Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

29.10.2024 представник позивача Дубравська О.І. звернулася до суду в інтересах КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просила стягнути з кожного з них по 22123,59 грн заборгованності за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії та по 1009,33 грн судового збору В подальшому представник позивача дізнавшись, що двоє відповідачів є малолітніми просив суд залучити відповідача [PERSON] в якості законного представника [PERSON] , [PERSON] иа змінив позовні вимоги та просив суд: - стягнути з [PERSON] на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 22123 грн. 59 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1009 грн. 33 коп.; - стягнути з законного представника [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої: [PERSON] , на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 22123 грн. 59 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1009 грн. 33 коп.; - стягнути з законного представника [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього: [PERSON] , на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 22123 грн. 59 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1009 грн. 33 коп. В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що квартира [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради, споживачами є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , площа квартири становить 68,80 кв.м. З 01.12.2016 року по 01.10.2024 року відповідачі не в повному обсязі сплачують за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 66370,78 грн. Так, у січні 2016 відповідачами сплачено 800,00 грн. (проте нараховано 1221,23 грн.), у лютому 2016 відповідачами сплачено 1772,85 грн. (проте нараховано 867,99 грн.), у січні 2017 відповідачами сплачено 500,00 грн. (проте нараховано 2564,01 грн.), у грудні 2017 відповідачами сплачено 600,00 грн. (проте нараховано 1794,80 грн.), у січні 2018 відповідачами сплачено 600,00 грн. (проте нараховано 2251,87 грн.), у лютому 2018 відповідачами сплачено 600,00 грн. (проте нараховано 2452,53 грн.), у березні 2018 відповідачами сплачено 400,00 грн. (проте нараховано 2184,98 грн.), у квітні 2018 відповідачами сплачено 400,00 грн. (проте нараховано 127,80 грн.), у травні 2018 відповідачами сплачено 400,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у червні 2018 відповідачами сплачено 400,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у серпні 2018 відповідачами сплачено 700,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у вересні 2018 відповідачами сплачено 700,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у жовтні 2018 відповідачами сплачено 600,00 грн. (проте нараховано 288,82 грн.), у листопаді 2018 відповідачами сплачено 700,00 грн. (проте нараховано 2106,66 грн.), у грудні 2018 відповідачами сплачено 1000,00 грн. (проте нараховано 2432,57 грн.), у січні 2019 відповідачами сплачено 700,00 грн. (проте нараховано 3191,36 грн.), у лютому 2019 відповідачами сплачено 691,00 грн. (проте нараховано 2440,41 грн.), у березні 2019 відповідачами сплачено 1100,00 грн. (проте нараховано 1896,46 грн.), у квітні 2019 відповідачами сплачено 1500,00 грн. (проте нараховано 864,12 грн.), у травні 2019 відповідачами сплачено 1100,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у липні 2019 відповідачами сплачено 800,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у серпні 2019 відповідачами сплачено 500,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у вересні 2019 відповідачами сплачено 500,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у листопаді 2019 відповідачами сплачено 300,00 грн. (проте нараховано 1520,01 грн.), у січні 2020 відповідачами сплачено 200,00 грн. (проте нараховано 2170,39 грн.), у лютому 2020 відповідачами сплачено 3000,00 грн. (проте нараховано 1159,93 грн.). Представник позивача вказала, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачам про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та необхідність їх погашення шляхом розміщення даної інформації у квитанціях на оплату, проте, відповідачі борг не сплачують. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 30.10.2024 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Сторони чи їх представники до суду не з`явилися. Представником позивача, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, позов підтримує та просять його задовольнити. Відповідачі в судове засідання призначене на 08.01.2024 не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить особистий підпис [PERSON] в поштовому повідомленні про вручення рекомендованого повідомленгня Отже, відповідачі будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, причини неявки невідомі, заперечень на позовну заяву не подано. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи та він може вирішити спір по суті. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Протокольною ухвалою від 08.01.2025 суд постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін чи їх представників та за правилами про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. Протокольною ухвалою від 08.01.2025 суд залишив без розгляду клопотання представника позивача про поновлення строку на подачу заяви про уточненя позовних вимог, оскільки розгляд справи не розпочато по суті він не є пропущеним . Протокольною ухвалою від 08.01.2025 суд прийняв зміну підстав позовних вимог подану представником позивача (уточнюча позовна заява від 28.11.2024) та визнав [PERSON] в якості законного представника малолітніх [PERSON] та [PERSON] в цивільній справі №296/9999/24 Протокольною ухвалою 08.01.2025 судвідмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребовування доказів, а саме інформації у ГУ ДПС в Житомирській області про ідентифікаційні номера відповідачів оскільки вони наявні в матеріалах справи. Протокольною ухвалою 08.01.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребовування доказів у приватного нотаріуса Стражник Т.О. - копії договору купівлі-продажу квартири № 1612 від 03.02.2023 для отримання інформації про повні дати народження відповідачів та їх ідентифікаційні номера, оскільки докази, що містять цю інформацію наявні в матеріалах справи (свідоцтва про надодження надані представником позивача, відомості з Єдиного демографічного реєстру, відповіді з ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області) та за потреби представник мав право на ознайомлення з матеріалами цивільної справи. Інших обгрунтувань клопотання не містило. Не розглянутих клопотань у справі не має Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 355474619 від 22.11.2023 квартира [ADDRESS] , загальною площею 69,55 кв.м. з 03.02.2023 належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частині кожному : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.02.2023, посвідченому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. (а.с. 8). [PERSON] , [INFO] , має картку платника податків [NUMBER] , та з 07.02.2023 зараеєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.8, 21) [PERSON] , [INFO] , має картку платника податків [NUMBER] , та з 07.02.2023 зараеєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.8, 31) [PERSON] , [INFO] , має картку платника податків [NUMBER] , та з 07.02.2023 зараеєстрованийв квартирі [ADDRESS] (а.с.8, 32) Квартира [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради. Однак, у період з 01.12.2016 року по 01.10.2024 року не в повному обсязі сплачуються платежі за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 66370,78 грн. Так, у січні 2016 сплачено 800,00 грн. (проте нараховано 1221,23 грн.), у лютому 2016 відповідачами сплачено 1772,85 грн. (проте нараховано 867,99 грн.), у січні 2017 сплачено 500,00 грн. (проте нараховано 2564,01 грн.), у грудні 2017 відповідачами сплачено 600,00 грн. (проте нараховано 1794,80 грн.), у січні 2018 сплачено 600,00 грн. (проте нараховано 2251,87 грн.), у лютому 2018 сплачено 600,00 грн. (проте нараховано 2452,53 грн.), у березні 2018 сплачено 400,00 грн. (проте нараховано 2184,98 грн.), у квітні 2018 сплачено 400,00 грн. (проте нараховано 127,80 грн.), у травні 2018 сплачено 400,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у червні 2018 сплачено 400,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у серпні 2018 сплачено 700,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у вересні 2018 сплачено 700,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у жовтні 2018 сплачено 600,00 грн. (проте нараховано 288,82 грн.), у листопаді 2018 сплачено 700,00 грн. (проте нараховано 2106,66 грн.), у грудні 2018 сплачено 1000,00 грн. (проте нараховано 2432,57 грн.), у січні 2019 сплачено 700,00 грн. (проте нараховано 3191,36 грн.), у лютому 2019 сплачено 691,00 грн. (проте нараховано 2440,41 грн.), у березні 2019 сплачено 1100,00 грн. (проте нараховано 1896,46 грн.), у квітні 2019 сплачено 1500,00 грн. (проте нараховано 864,12 грн.), у травні 2019 сплачено 1100,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у липні 2019 сплачено 800,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у серпні 2019 сплачено 500,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у вересні 2019 сплачено 500,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у листопаді 2019 сплачено 300,00 грн. (проте нараховано 1520,01 грн.), у січні 2020 сплачено 200,00 грн. (проте нараховано 2170,39 грн.), у лютому 2020 сплачено 3000,00 грн. (проте нараховано 1159,93 грн.) (а.с. 5-7). Таким суд встановив, що існує спір з приводу оплати послуг за постачання теплової енергії, споживачам в квартирі [ADDRESS] , що регулюється Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та ЦК України.. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно із частиною 1 статті 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до положень статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений у статті 9 названого Закону, відповідно до якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Разом з цим матеріали цивільної справи не містять договору укладеного між сторонами. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що відсутність між сторонами письмового договору щодо послуг з теплопостачання не впливає на правильність вирішення спору, оскільки положеннями статей 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника (наймача) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі такий висновок зробив Верховний суд у постанові від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц. Отже користувачі зобов`язані сплачувати послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії навіть за відсутності договору, тобто за фактичне користування такими послугами. Відповідно до положень ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 цього Кодексу). Судом встановлено, що з 03.02.2023 квартира [ADDRESS] , загальною площею 68,80 кв.м перебуває у спільній частковій власності (розмір частки кожного 1/3) - [PERSON] та її малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказана квартира забезпечується послугами централізованого опалення на площу 68,80 кв.м, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, на вказану адресу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , нарахування здійснюється на 3 особи та заборгованність за наданими послугами становить 66370,78 грн. за період 01.12.2016 по 01.10.2024 Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №522/7683/13-ц, від 01 вересня 2020 року в справі №352/2163/13-ц). Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц). Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення покладається на власників майна незалежно від місця проживання власника. Оскільки [PERSON] та її діти стали власниками квартири 03.02.2023 то відповідно саме з цієї дати вони мають нести тягар утримання майна, що перебуває у їх спільній частковій власності Так у лютому 2023 року нараховано 2519,91 грн то відповідно за цей місяць підлягало оплаті 2340,00 грн (2519,91 грн:28 днів= 90 грн х 26 днів=2340,00 грн), у березні 2023 року- 1902,45 грн, у квітні 2023 року - 652,89 грн, протягом травня-вересня 2023 року нарахувань не було, в жовтні 2023 року підлягало сплаті - 439,00 грн, у листопаді 2023 року - 1854,49 грн, у грудні 2023 року - 2814,62 грн, у січні 2024- року - 2872,16 грн, у лютому 2024 року - 2077,54 грн, у березні 2024 року - 1905,66 грн, що сукупно складає 16858,81 грн. Матеріали справи містять відомості, що з 03.02.2023 по жовтень 2024 року жодної оплати здійснено не було., а відповідно до часток власності у майні кожен власник має сплатити по 5619,60 грн відповідно (16858,81 грн : 3 = 5619,60 грн) Проте, відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). У порядку, встановленому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом була отримана інформація з ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області, що [PERSON] [INFO] , а [PERSON] , [INFO] та їх матір`ю згідно свідоцтв про народження є [PERSON] . Таким чином, на момент переходу права власності по 1/3 квартиру [PERSON] та [PERSON] були малолітніми. Станом на 08.01.2024 вони також є малолітніми, , а отже не мають повної цивільної дієздатності. Статтею 31 ЦК передбачено, що особа яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (ч. 1 ст. 59 ЦПК України). Ухвалою суду від 08.01.2025 [PERSON] визнана законним предстаником її малалітніх дітей За приписами п. 99.2 ст. 99 Податкового кодексу України грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов`язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу. Матеріали цивільної справи не містять відомостей щодо батька дітей, суд же сам не вправі збирати докази, оскільки це суперечить принципу диспозитивності в судовому процесі та може свідчити про надання переваг одній зі сторін Отже суд вважає, що саме [PERSON] має відповідати за зобов`язаннями своїх дітей, а тому саме з неї підлягає стягнення заборгованость за послуги надані позивачем в період з 03.02.2023 (момент набуття права власності на квартиру) та по 01.10.2024, а саме - 16858,81 грн , з яких 5619,60 грн за її частку у власності - 1/3 та відповідно по 5619,60 грн за двох дітей частка власності кожного з яких є також 1/3 В задоволенні інших вимог слід відмовити оскільки представник позивача не довів, що решта суми - 49511,97 грн за період з 01.12.2016 по 03.02.2023, коли квартира не перебувала у спільній частковій власності родини [PERSON] має бути також ними оплачена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 769,14 грн (16858,81 грн :66370,78 грн х 3028,00 грн=769,14 грн)

Outcome: partial