Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

У грудні 2024 року Харківський обласний центр зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 12 409,28 коп., а також судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 19 червня 2020 [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості ( правонаступником якого є Харківський обласний центр зайнятості) за сприянням у працевлаштуванні та отриманням статусу безробітного, тавідповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», йому наказом Харківськогоміського центру зайнятості від 26.06.2020 призначено допомогу по безробіттю з 19.06.2020 по 24.01.2021 у розмірі, встановленому законодавством. У заяві про надання статусу безробітного відповідач зазначив та засвідчив власним підписом, що не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Ознайомлений, зокрема, з зобов`язанням своєчасно подавати відомості про обставини,що впливають на умови виплати йому матеріального забезпечення та надання соціальних послуг , а також з відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей. В ході відпрацювання інформації від Пенсійного фонду України у порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат щодо осіб, які зареєстровані в центрі зайнятості, як безробітні, виявлено, що [PERSON] отримує пенсію за віком з 16.06.2020, в зв`язку з чим позивачем проведено розслідування страхових випадків і обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. За результатами розслідування встановлено, що за час перебування на обліку, як безробітний, з 19.06.2020 по 13.08.2020 [PERSON] надав недостовірні відомості, що вплинули на умови призначення та виплати допомоги, оскільки з 16.06.2020 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, проте про факт отримання пенсії не повідомив. Позивач зазначив, що реєстрацію безробітного відповідачу припинено 14.08.2020 через подання ним відповідної заяви про припинення реєстрації безробітного. Позивач посилався на те, що умисне невиконання відповідачем обов`язку щодо повідомлення про те, що він перебував на обліку у ПФУ і отримував пенсію призвело до безпідставного отримання [PERSON] матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 12 409,28 грн. за період з 19.06.2020 по 13.08.2020 року. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи згідно зі ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позов не скористався. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.06.2020 року [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.З заяви про надання (поновлення) статусу безробітного вбачається, що відповідач ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних, що підтверджено його підписом. На підставі заяви відповідача представником Харківського міського центру зайнятості заповнено персональну картку № 203920061900105 від 19.06.2020, в якій міститься інформація про останній вид зайнятості, дату припинення-18.06.2020, причину звільнення, надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю-19.06.2020 на підставі наказу № НТ200626 від 26.06.2020, припинення реєстрації -14.08.2020 згідно наказу № НТ200814 від 14.08.2014 ( подання безробітним заяви про припинення реєстрації). Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.07.2022 № 2000-0304-8/45918, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні , та отримує пенсію за віком з 16.06.2020 р. Довідкою про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення підтверджено, що у період з 19.05.2020 по 13.08.2020 [PERSON] сплачена допомога по безробіттю в загальному розмірі 12409,28 грн. 11.08.2022 Харківським міським центром зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 78/2022110 та визнано, що нарахована допомога по безробіттю за весь період перебування на обліку у статусі безробітного належить до повернення [PERSON] . Направлена Харківським міським центром зайнятості на адресу [PERSON] претензія від 17.08.2022 №; ХМЦЗ-02-3049 про повернення коштів в добровільному порядку, залишена без реагування. Наказом Міністерства економіки України від 24.10.2022 № 4132 Харківський міський центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Харківського обласного центру зайнятості, який став правонаступником усіх майнових та немайнових прав Харківського міського центру зайнятості.Наказомдо Харківського обласного центру зайнятості від 15.12.2022 № 863 створено філію Харківського обласного центру зайнятості. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. За положеннями пункту 2 частини 1статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції на час надання [PERSON] статусу безробітного) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи ( п. 1 ч.1 ст. 43Закону України «Про зайнятість населення»). Згідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені статтею 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років ( п. 13 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення»). Положеннями п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України «Прозагальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Як передбачено частинами 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За змістом пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державна податкова адміністрація України від 13 лютого 2009 року за № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Отже, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття. Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727св18). Згідно з частиною 1 статті 1212ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1 статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню заробітна плата й платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їхня виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку й недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, на основі яких була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. [PERSON] з 16.06.2020 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, звільнився з роботи за угодою сторін 18.06.2020 і вже 19.06.2020 просив Харківський міський центр зайнятості надати йому статус безробітного, свідомо не повідомивши позивача про подання заяви про призначення пенсії та не надавши такі відомості під час отримання допомоги по безробіттю у липні та серпні 2020 року, що свідчить про доведеність позивачем недобросовісності відповідача і у незаконному отриманні допомоги по безробіттю. При цьому, відповідач обізнаний про те, що пенсійні виплати призначаються з дня звернення до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 12409,28 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами , вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки суд задовольняє позовні вимоги повністю, сплачений позивачем судовий збір при зверненні до суду з позовом у розмірі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved