Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 грудня 2011 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день подружні стосунки позивач з відповідачем не підтримують, проживають окремо. Спільних інтересів та побуту сторони не мають. Проживання однією сім`єю є неможливим, подальше спільне життя і збереження подружніх стосунків суперечить їх інтересам, а шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, та правом подачі відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 23 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 416, що підтверджується наявним в матеріалах свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дослідивши наявні у справі матеріали, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач стверджує, що вони з відповідачем припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна та місце проживання неповнолітньої дитини на момент звернення до суду не мають. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до положень \~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати у справі, а саме сума судового збору.

Outcome: approved