Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду зі згаданим позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що 31.05.2024 між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Має спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу не надає, а вона не має можливості самостійно утримувати дитину. Ухвалою суду від 09.12.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, повідомлена належним чином, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористався, надіслав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність, позов визнав повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення суду набрало законної сили 02.07.2024. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2016. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з матір`ю. Так, згідно довідки від 19.08.2024 №1633-5003406269 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за цією ж адресою проживає його мати [PERSON] . Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує, що спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини не суперечить вимогам статей 182, 183 СК України. Суд наголошує, що, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на вищевикладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, можливість надання неповнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, передбачені ст.182 СК України, а також враховує рівень життя сьогодення, мінімальну заробітну плату та прожитковий мінімум. Обов`язки з утримання дитини виконує позивач, оскільки дитина проживає з нею, що також не спростовано відповідачем. Аліменти на утримання неповнолітньої дитини підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, тобто починаючи з 06.11.2024. Згідно ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням того, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд,

Outcome: approved