Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

13.10.2024 ТОВ "Глобал Спліт" через підсистему "Електронний суд" звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 11/1045204 від 08.12.2021 у загальному розмірі 137 381 грн 13 к., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 08 грудня 2021 року Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 11/104520. \~Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит у сумі 92 000,00 грн строком на 72 місяці з 08.12.2021 по 07.12.2027 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби, шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно у розмірі 15% річних, починаючи з дня надання кредиту; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,35% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Договору, визначені в правилах надання споживчого кредиту в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та на умовах страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті банку: зобов`язаний сплачувати Банку: www.creditagricole.ua. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку. 29.08.2023 між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" укладено договір № 4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №11/1045204 від 08.12.2021. 15.09.2023 передача права вимоги за кредитним договором №11/1045204 від 08.12.2021 відбулась до ТОВ "Глобал Спілт" з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно з Додатком №1 до договору про відступлення права вимоги. Всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором не виконала, після відступлення позивачу права вимоги, відповідач не здійснила платежу на погашення заборгованості. Таким чином, [PERSON] станом на 04.10.2024 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Глобал Спліт" за кредитним договором № 11/1045204 у розмірі 137 381 грн 17 к., з яких: 73 028 грн 30 к. строкова заборгованість за кредитом; 165 грн 72 к. прострочена заборгованість за кредитом; 238 грн 88 к. заборгованість за нарахованими відсотками; 20\~708 грн 27 к. заборгованість за простроченими відсотками; 2\~162 грн 00 к. заборгованість за комісією; 41\~078 грн 00 к. заборгованість за простроченою комісією. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 14.11.2024. 14.11.2024 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 05.12.2024. 05.12.2024 у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено до 18.12.2024. 18.12.2024 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному судове засідання відкладено до 14.01.2025. 14.01.2025 належним чином повідомлені учасники справи не прибули. Представник позивача\~ [PERSON] \~до канцелярії\~суду надав\~заяву відповідно\~до якої\~просив проводити\~розгляд справи\~за відсутності\~представника позивача,\~на задоволенні\~позову наполягав,\~не заперечував \~проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на її адресу місця реєстрації судом та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду [PERSON] не повідомила, відзив на позов не надавала, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі\~статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті\~223, статті\~280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження того, що 08 грудня 2021 року між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, позивачем надано копії: Кредитного договору № 11/1045204 від 08.12.2021 Пам`ятку клієнту за Кредитним договором № 11/1045208 від 08.12.2021; Додаток № 1 до Кредитного договору № 11/1045204 від 08.12.2021 Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки; Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит; Додаток №1 до паспорту споживчого кредиту Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки; Заяви-Анкети № 0101126-08122021-001 від 08.12.2021 на отримання готівкового кредиту "Свобода"; підписаних особисто [PERSON] ; платіжну інструкцію № 40438413-1 від 08.12.2021, паспорт громадянина України виданого на ім`я [PERSON] ; Довідку про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного номера (а.с. 17-29). Так, судом встановлено, що 08 грудня 2021 року між АТ " Креді Агріколь банк " та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 11/1045204. Мета кредиту - для споживчих потреб. Сума кредиту 92 000 грн. Строк кредиту 72 місяців з 08.12.2021 по 07.12.2024. Процентна винагорода фіксована 15,00% починаючи з дня надання кредиту; комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості 2,35% від суми кредиту. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит, а останній зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах цього договору. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку відкритого на ім`я [PERSON] ; копією платіжної інструкції № 40438413-1 від 08.12.2021 (а.с. 10). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого АТ "Креді Агріколь Банк", станом на 15.09.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 11/1045204 від 08.12.2021 складає 146\~381 грн 17 к. яка складається із: строкової заборгованості 73 028 грн 30 к; простроченої заборгованості 9 165 грн 72 к; нарахованих відсотків 238 грн 88 к.; прострочених відсотків 20 708 грн 27 к.; рахунок комісії 2 162 грн 00 к; простроченої комісії 41 078 грн 00 к.(а.с. 8). Вказана заборгованість підтверджується також виписками по рахунку відкритого за [PERSON] за період з 08.12.2021 по 15.09.2023 (а.с. 9-16). Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю "Глобал\~Спліт"було укладено Договір про відступлення права вимоги № 4-2023, у відповідності до умов якого, Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю "Глобал\~Спліт"права вимоги до боржників, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал\~Спліт"\~набуває права\~вимоги АТ "Креді Агріколь Банк" за кредитними договорами та сплачує за відступлення прав вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с. 35-78). Згідно з п. 3.1. Договору відступлення права вимоги, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком, наведеним в Додатку №1 до Договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що міститься в Додатку № 4 до цього Договору та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитним договором. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 15.09.2023 відбулась передача права вимоги, в тому числі й за кредитним договором № 11/1045204 від 08.12.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" шляхом підписання сторонами договору з Додатком №1 до Договору про відступлення права вимоги - Реєстру прав вимоги (а.с. 43-78). 15\~вересня 2023\~року Акціонерне\~товариство "Креді\~Агріколь Банк"\~на адресу\~проживання [PERSON] \~зазначеної в\~кредитному договорі\~направило повідомлення,\~в якому\~поінформував останню\~про відступлення\~права вимоги\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ "Глобал Спліт" та про необхідність\~виконання зобов`язань\~за кредитним\~договором у\~розмірі 146\~381\~грн 17\~к.\~на користь\~нового кредитора\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ "Глобал\~Спліт" із зазначенням реквізитів для погашення заборгованості та інформації для зв`язку з новим кредитором (а.с.30-34). 18.09.2023\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~ "Глобал Спліт" здійснено оплату за відступлення права вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією № 4884 (а.с. 78 зворот) Всупереч умовам Договору, відповідач [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] остання не здійснив платежу для погашення наявної заборгованості. На день звернення із позовом до суду заборгованість за кредитним договором №11/1045204 від 08.12.2021 відповідачем не погашена. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 Цивільного кодексу України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 Цивільного кодексу України). Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги, до відповідача за вищевказаними кредитними договорам, від первісного кредитора до позивача на підставі укладеного договору факторингу Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням: 08.12.2024 між АТ \~"Креді Агріколь Банк" та [PERSON] Кредитного договору № 11/1045204,\~та подальшим укладанням 29.08.2023\~ між ТОВ "Глобал Спліт" \~та АТ \~"Креді Агріколь Банк" договору про відступлення права вимоги № 4-2023, в результаті чого15.09.2023 ТОВ "Глобал Спліт" набуло право вимоги до Боржника [PERSON] за\~вищевказаним кредитним договором\~та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Таким чином суд вважає позов обґрунтованим у частині стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 11/1045204 від 08.12.2021, а саме 73\~028 грн 72 к. строкової заборгованості, 165 грн 72 к. простроченої заборгованості, 238 грн 88 нарахованих відсотків, 20\~708 грн 27 к. прострочених відсотків, а всього 94\~141 грн 17 к.. Щодо вимог про стягнення комісії, суд зазначає наступне. Згідно статті 3 Цивільного кодексу України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або \~"вражати" договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Цивільним процесуальним кодексом України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним". Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не "породжує" (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Нікчемний правочин (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу /набуття/ зміни/ встановлення/ припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Згідно з абзацом третім частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Також у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини 2, 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з п. 1.4.2 кредитного договору, позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія) щомісячно, у розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості, включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.\~. Отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже вказаний пункт кредитного договору є несправедливим. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту, яка складається з комісії у розмірі 2 162 грн та простроченої комісії у розмірі 41 078 грн необхідно відмовити через безпідставність. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: \~1) у разі задоволення позову - на відповідача; \~2) у разі відмови в позові - на позивача; \~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі,\~пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 68,52 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, судовий збір становить 1 659 грн 83 к.

Outcome: partial