Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Кульгавець С.М., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить зменшити розмір присуджених аліментів, які стягуються із позивача на підставі рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27.12.2017 року на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки місячного доходу платника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частки місячного доходу платника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що законодавчо визначений розмір аліментів в частці заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину становить 1/4 заробітку (доходу), в той же час рішенням суду визначено частку у розмірі 1/3, яка відповідає розміру аліментів на двох дітей, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів, таким чином, просить зменшити йому розмір аліментів, визначений рішенням суду. Ухвалою суду від 05.11.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судові засідання не з`явилися, однак представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити, щодо ухвалення у справі заочного рішення не заперечують. Відповідачка в судові засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі, та від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Заліщицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Серія [NUMBER] від 01.10.2024 року. Встановлено, що син проживає з відповідачкою [PERSON] . 08.09.2015 року у справі №597/724/15-ц рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області позовні вимоги [PERSON] задоволено та вирішено стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі по 1\\4 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 15.07.2015 року або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27.12.2017 року у справі №597/1357/17 змінено розмір аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини місячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість визначеної рішенням суду від 08.09.2015 року по 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою\~про видачу\~судового наказу\~про стягнення\~аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану або погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надано жодних доказів які б підтверджували зміну його матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я, що відповідно не підтверджено неможливості сплачувати аліменти у зміненому розмірі присудженому за рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог, щодо зменшення розміру присуджених аліментів, позивач в позовній заяві вказує, що законодавчо визначений розмір аліментів в частці заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину становить заробітку (доходу), в той же час рішенням суду від 27.12.2017 року визначено та присуджено до стягнення частку у розмірі 1/3, яка відповідає розміру аліментів на двох дітей, що є підставою зменшенням розміру аліментів визначених рішенням суду від 27.12.2017 року при вирішенні спору про зміну розміру стягнення аліментів. Однак, такі доводи позивача не заслуговують на увагу суду, оскільки таких підстав для зменшення розмірів присуджених за рішенням суду аліментів законодавством не передбачено. В той же час, слід зазначити, що рішенням суду від 27.12.2017 року, яке ухвалене в порядку позовного провадження за участі усіх учасників справи, сторонам було роз`яснено порядок оскарження рішення суду до апеляційного суду. Рішення суду набрало законної сили. Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази по справі в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що позивачем не надано доказів про погіршення стану його здоров`я або погіршення матеріального становища, зміну сімейного стану, а відтак у суду відсутні підстави для зменшення зміненого розміру аліментів, визначених рішеннями суду №597/1357/17 від 27.12.2017 року, що є підставою для відмови в позові. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи відмову у задоволенні вимог позивача, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed