Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

16.09.2024 позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом , в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою судді від 18.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 28.10.2024. 15.10.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій частково визнав позов, просив стягнути аліменти у розмірі 1/16 частки доходів відповідача. 28.10.2024 розгляд справи відкладено на 22.11.2024, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 04.11.2024 представник позивача - адвокат Якуба Г.О. засобами поштового зв`язку подала відповідь на відзив. 13.11.2024 відповідач через канцелярію суду подав заперечення на відповідь на відзив. 22.11.2024 розгляд справи відкладено на 28.11.2024, у зв`язку з неявкою сторін. 28.11.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 11.12.2024, у зв`язку з витребуванням доказів. 11.12.2024 продовжено перерву в судовому засіданні до 07.01.2025, у зв`язку з клопотанням представника відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник позов визнали частково. Позивач до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Як убачається із витягів з реєстру територіальної громади від 11.09.2024 №№ 2024/010933334, 2024/010941208, неповнолітня [PERSON] зареєстрована разом із матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 10). Із довідки про фактичне місце проживання особи від 11.09.2024, виданої ТОВ «ЖКГ Сервіс», убачається, що неповнолітня [PERSON] мешкає разом із матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні (а.с. 13). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина шоста статті 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як убачається із копій витягів з реєстру територіальної громади (а.с. 35, 69), відповідач зареєстрований разом з непрацездатним батьком - [PERSON] , який є особою з інвалідністю, за адресою: [ADDRESS] . Також відповідач має кредитні зобов`язання за кредитним договором від 29.08.2023, на погашення яких він частково отримав позику у фізичної особи. Натомість, позивачка не надала суду будь-яких доказів на підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на її утримання у заявленому в позовній заяві розмірі (1/4 частка заробітку). Крім того, відповідач зазначає, що судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.09.2024 у справі № 750/13041/24, стягнуто із [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Чернігів, на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.09.2024 та до досягнення дитиною повноліття. Із відповіді № 932008 від 28.11.2024 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суми річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, убачається, що відповідач працює в УСБ України в Чернігівській області та отримує середньомісячний заробіток у розмірі 64 041,41 грн (а.с. 116-119). Ураховуючи вищевикладене, працездатність відповідача, його матеріальне становище, перебування на його утриманні непрацезданого батька, потребу позивача у матеріальній підтримці до досягнення спільною дитиною сторін трьох років, засади розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на утримання позивача аліментів у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), оскільки підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі не доведено. У силу положень частини третьої статті 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Таким чином доводи відповідача про нестабільність його заробітку та залежність від премій, які в майбутньому можуть не виплачуватись, суд відхиляє, оскільки в разі погіршення свого матеріального становища він не позбавлений права на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України). За правилом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial