Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Батько не цікавиться дитиною, зовсім з донькою не спілкується, не бере участі в її вихованні, розвитку, лікуванні та взагалі в її житті, а тому з метою захистити права та інтереси своєї неповнолітньої дитини позивачка вимушена звернутись до суду. Позивачка та її представник до суду не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - «служби у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання також не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, вважала за можливе задовольнити позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав відповідачки, надала суду обґрунтований висновок. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , є відповідач у справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до рішення суду від 24.10.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10-11). Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2019 року з відповідача на утримання [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Аліменти стягнуто на користь позивачки (а.с. 12-13). Дитина на даний час проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , яка займається її вихованням. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно довідки закладу дошкільної освіти № 21 «Волошка» Сумської міської ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] , виховувалась в закладі дошкільної освіти № 21 «Волошка» з вересня 2019 року по травень 2021 року. Дитина регулярно відвідувала заклад. З вихователями, які виховували дитину, спілкувалась мати дитини, яка завжди цікавилася життям доньки в садочку. Оформленням у садочок займалась мати, яка підтримувала контакт, приводила і забирала також вона (а.с. 22). Згідно довідки Сумського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 13 Сумської міської ради встановлено, що [PERSON] навчається в Сумському ЗЗСО № 13 СМР з 01.09.2021 року. Оформленням документів дитини для вступу у навчальний заклад займалася мати. У 2022 році учениця переїхала за кордон у зв`язку з військовими діям на території України, знаходиться і навчається там по теперішній час. До переїзду дитина регулярно відвідувала заняття, проте останні два роки доєднується лише онлайн, коли має змогу. Контакт зі школою і спілкування з вчителями підтримує мати учениці (а.с. 25). Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , має декларацію з лікарем -педіатром амбулаторії № 3 центру Кримець І.М . Декларацію в інтересах дівчинки укладено матір`ю [PERSON] . За період з моменту укладення декларації про здоров`я та розвиток [PERSON] про стан здоров`я піклується лише її мати [PERSON] , на прийомі у лікаря дівчинку супроводжувала саме вона. Вакцинацією, лікуванням захворювань, профілактикою захворювань піклувалась і піклується мати. До здоров`я доньки мати відноситься відповідально, у випадку хвороби звертається вчасно, рекомендації лікаря виконує в повному обсязі. (а.с. 19). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради № 27.1-26/1834 від 16.12.2024 року, [PERSON] , як батько, жодним чином не позбавлений інформації стосовно місця проживання дитини, позивачка не створює перешкод у спілкуванні з донькою, але відповідач не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. За цей час відповідач не цікавився життям дитини, не телефонував, не виявляв бажання приймати участь у її вихованні. Тому служба у справах дітей вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 59). Також, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Так свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивачки. Відповідач зарекомендував себе як залежна від ігор людина. Він затримувався на роботі, аби не приходити до сім`ї. Разом з дитиною він жив півтори року, потім виїхав, оскільки його шукали кредитори. За час спільного проживання він не купив дитині ні іграшок, ні цукерок. Зараз її донька проживає з новим чоловіком [PERSON] , якого онука називає батьком. Вони проживають на даний час в Норвегії. Дитина всюди пише прізвище [PERSON] і цікавиться чому в неї інше прізвище. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою позивачки. Зазначила, що відповідач весь час жив лише для себе, двічі уходив жити до іншої жінки, і коли він пішов вдруге, то позивачка переїхала в інше місце проживання. На даний час дитина говорить, що в неї є лише папа [PERSON] , це новий чоловік позивачки. Відповідача [PERSON] не сприймає за батька, оскільки він їй нічим не допомагав, навіть на день народження не дарував подарунки. З 2016 року вони не живуть разом, і він навіть не спілкується з дитиною. Суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Разом з тим, у відповідності з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Позивачка зазначає, що розміру стягуваних аліментів не достатньо навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими речами. У зв`язку з викладеним, суд вважає що розмір аліментів визначений судом раніше, підлягає зміні, оскільки він не відповідає інтересам дитини. Оскільки відповідач є батьком дитини і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дитини, яка знаходиться на вихованні матері, з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі по 8000,00 гривень, щомісячно, , до повноліття дитини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved