Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

10.01.2025 [PERSON] (далі за текстом заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Заявник зазначив, що [INFO] в с. Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області померла його мати [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Михайлівка Запорізької області. Зареєструвати в органах ДРАЦС смерть матері відповідно до чинного законодавства заявник не має можливості, оскільки на даний час у зв`язку зі збройною агресією з боку російської федерації с. Велика Знам`янка, Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оригінал лікарського свідоцтва про смерть, необхідний для державної реєстрації смерті, відсутній. Водночас, встановлення факту смерті [PERSON] необхідне для отримання свідоцтва про смерть та оформлення права на спадщину, у зв`язку з чим заявник просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, смт. Михайлівка Запорізької області, яка померла [INFO] у с.\~Велика Знам`янка, Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, причина смерті: серцева недостатність, атеросклеротична хвороба серця. Ухвалою суду від 10.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено відкрите судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи подала клопотання про розгляд справи без її участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , померла в с.\~Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області [INFO] . Факт смерті громадянки України [PERSON] 27.11.2024 підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане на тимчасово окупованій території Україні окупаційною владою 28.11.2024. Факт родинних відносин заявника і померлої особи підтверджується: свідоцтвом про народження заявника [NUMBER] від 08.04.1978 року, виданим на ім`я [PERSON] , матір`ю якого вказана [PERSON] ; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00012809150 від 26.09.2013, відповідно до якого 10.06.1988 зареєстрований актовий запис № 524, прізвище до державної реєстрації « [PERSON] » після державної реєстрації « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Крім того, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, з посиланням на судову практику Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини. До вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Колегія суддів звернула увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який розвиває цей принцип у своїй практиці, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть його матері, видане державним органом України. Відповідно до ст. 317, 430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] , [INFO] , в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав в судовому порядку встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , що народилася в смт. Михайлівка Запорізької області та померла [INFO] в с.\~Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, причина смерті: серцева недостатність, атеросклеротична хвороба серця. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved