Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Мелєзгінов Юрій Валерійович, який діє в інтересах [PERSON] , 26.09.2024 звернувся до суду з позовною заявою Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про визнання право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями за набувальною власністю, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] право власності за набувальною давністю на домоволодіння , яке розташоване в [ADDRESS] ; судові витрати залишити за позивачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 1985 року по даний час прописана та проживає в [ADDRESS] . Право проживати, володіти та розпоряджатися в даному будинку позивач отримала, як працівник КСП, яка працювала в КСП дояркою, при цьому документи, які стали підставою для вселення, не збереглися. В будинку позивач проживав разом зі своєю донькою [PERSON] . З 1985 року по даний час позивач відкрито та безперервно володіє і користуться будинком, сплачує комунальні платежі та земельний податок за користування земельною ділянкою під будинком. Разом з тим право власності на будинок ні за ким не зареєстровано, власник зазначеного об`єкту нерухомості не відомий. Крім того, на балансі Побузької селищної ради будинок не перебуває, що позбавляє її можливості оформити право власності на вказану квартиру у порядку приватизації. Позивач є пенсіонером, іншого житла не має, з 1985 року зареєстрована та проживає у спірному будинку, добросовіснго, відкрито, безперервно користується ним, проводила у будинку ремонти, сплачувала комунальні платежи, займалася її доглядом та утриманням. За час проживання позивачем у будинку, позивачем булдо виготовлено технічний паспорт на будівлю та будинок внесено до реєстру будівельної діяльності. Всі вище вказані обставини справи можуть також підтвердити [PERSON] та [PERSON] . Так як власник чи балансоутримувач житлового будинку невідомий у інший спосіб оформити право власності на будинок, ніж з підстав визнання права власності за набувалоьною давністю неможливо. 27.09.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 07.10.2024 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого розгляду. Представник позивача [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначва, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився,селищний голова надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до частин 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В підготовчому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 09 січня 1985 року та проживає за даною адресою по даний час, що підтверджується копією довітки №144від 07.08.2024 виданою Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області. Відповідно до копій довідок №162/12-30 від 09.2024 та №163/12-30 від 09.2024 виданих Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, земельний податок за користування ОСГ та під житловою забудовою по [ADDRESS] сплачувався [PERSON] щомісячно, після виходу на пенсію звільнена від оподаткування як пенсіонер за віком, відсутній борг по сплаті, житловий будинок на балансі селищної ради не перебуває, що також підтверджується копією з погосподарської книги №3 за 1986-1990 роки. З копії трудової книжки колгоспника № [NUMBER] [PERSON] , виданої 01.06.78 року КСП ім. Леніна, [PERSON] вступила в члени колгоспу 1978 року, де працювала дояркою до 1991 року, з 1992 по 1997 років - лаборантом та 1998-1999 рр. - різноробочою. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №396265484 від 24.09.2024 відсутня інформація щодо буд. [ADDRESS] . Як вбачається з довідки №279/01 від 13.09.2024, з особового рахунку № [NUMBER] , копії рахунку на оплату електроенергії за жовтень 2023 від 07.11.2023 позивач здійснювала оплату за комунальні послуги за адресою буд. [ADDRESS] . На житловий будинок буд. [ADDRESS] виготовлений технічний паспорт замоником [PERSON] 21.08.2024 . Так, статтею 81 ЦПК України встановлено правила обов`язку доказування і подання доказів в цивільній справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, а обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 705 грн. 60 коп. ( 1211,20 +200=1411,20*50%) судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" згідно платіжних інструкцій, а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, покладається на позивача. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved