Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника, адвоката Богданчук О.В., звернувся до суду із позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач), в якому вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, до дня її смерті проживав та вів спільне господарство її рідний брат - [PERSON] , [INFO] , який фактично спадщину прийняв, до пів року після її смерті вступив в управління спадковим майном, що підтверджується рішенням Макарівського районного суду Київської області №2-1095/2004 р. від 18.11.2004 року. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, зокрема: на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну частку (пай) розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії KB №0210072, який виданий громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Темп» Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] , на підставі рішення Макарівської РДА від 30.12.1996 року №557. Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] був її брат [PERSON] , за яким, вказаним вище рішенням, визнано право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями в [ADDRESS] . Щодо спадкового майна на земельну частку (пай) позивачем на день звернення до суду про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не були заявлені позовні вимоги, оскільки останньому, не було відомо, що за спадкодавцем закріплена земельна частка (пай). Проте позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв`язку із відсутністю оригіналу Сертифіката на право на земельну частку (пай). Про втрату вказаного оригіналу Сертифіката на право на земельну частку (пай) розміщено оголошення в газеті «Макарівські вісті» №44 (11343) від 01.11.2024 року. На підставі викладеного, позивач просив суд: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії KB №0210072, який виданий громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Темп» Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] 03.03.1997 року на підставі рішення Макарівської РДА від 30.12.1996 року №557, та зареєстрованого 02.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0075. Судові витрати покласти на позивача. Ухвалою суду від 14.11.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.31). Ухвалою суду від 13.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 14.01.2025 року (а.с.42). У судове засідання 14.01.2025 року учасники справи не прибули. Представник позивача, адвокат Богданчук О.В., подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.45). Відповідно до раніше поданого клопотання представника відповідача, останній просив розглядати справу за його відсутності, а рішення у справі прийняти за наявними у ній матеріалами (а.с.39). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] (а.с.7), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, до дня її смерті проживав та вів спільне господарство її рідний брат - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшло право: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну частку (пай) розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії KB №0210072, який виданий громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Темп» Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] , на підставі рішення Макарівської РДА від 30.12.1996 року №557. Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] був її брат [PERSON] , який фактично спадщину прийняв, до пів року після її смерті вступив в управління спадковим майном (а.с.8). Відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області №2-1095/2004 р. від 18.11.2004 року (а.с.9) встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , та визнано за ним право власності на спадкове майно, а саме, житловий будинок з надвірними господарськими будівлями в [ADDRESS] . З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0210072 встановлено, що його видано 03.03.1997 року на підставі рішення Макарівської РДА від 31.01.1997 року №557, зареєстрованого 02.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай) за №0075 на ім`я [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Темп», розташованого на території Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області (а.с.11). Згідно довідки Макарівської селищної ради №162 від 07.10.2024 року земельна ділянка (пай) за № [NUMBER] , розташована в селі Набелиця Бучанського району Київської області, та належала [PERSON] (а.с.12-13). Проте, нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) після смерті його сестри [PERSON] , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу (а.с.23). Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому наявний в матеріалах справи лист приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П. від 19.10.2024 року №316/01-16 є достатнім доказом наявності у позивача перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину, що в свою чергу дає йому право звернутись до суду з даним позовом. Факт втрати оригіналу сертифіката серії КВ №0210072 виданий 03.03.1997 року на ім`я [PERSON] підтверджується оголошенням в газеті Макарівські вісті №44 (11343) від 01.11.2024 року (а.с.14). Наявність інших спадкоємців судом не встановлено, що вбачається із Витягів зі Спадкового реєстру (а.с.18-22). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються зокрема нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року (далі - ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ), та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 Кодексу). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР). Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ст. 548 ЦК УРСР). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв, фактично вступивши в управління спадковим майном, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову та позивач просив покласти такі витрати на нього.

Outcome: approved