Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

У лютому 2023 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошових зобов`язань, в якій просило суд стягнути з відповідачів 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитним договором № 222/05/3 від 03.06.2008 та рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2012 по справі № 2-5129/11 за період з 03.04.2017 по 23.02.2022 в сумі 2\~623,28 доларів США, а також судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 03 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 222/05/3. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 222/05/3/1П від 03.06.2008. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2012 у справі № 2-5129/11 стягнуто солідарно з\~ [PERSON] , [PERSON] \~на користь\~ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість вищевказаним за кредитним договором у розмірі 21\~171,00 доларів США. Оскільки сплата заборгованості за вказаним рішення суду здійснювалася частковими платежами, тобто боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, відповідачі за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року зобов`язані сплатити 3% річних у розмірі 2\~623,28 доларів США, тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачі не скористалися своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, не повідомили суд про причини не явки, хоча були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №222/05/3. Відповідно до п.п. 1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 23000,00 доларів США строком з 03.06.2008 по 02.06.2028, із сплатою позичальником процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8% річних. На залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із процентної ставки, збільшеної на 1 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.1.10). Позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та процентів за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.1 цього договору, на рахунок, відкритий в ПАТ АБ «Укгазбанк» щомісячно з 1 - ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, за ануітетною схемою погашення кредиту, що становить 96,00 доларів США, та в останній місяць 56,00 доларів США (п. 3.3.3). В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 222/05/3/1П від 03.06.2008. Всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] протягом строку користування кредитом неодноразово допускав порушення строків повернення кредиту та сплати процентів. Рішенням Павлоградського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 28\~березня 2012\~року у\~справі №\~2-5129/11,\~яке набрало\~законної сили,\~були задоволені\~у повному\~обсязі позовні\~вимоги Публічного\~акціонерного товариства\~акціонерний банк\~Укргазбанк до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення кредитної\~заборгованості,\~пені та\~штрафу за\~невиконання умов\~договору іпотеки,\~а саме:\~стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в\~солідарному порядку на користь\~Публічного акціонерного\~товариства акціонерний\~банк Укргазбанк\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 222\\05\\3\~від 03.06.2008\~року,\~станом на\~24.11.2011\~року,\~в сумі\~21171.00\~доларів США;\~стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в\~солідарному порядку на користь\~Публічного акціонерного\~товариства акціонерний\~банк Укргазбанк\~заборгованість по\~пені за\~несвоєчасну сплату\~процентів в\~сумі 1679.79\~грн;\~стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~акціонерний банк\~Укргазбанк штраф\~за невиконання\~умов договору\~іпотеки №222\\05\\3\~без оформлення\~заставної від\~03.06.2008\~року в\~сумі 6500.00\~грн;\~стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в\~солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк витрати на судовій збір в сумі 1773.30 грн. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором на суму несплаченої відповідачами заборгованості за кредитним договором, що включає кредит та проценти, нараховані 3 % річних за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 2\~623,28 доларів США. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушенням виконання позичальником [PERSON] зобов`язання в обумовлений сторонами строк, кредитор ПАТ АБ «Укргазбанк», реалізуючи свої права, що випливають із положень частини 2 статті 1050 ЦК України, звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, пені та штрафу за невиконання умов договору іпотеки. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20). У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника та поручителя та рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2012 року підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2012 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час його прострочення. Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» пред`явило позов до відповідачів про стягнення 3% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦПК України, за несвоєчасне погашення кредиту за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з наступними змінами, з 12 березня 2020 року до 30 квітня 2023 року на всій території України установлено карантин. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-1X Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 p., NN 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Таким чином, банк пред`явив позов до відповідача про стягнення 3% річних за вказаний період з дотриманням строку позовної давності. Окремо слід звернути увагу, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022\~Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на цей час. Безумовно, що стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації своїх прав на судовий захист. Проте, в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачами зі сплати кредиту мало місце у період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 рік, тобто, до моменту введення воєнного стану в Україні - 24 лютого 2022 року, а тому цей Закон № 2120-IX не може бути застосований до врегулювання спірних правовідносин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-д вказано наступне: «Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі станіті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов 'язання.». У постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 361/7939/2015-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних. Оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачами зі сплати кредиту мало місце та підтверджуються належними та допустимими доказами, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідачів 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 222/05/3 від 03.06.2008 та рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2012 по справі № 2-5129/11 за період з 03.04.2017 по 23.02.2022 в сумі 2\~623,28 доларів США. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved