшкодованою залишається шкода у розмірі 79145 грн. 15 коп. Оскільки, дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини відповідача [PERSON] , а розмір невідшкодованої заподіяної шкоди, яку просить стягнути позивач, підтверджено відповідним звітом про оцінку, суд приходить до переконання, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованим та доведеним і підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні позову в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд встановив наступне. Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд виходить з того, що очевидним є те, що відповідач неправомірними діями завдав позивачу моральної шкоди. Приймає суд до уваги й ту обставину, що позивач переніс психологічний стрес. При цьому, суд враховує також і ступінь вини відповідача та його поведінку, а саме небажання добровільно відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду позивачу. Виходячи з принципів розумності та справедливості, характеру протиправних дій, глибини душевних страждань позивача, вини особи, діями якої завдано моральну шкоду та інших обставин, що мають істотне значення, таких як ставлення відповідача до вчиненого, суд вважає, що стягнення моральної шкоди в розмірі заявленому у позовній заяві є розумним та справедливим. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.3860985488.1 від 04 вересня 2024 року та квитанцією № 1410916074 від. від 15 грудня 2024 року (а.с. 3, 30), а відповідно він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Окрім цього, відповідно до Договору про надання правничої допомоги №39 від 29 серпня 2024 року та квитанції №0.0.3860987421.1 від 04 вересня 2024 року (а.с. 15-17) позивач поніс витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 4250 грн. 00 коп., які також підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved