Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №301121-1 від 30.11.2021 року, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 08.02.2020-100003777 від 08.02.2020 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Так, між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 08.02.2020 року укладено кредитний договір (оферти) №08.02.2020-100003777, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов Договору відповідачці надано кредит у розмірі 18000 грн. строком на 70 календарних днів; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 70% процентному значенні за 70 календарних днів користування кредитом; проценти, нараховані за черговий період, сплачуються пізніше останнього дня чергового періоду; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується 5 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: перший платіж у розмірі 6120 грн, другий платіж 6120 грн., третій платіж у розмірі 6120 грн, четвертий платіж у розмірі 6120 грн, п`ятий платіж у розмірі 6120 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 05.08.2024, утворилась заборгованість у розмірі 18360 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі - 10800 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі - 7560грн., чим порушуються права та інтереси позивача. 05.03.2020 відповідачем частково сплачено заборгованість у розмірі 2520 грн, 2340 грн, 3600 грн., 10.03.2020 - у розмірі 2520 грн, 900, 3600 грн, що свідчить про визнання позичальником боргу. Позивач набув право вимоги за кредитним договором №08.02.2020.100003777 від 08.02.2020 Враховуючи суму заборгованості 18360,00 грн позивач заявляє до стягнення з відповідача додатково 649,64 грн. інфляційне збільшення боргу та 128 грн 3% річних. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором №08.02.2020100003777 від 08.02.2020 р. у розмірі 19137,64 грн., а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 11.09.24 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.37). Сторони у судове не з`явились. Позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» при подачі позову до суду просив проводити розгляд справи за відсутності позивача, (а.с.4 зворот). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.42), що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином,\~відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, у відповідності до ч. 8 ст. 178ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 08.02.2020 року укладено кредитний договір №08.02.2020-100003777, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору.. Відповідно до умов договору та заявки від 30.11.2021 року, [PERSON] надано кредит у розмірі 18000 грн. (а.с.9-12,13,14). Також позивачем до матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту від 08.02.2020 (підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором), в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.16 зворот, 17). Згідно довідки за період з 08.02.2020 по 15.07.2024, відповідачем частково сплачувалася заборгованість, а саме: 05.03.2020 у розмірі 2520 грн, 2340 грн, 3600 грн; 10.03.2020 - у розмірі 2520 грн, 900, 3600 грн (а.с.25). 30.11.2021 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 301121-1, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 08.02.2020100003777 від 08.02.2020 року (а.с.9-12). На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 08.02.2020100003777 від 08.02.2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] (а.с. 21-22). 30.11.2021 позивачем направлено на адресу відповідачки повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про сплату заборгованості (а.с.26,26 зворот), однак відповідачем борг не погашено. З наданої представником позивача довідки №13859/24-ДПЗ від 05.08.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 08.02.2020100003777 від 08.02.2020, станом на 05.08.2024 року становить 18360 грн, з яких: 10800,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7560 грн. заборгованість за відсотками (а.с27). Згідно розрахунків заборгованості відповідача наданих позивачем, а саме: 3% річних та інфляційного збільшення заборгованості сума боргу становить 19137,64 грн. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною першою статті 10 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції від 19.04.2020, що діяла на момент укладення Договору, встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору та договору факторингу, зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 08.02.2020-100003777 від 08.02.2020 року в розмірі 19137,64 грн. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved