Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

21.02.2024 ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (надалі - позивач) через систему «Електронний суд» звернулося з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21.02.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем укладено Договір про надання грошових коштів № 3127120224, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 10800 грн., строк кредитування - 360 днів, стандартна процентна ставка - 2,2 % в день. Однак, відповідач належним чином не виконував зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на день подачі позову за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 64497,60 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 10800 грн.; заборгованість по процентам - 53697,60 грн. (10800х2,2х259-7840,40 грн.). Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 64497 грн. 60 коп., а також понесені позивачем судові витрати. Ухвалою суду від 20.11.2024 позов прийнято до провадження, відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 05.12.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка заперечує факт укладення нею кредитного договору із позивачем, вказує, що позивачем не надано доказів підписання нею договору в електронній формі, вважає, що позивачем нараховані відсотки, які неспівмірні із тілом кредиту, суперечать принципам розумності та добросовісності, а тому відповідачка при ухваленні рішення просить зменшити розмір відстотків щонайменше до заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом, також відповідачка стверджує, що позивачем не надано доказів перерахування їй кредитних коштів, розрахунок заборгованості не є належним доказом суми боргу, також не відомо кому належать карткові рахунки на які перераховані кредитні кошти, а тому в задоволенні позову просить відмовити. 12.12.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на непослідовність доводів відповідачки, викладених у відзиві, вказує, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем кредитного договору та перерахування коштів, відсотки нараховані з урахуванням вимог договору та сплаченої суми відсотків 7840,80 грн., позивач просить врахувати відповідь на відзив при розгляді справи та задовольнити позовну заяву в повному обсязі відповідно до прохальної частини. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.02.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем укладено Договір про надання грошових коштів № 3127120224, згідно із яким відповідачка отримала кредит в сумі 10800 грн. строком на 360 днів. Зі своєї сторони ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» направлено відповідачу на його електронну пошту kozlenkovika477@gmail.com одноразові ідентифікатори для підпису договору позики № 3127120224, та паспорту споживчого кредиту, зазначені одноразові ідентифікатори вказані в договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. Таким чином, 21.12.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачкою укладено Договір про надання грошових коштів № 3127120224, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Отже, сторонами при укладенні договору досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування карткового рахунку, в тому числі щодо суми відсотків, які вказані в п. 2.6. Договору. Заперечень щодо підпису паспорту споживчого кредиту відповідачем не надано. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення її з умовами кредитування, відповідний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 у справі №382/327/18. Виконання кредитором ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 10800 грн. підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ ФК «Контрактовий Дім», згідно із якою 21.02.2024 на банківську карту відповідачки, яка була зазначена нею в заяві на отримання кредиту, успішно перераховано 10800 грн. Судом встановлено, що відповідачкою здійснювались заходи для погашення кредиту, а саме нею сплачено 7840,80 грн., які зараховані на погашення процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Отже, Договір про надання грошових коштів № 2156341123 від 16.11.2023 укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Презумпцію укладеного між сторонами електронного договору про надання кредиту № 3127120224 від 21.02.2024 відповідачем не спростовано. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованість станом на день подачі позову (06.11.2024) у розмірі - 64497,60 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 10800 грн.; заборгованість по процентам - 53697,60 грн. Відповідність розрахунку та розміру заборгованості не були спростовані відповідачкою ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Доводи відповідачки про не укладення нею кредитного договору та відсутність доказів про перерахування їй кредитних коштів повністю спростовані дослідженими судом доказами, а саме кредитним договором, паспортом споживчого кредиту та квитанцією про перерахування коштів. Твердження відповідачки про несправедливий розмір процентів за користування кредитними коштами також спростовані доказами, наданими позивачем, адже відповідачка добровільно підписала кредитний договір, у якому і визначений розмір процентів за користування кредитними коштами, варто зауважити, що відповідачка частково погасила проценти за користування кредитом в сумі 7840,80 грн., при цьому відповідачка не оспорює часткової сплати процентів. Таким чином, із наданих суду документів вбачається, що після укладення Договору про надання грошових коштів № 3127120224 від 21.02.2024 відповідачка отримала у користування кредитні кошти, допустила прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту в строк визначений договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже, відповідачка повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконала, чим порушила вимоги ст.1049 ЦК України, у зв`язку з чим позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 10800 грн. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Враховуючи, що відповідач повністю зобов`язання по погашенню процентів за користування грошовими коштами не виконав, чим порушив вимоги ст.1048 ЦК України, позивач має право вимагати стягнення простроченої заборгованості по процентам у розмірі 53697,60 грн. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі 64497,60 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 10800 грн.; заборгованість по процентам - 53697,60 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved