Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. В травні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовувала його тим, що 16 лютого 2013 року вона придбала земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 3210500000:07:003:0136 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] . У 2014 році на вказаній земельній ділянці позивачем був побудований житловий будинок. Протягом 2015-2016 років до будинку було підключено енергопостачання, водопостачання та газопостачання, а в період часу з 2016 до 2018 років [PERSON] разом з батьками облаштували будинок. 9 серпня 2019 року позивач уклала шлюб з [PERSON] 17 січня 2022 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На день пред`явлення позову у Дарницькому районному суді м. Києва перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. [PERSON] посилається на те, що спірний житловий будинок був побудований та введений в експлуатацію ще до укладення шлюбу і є особистою власністю позивача, а під час шлюбу була здійснена лише державна реєстрація речового права на цей об`єкт нерухомого майна. Тому [PERSON] просить суд визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] її особистою приватною власністю. 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2024 року (а.с.140) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13 червня 2024 року (а.с.148) позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 червня 2024 року (а.с.161) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 4 жовтня 2024 року (а.с.208) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23 грудня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.225), були внесені зміни в анкетні дані позивача та продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] . У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. У зв`язку з тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано, позивачу було відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Представник відповідача [PERSON] заперечує проти задоволення позову та посилається на те, що її довіритель визнає ту обставину, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] є особистою приватною власністю позивача. Ці обставини свідчать про відсутність спору. Тому представник відповідача [PERSON] просить закрити провадження у справі. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] народилась [PERSON] , її матір`ю є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.24). 16 лютого 2013 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 3210500000:07:003:0136 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 лютого 2013 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 травня 2023 року (а.с.38-39). 9 серпня 2019 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований у Малиновському районному в м. Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, про що був складений відповідний актовий запис №2329. Після державної реєстрації шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 9 серпня 2019 року (а.с.17). 17 січня 2022 року за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №375201170 від 20 квітня 2024 року (а.с.25-27). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року (а.с.219-220) шлюб, укладений між сторонами був розірваний, а позивачу було відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Спірні правовідносини регулюються главою 7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка», главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17, у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] в період часу, протягом якого вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17, в такому випадку презюмується, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] може відноситись до спільної сумісної власності сторін. Однак, ще 16 лютого 2013 року [PERSON] придбала земельну ділянку по [ADDRESS] та почала її забудовувати. Так, у 2014 році за замовленням позивача ПП «Інтеграл-Плюс» виготовив ескізний проект «Житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] » (а.с.41-42). 3 листопада 2014 року управлінням містобудування та архітектури Бориспільської міської ради [PERSON] був виданий будівельний паспорт №265/04-16 на забудову вказаної земельної ділянки (а.с.43-48). 11 грудня 2014 року до Департаменту ДАБІ у Київській області [PERSON] було подано повідомлення про початок виконання робіт №КС 062143450981: будівництво житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.51-52). 23 листопада 2016 року за замовленням позивача КП «Бориспільське БТІ» виготовив технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за вказаною адресою (а.с.55-61). 1 грудня 2016 року в Департаменті ДАБІ у Київській області було зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта (а.с.53-54), в якій вказано, що замовником спірного житлового будинку є [PERSON] . 19 січня 2015 року [PERSON] уклала з Бориспільським РП ПАТ «Київобленерго» договір про приєднання до електричних мереж (а.с.62-66) та 3 вересня 2015 року - договір №200954242 про користування електричною енергією (а.с.69-76), за якими житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] було під'єднано до електропостачання. 12 жовтня 2015 року [PERSON] уклала з ТОВ «Гарантія» договір №2365 охорони майна громадян (а.с.77-86), за яким передала під охорону нерухомий об`єкт, що розташований по [ADDRESS] . 1 січня 2016 року позивач уклала з КП водопровідно-каналізаційного господарства «Бориспільводоканал» індивідуальний договір №18531 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с.87-88) до будинку по [ADDRESS] . 3 жовтня 2016 року [PERSON] уклала з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» договір №0402330301197 на приєднання до газорозподільної системи житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.89-93). В період часу з 2015 до 2018 роки батьки позивача [PERSON] та [PERSON] замовили та придбали для облаштування житлового будинку по [ADDRESS] вікна та двері, кухонні меблі, меблі, матраци, шафу купе, тумбу ТВ. Ці обставини підтверджуються копіями договору №183 від 3 червня 2015 року (а.с.116-120), договору №312 від 30 липня 2015 року (а.с.122-123), договору №281 від 10 липня 2018 року (а.с.133-134), договору №335 від 25 липня 2018 року (а.с.135-136) товарного чеку від 2 вересня 2015 року (а.с.124), актами здачі-прийому виконаних робіт від 23 червня 2015 року (а.с.121) та від 1 вересня 2015 року (а.с.125), замовлення від 15 серпня 2016 року (а.с.126-127), товарного чеку №379 ДР (а.с.128), договору купівлі-продажу №372 від 28 травня 2017 року (а.с.129), товарного чеку від 28 травня 2017 року (а.с.130), замовлення від 18 червня 2017 року (а.с.131, 132). Аналіз вказаних письмових доказів переконливо свідчить про те, що будівництво та фактичне введення в експлуатацію, забезпечення електропостачанням, водопостачанням та газопостачанням, та облаштування житлового будинку по [ADDRESS] було здійснено [PERSON] до укладення шлюбу з відповідачем за особисті грошові кошти позивача. Відтак є переконливі підстави вважати, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] .Подані позивачем письмові докази є достатніми в розумінні ст.80 ЦПК України для спростування презумпції спільної сумісної власності сторін на вказаний житловий будинок. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №375201170 від 20 квітня 2024 року (а.с.25-27) вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про застосування обтяжень (арештів, заборон відчуження) відносно спірного житлового будинку. Тому визнання в судовому порядку за позивачем права власності на цей об`єкт нерухомого майна не порушить прав інших осіб, які не беруть участь у розгляді цивільної справи. Крім того, суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на відсутність спору між сторонами, оскільки [PERSON] не заперечує ту обставину, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] . Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 (провадження №61-3438 сво21), предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Судом встановлено, що спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] можливе лише шляхом ухвалення рішення суду, оскільки сторони не змогли вирішити спір в досудовому порядку. Крім того, [PERSON] та її представник [PERSON] наполягають на наявності неврегульованих питань між позивачем та [PERSON] стосовно, зокрема, можливих труднощів в отриманні згоди відповідача під час укладення [PERSON] договорів, направлених на відчуження спірного об`єкта нерухомого майна. Аналіз цих обставин переконливо свідчить про те, що між сторонами існують неврегульовані питання, що унеможливлює закриття провадження у справі. З огляду на це суд висновує про те, що з метою забезпечення юридичної визначеності в майнових правовідносинах, що виникли між позивачем та [PERSON] , належить визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] . 6. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №9495-3833-0873-7533 від 25 травня 2024 року (а.с.139) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 15140 гривень 00 копійок. Пред`явлений нею позов задоволено в повному обсязі. З огляду на це суд висновує про те, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 15140 гривень 00 копійок.

Outcome: approved