Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

До суду за підсудністю з Богунського районного суду м. Житомира надійшла вище вказана позовна заява, в якій позивач зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Також позивач зазначила, що у них з відповідачем народилася одна спільна дитина, яка наразі проживає з нею та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо виховання та утримання дитини. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд: - розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем; - відновити дошлюбне прізвище [PERSON] ; - визначити місце проживання спільної дитини сторін із позивачем; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (догоду) щомісячно, починаючи з 18.06.2024 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони або їх представники не з`явились. Представником позивача адвокатом Чайковською Р. А. подано заяву про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 60). Відповідач у судове засідання не з`явився; про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 53). У попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 45-47). Представник третьої особи подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 54). Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25.08.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с. 17). Від шлюбу сторони мають одну спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1\~ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1\~ст. 24 СК України). Частиною 1\~ст. 110 СК України\~передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1\~ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2\~ст. 112 СК України). Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, враховуючи відсутність відомостей про вагітність дружини та відомостей про наявність у сторін дитини віком до одного року, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі сторін, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу щодо розірвання шлюбу. Відповідно до положень статей\~ 8 та 12\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 161\~СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім - враховуються права батьків. При цьому питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні того, що для дитини розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно. Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , що вбачається з висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 2004 від 18.12.2024 року (а.с. 55-58). Відтак, виходячи з того, що найкращі інтереси дитини мають першочергове значення; враховуючи, що матір`ю належно виконуються обов`язки щодо виховання та утримання дитини, а також те, що у сторін має місце спір з вирішення даного питання, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю, задовольнивши дану позовну вимогу. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки (заробітку) доходу, але не менше,\~ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.06.2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40\~ грн судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Також, на підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена при зверненні до суду. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved