Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

В липні 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк Ігор Ярославович, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме - житловий будинок в селі Збиранка Львівської області. Вона вступила у фактичне володіння та управління будинком, проживаючи та користуючись ним, однак, не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки батько за час життя не виготовив технічний паспорт на будинок і не отримав свідоцтва про право власності на нього. Позивач зазначає, що 29 серпня 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка Ігоря Ярославовича із заявою про видачу свідоцтва про вступ в спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті її батька [PERSON] . Нотаріусом заведено спадкову справу № 59/2023 від 29 серпня 2023 року, однак, відмовлено їй у видачі свідоцтва про вступ в спадщину. Відтак, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач також зазначає, що 29 травня 2024 року приватний нотаріус Кулиняк І.Я. отримав заяву від відповідачки від 26 березня 2024 року, яка була направлена поштовим відправленням, оскільки відповідачка перебуває за кордоном, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті їх батька [PERSON] . Однак нотаріусом відмовлено видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач посилається на те, що 9 березня 1989 року Виконавчий комітет Грибовицької сільської ради народних депутатів Нестеровського району Львівської області видав рішення «про затвердження рішення про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] », яким затвердив Наказ по птахофабриці «Октябрьская» №5 від 9 березня 1989 року про закріплення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] в [ADDRESS] , площею 0,08 га. В подальшому її батько отримав свідоцтво на забудову земельної ділянки від 06.06.1989 року за № 125. Крім того, наявний будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, проект забудови земельної ділянки, акт виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 20.06.1989 року, дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво від 18.09.1990 року за № 125. 26 лютого 2024 року було виготовлено технічний паспорт на спадковий будинок по [ADDRESS] . Крім того, Обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» видало їй довідку від 26.02.2024 року за № 4944 про те, що згідно інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 26.02.2024 року номер житлового будинку [ADDRESS] територіальна громада - відсутній. Позивач зазначає, що згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 548, ст.549 ЦК Української РСР, що діяв на час виникнення спадкових правовідносин, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач стверджує, що у спірному будинку вона проживала разом з батьком за час його життя і після його смерті. У зв`язку з наведеним вище, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 210 кв.м., житловою площею - 89,4 кв.м. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 02.08.2024 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків (арк. спр. 20-22). Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання у справі (арк. спр. 58-59). 23.12.2024 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13.01.2025 року (арк. спр. 200-201). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Крім того, відповідачка в заяві зазначила, що позовні вимоги визнає та просить позов задовольнити (арк. спр. 99). Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк Ігор Ярославович в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання. Нотаріусом направлено до суду на виконання ухвали копію спадкової справи заведеної №59/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні 13.01.2025 року представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Суд, заслухавши вступне слово представника позивачки - [PERSON] , проаналізувавши доводи наведені позивачкою та її представником в позовній заяві, а також обґрунтування, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (арк. спр. 30). Із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] (арк. спр.89). Із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батькам є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 75-76). [PERSON] змінили своє прізвище на « [PERSON] » внаслідок укладення 20.08.1994 року шлюбу з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (арк. спр. 134). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що позивачка 16.02.1999 року розірвала шлюб із [PERSON] (арк. спр. 136). Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] 15 листопада 2003 року одружилась з [PERSON] , внаслідок чого позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (арк. спр. 138). Як встановлено із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідачка [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 133). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, визнано таким що втратив чинність з 1 січня 2004 року Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року. В пункті 4 зазначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадщина відкривається за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено з матеріалів справи, Наказом №5 по птахофабриці «Октябрьская» №5 від 9 березня 1989 року на підставі розглянутої заяви [PERSON] , закріплено за останнім в постійне користування земельну ділянку в розмірі 0,08 га землі під будівництво індивідуального житлового будинку (арк. спр. 31). Виконавчим комітетом Грибовицької сільської ради народних депутатів Нестеровського району Львівської області прийнято рішення від 9 березня 1989 року «Про затвердження рішення про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] » яким затверджено наказ по птахофабриці «Октябрьская» №5 від 9 березня 1989 року про закріплення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] в [ADDRESS] , площею 0,08 га. (арк. спр. 32). [PERSON] видано Свідоцтво на забудову земельної ділянки від 05.05.1989 року №125, в якому вказано забудовник: [PERSON] , місце будівництва: [ADDRESS] (арк. спр. 33 зворот). Також [PERSON] видано [PERSON] паспорт на забудову земельної ділянки, оформлено Проект забудови земельної ділянки (арк. спр. 34-36). 18.09.1990 року [PERSON] Виконавчим комітетом Нестеповської районної ради народних депутатів надано Дозвіл на право закладень фундаментів під індивідуальне будівництво (арк. спр. 37). Згідно з Актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 20.06.1989 року, встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної громадянину [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель, площа земельної ділянки становить 800,0 кв.м., земельна ділянка знаходиться в [ADDRESS] (арк. спр. 38). У технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в селі Збиранка Львівської області, який виготовлено на замовлення позивачки [PERSON] станом на 26.02.2024 року, зазначено, що загальна площа будинку - 210 кв.м., житлова площа - 89,4 кв.м. (арк. спр. 38-42). У довідці виданій [PERSON] Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 26.02.2024 року за № 4944 ззавначено, що згідно інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 26.02.2024 року номер житлового будинку [ADDRESS] , Львівська територіальна громада - відсутній (арк. спр. 43). Згідно із відповіддю Львівської районної державної адміністрації на адвокатський запит від 11.10.2024 року №1451/01-14, у документах Грибовицької сільської ради (рішеннях виконкому за 1989 рік значиться [ADDRESS] , з 2002 року вулиця Сонячна) (арк. спр. 98). Представником позивачки надано до матеріалів справи копію поштового відправлення, копію проплат за інтернет послуги за адресою: [ADDRESS] , а також надано довідку із Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про те, що об`єкт за адресою: [ADDRESS] не газифікований, послуги з газопостачання не надаються (арк. спр. 114 - 117). Із копії спадкової справи №59/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що позивачка [PERSON] 29.08.2023 року звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на будинок [ADDRESS] (арк. спр. 67). 29.05.2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. зареєстровано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка подана [PERSON] , а саме на будинок [ADDRESS] (арк. спр. 81). Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №73753639 встановлено, що заповіти від імені [PERSON] відсутні (арк. спр. 73). Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. оформлено лист від 13 червня 2024 року №189/02-14 [PERSON] , в якому зазначено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно подати правовстановлюючі документи чи їх дублікати щодо належності майна спадкодавцеві (арк. спр. 83). Також приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. оформлено лист від 13 червня 2024 року №190/02-14 [PERSON] , в якому зазначено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно подати правовстановлюючі документи чи їх дублікати щодо належності майна спадкодавцеві (арк. спр. 84). Відповідно до Закону України "Про нотаріат" та пп.4.15, 4.19 п.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5 та Глави 7 п.2 цього Порядку, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Як встановлено під час розгляду справи, позивачка та відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька та звернулися до нотаріуса із відповідними заявами. Так як заповіт від імені померлого не посвідчувався спадкування відбувається за законом. Інших спадкоємців до майна померлого [PERSON] з матеріалів справи не встановлено. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Отже, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, звернулася із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. З матеріалів справи не встановлено інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку. Ураховуючи наведене вище, оскільки відповідачка не заперечує проти задоволення позову та визнає позовні вимоги, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved