Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника - адвоката Майстренка М. О. звернулася до суду із позовом до Медведівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на території Медведівської сільської ради Черкаського (до ліквідації - Чигиринського) району Черкаської області. До складу спадщини якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належало померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 03.03.1992 Виконавчим комітетом Чигиринської ради народних депутатів. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , 1925 року народження, яка протягом шести місяців користувалася майном та речами померлого і таким чином вступила в управління та володіння майном померлого, проте не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина на території Медведівської сільської ради Черкаського (до ліквідації - Чигиринського) району Черкаської області. За життя [PERSON] склала заповіт, що посвідчений секретарем Медведівської сільської ради від 24.06.2008 за реєстровим № 391, відповідно до якого все майно заповіла своїй дочці, позивачеві у справі [PERSON] . Протягом встановленого строку позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим 06.07.2012 Чигиринською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після померлої [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав 24.06.2023 позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON] . Державним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказане майно, а саме оригінала свідоцтва про право власності на житловий будинок, та відсутність документів, що підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON] , а саме оригінала свідоцтва про укладення шлюбу, який втрачений. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд встановити юридичний факт реєстрації шлюбу між [PERSON] і [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29.11.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Зав клопотанням представника позивачки судом вирішено питання про виклик свідків. На підставі розпорядження керівника апарату Чигиринського районного суду Черкаської області № 115 від 09 грудня 2024 року у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 головуючим суддею у вказаній цивільній справі визначений суддя Попельнюх А. О., після чого ухвалою від 11.12.2024 вказана справа прийнята суддею до свого провадження з призначенням її до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Майстренко М. О. позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача - за посадою Іванченко А. О. у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] не заперечував. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , які були сусідами померлих [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили факт, що вони були подружжям та проживали разом за адресою [ADDRESS] . Суд, заслухавши представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Спірні правовідносини є правовідносинами з приводу спадкування, враховуючи час їх виникнення до них застосовуються в тому числі норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) та положення Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України). На підставі ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , на підтвердження чого суду надано свідоцтво про смерть, видане Виконавчим комітетом Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області 08.06.2023 (повторно) (а.с. 7). Після смерті [PERSON] на території Медведівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. З аналізу наявних у матеріалах справи письмових доказів встановлено, що на день смерті[PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний об`єкт набуто на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Чигиринської ради народних депутатів, 03.03.1992, зареєстрованого в КП «ЧООБТВ» в книзі №2 за реєстровим № 48, згідно Довідки Чигиринського відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 13.03.2023 за № 9/0 (а.с. 8). Крім того суду ураховує, у погосподарській книзі №8 за 1996-2000 під особовим номером № [NUMBER] власником зазначеного майна також значиться померлий [PERSON] (а.с. 9) З наданого суду технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що до складу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», сарай-гараж-літня кухня літ. «Б» з прибудовою літ. «б», погріб літ. «Г», вбиральня літ. «Ж», огорожа № 1-3, колодязь № 4. (а.с. 10-14). Вказані будівлі та споруди побудовані до 1970 року, про що є відповідні відомості у технічному паспорті. На момент відкриття спадщини за проживала разом із [PERSON] його дружина [PERSON] , яка була спадкоємцем першої черги за законом. Підтвердженням перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] відповідно до визначеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5) за наведених обставин могло б бути свідоцтво про шлюб із підтвердженням реєстрації відповідного актового запису у Державному реєстрі актових записів. Натомість відсутність такого свідоцтва обумовила неможливість оформлення права власності на спадкове майно у позасудовому порядку. Наявна копія свідоцтва про шлюб, засвідчена 22.10.1997 секретарем Медведівської сільської ради, з якої вбачається, що шлюб був зареєстрований 13.06.1946 Шахтарським міськвідділом РАЦС Донецької області, актовий запис № 104, не спростовує потреби подання оригіналу. Неможливість відновлення такого актового запису про шлюб підтверджено листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.01.2024, яким повідомлено, що перші примірники актових записів цивільного стану про шлюб по Шахтарському міському відділу запису актів громадянського стану Донецької області знаходилися на зберіганні у зазначеному відділу, другі - у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області (сучасна назва відділу - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). На виконання постанови КМУ від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» та наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» зазначені вище відділи державної реєстрації актів цивільного стану, які знаходилися у 2014 році на тимчасово окупованій території, були переміщені на підконтрольну владі України територію. У зв`язку із відсутністю можливості під час переміщення архіви цих відділів, зокрема паперові носії архівних записів про шлюб за 1946 рік, не були вивезені та залишилися на тимчасово окупованій території Донецької області. Тому провести перевірку та надати інформацію про наявність або відсутність паперового носія актового запису актів громадянського стану Донецької області відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не виявляється за можливе. Водночас за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Наведені обставини виключають можливість доведення наявність такого факту позасудовим шляхом, що слугувало передумовою заявлення позивачкою при зверненні до суду додаткової позовної вимоги про встановлення юридичного факту реєстрації шлюбу. Під час розгляду вказаного питання суд ураховує, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України). У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про шлюб фізичної особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Ураховуючи наведене, а також наявність у позивачки завіреної копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно, показання допитаних судом свідків, вбачаються підстави стверджувати, що факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який мав місце 13.06.1946, про що зроблений відповідний актовий запис № 104, зареєстрований Шахтарским міськвідділом РАЦС Донецької області, доведений під час розгляду справи. Неможливість отримання таких відомостей з органів ДРАЦСу або поновлення такого актового запису обумовлені протиправними діями окупантів на території України, які проводяться з 2014 року, та неможливість усунення негативних наслідків якої державою не може мати негативних наслідків для громадян. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення. Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку, що після смерті [PERSON] належне йому на дату смерті майно успадкувала його дружина [PERSON] , яка проживала разом із ним, є спадкоємцем першої черги за законом, від прийняття спадщини не відмовилася. [INFO] померла [PERSON] підтвердження чого суду надано свідоцтво про смерть, видане Виконавчим комітетом Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 22.06.2012 (повторно) (а.с. 17). На день своєї смерті [PERSON] не встигла оформити спадкові права на успадковане після смерті чоловіка майно. Позивач [PERSON] є спадкоємцем всього належного померлій [PERSON] майна відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Медведівської сільської ради 24.06.2008 за реєстровим № 391 (а.с. 21). Вказаний заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Медведівською сільською радою 18.10.1948 (а.с.19) та свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Горбюро ЗАГС м. Черкаси 04.01.1974 (а.с.20). Позивачка у встановлений шестимісячний строк звернулася до Чигиринської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи від 06.07.2012 за № 30968397 (а.с. 22). Натомість нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Нотаріальна відмова серед іншого обґрунтована відсутністю у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.23-25, 29-30). Вирішуючи даний спір суд ураховує на п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята після 01 січня 2004 року, до вказаних правовідносин суд застосовує положення Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України. На підставі статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Зі змісту статті 328 Цивільного кодексу України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що неможливість оформлення правовстановлюючих документів на успадковане після смерті матері майно обумовлено відсутністю правовстановлюючих документів на таке майно та свідоцтва про шлюб батьків позивачки. Натомість встановлені під час судового розгляду факти та обставини підтверджують обґрунтованість заявленого позову, обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved