Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» (далі - ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3% річних та інфляційних. Зазначало, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] , що підтверджується статутом товариства та актом. 17.05.2014 між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» та [PERSON] було укладено договір №6/5-3 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2021 по 30.11.2023 складає 37 157 грн. 86 коп., з яких: 24 114 грн. 13 коп. - основна сума заборгованості, 10 943 грн. - інфляційні, 2 108 грн. 83 коп. - 3 % річних. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує та у нього утворилася заборгованість, ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за період з 01.01.2021 по 30.11.2023, яка складає 37 157 грн. 86 коп., з яких: 24 114 грн. 13 коп. - основна сума заборгованості, 10 943 грн. 90 коп. - інфляційні, 2 108 грн. 83коп. - 3 % річних. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000 грн. та судовий збір у розмірі 3 028 грн. Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3% річних та інфляційних та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача відзив не надходив. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є - [PERSON] (а.с. 7). Діяльність ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» регламентується статутом підприємства, затвердженим загальними зборами учасників відповідно до Протоколу № 13-12/19 від 13.12.2019. Відповідно до п. 1.9 Статуту метою діяльності товариства є здійснення господарської діяльності, направленої на задоволення потреб фізичних, юридичних осіб, інших суб`єктів господарювання, у продукції, товарах або послугах товариства та отримання прибутку. Для досягнення мети своєї діяльності товариство має право вчиняти будь-які дії, укладати будь-які договори, контракти, угоди, що не заборонені чинним законодавством, вступати до будь-яких об`єднань, союзів, асоціацій та здійснювати всі інші види діяльності для досягнення мети створення товариства, що не заборонені чинним законодавством України. Відповідно до п. 1.10 Статуту предметом діяльності товариства є здійснення господарської діяльності з будь-яких видів діяльності, в прямій та виключній формі, які не заборонені чинним законодавством України та не суперечить йому. 17.03.2015 між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» та [PERSON] було укладено договір № 6/5-3 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 8-10). Відповідно до п. 1 договору його предметом є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій у житловому будинку № , кв. [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п. 1 п. 11 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. 19.08.2020 між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» та [PERSON] було укладено договір № 24/16 про надання послуг з постачання теплової енергії (а.с. 11-16). Відповідно до п. 1 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу з постачання теплової енергії відповідної якості визначеної умовами цього договору та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до відомості по рахунку № [NUMBER] за період з січня 2021 по листопад 2023 заборгованість [PERSON] складає 24 114 грн. 13 коп. (а.с. 18). Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Договором № 6/5-3 про надання послуг з управління багатоквартирними будинками і спорудами та прибудинковими териотріями та договором №24/16 про надання послуг з постачання теплової енергії, укладеними між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» та [PERSON] було встановлено тарифи. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як установлено судом, [PERSON] свої зобов`язання з оплати послуг управління багатоквартирними будинками і спорудами та прибудинковими териотріями, та послуг з постачання теплової енергії за період з січня 2021 року по листопад 2023 року не виконував, внаслідок чого станом на 30.11.2023 у нього утворилась заборгованість по рахунку у розмірі 24 114 грн. 13 коп. (а.с. 18). Ураховуючи те, що відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги та у нього утворилася заборгованість перед позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» заборгованості за послуги з управління багатоквартирними будинками і спорудами та прибудинковими територіями, постачання теплової енергії за період з січня 2021 року по листопад 2023 року, яка складає 24 114 грн. 13 коп. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 108 грн. 83 коп. та інфляційні у розмірі 10 943 грн. за період з 01.01.2021 по 30.11.2023. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України від 29.10.2024 №4024-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 07 лютого 2025 року. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного законодавства, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення нарахованих 3% річних за період дії воєнного стану, а саме з 24.02.2022 по 30.11.2023. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи те, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних, а саме: не надано обґрунтованого окремого розрахунку заборгованості за нарахованими 3% річних та інфляційних за період з початку виникнення у відповідача заборгованості до початку введення воєнного стану в Україні, а тому, правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 3% річних у розмірі 2 108 грн. 83 коп. та інфляційних у розмірі 10 943 грн. немає. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000 грн. та судовий збір. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У порушення вимог ст. 76, 81 ЦПК України представником позивача не надано доказів на підтвердження того, що замовником були оплачені послуги професійної правничої допомоги в розмірі 22 000 грн. Ураховуючи те, що позивачем не надано суду доказів того, що ним було оплачено послуги з надання професійної правничої допомоги, правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу немає. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 3 028 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial