Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Когут О.В., звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 січня 2014 року між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після реєстрації шлюбу подружжя проживало у будинку батьків позивача, у с. Зубрець Чортківського району Тернопільської області. Спочатку відносини між ними були нормальними, однак після чотирьох років спільного проживання відповідачка почала зловживати алкогольними напоями, на ґрунті чого виникали сварки та скандали. Через поведінку відповідачки мати позивача та сусіди викликали поліцію та неодноразово зверталися до сільської ради. З нею проводили профілактичну бесіду, після чого відповідачка тиждень-два поводила себе добре, а потім починалось все спочатку. Подружжя проживають в одному будинку, однак протягом восьми місяців живуть в різних кімнатах, позивач живе з дітьми, а відповідачка окремо від них, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі позивач не бажає. Ухвалою судді від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] в інтересах якого діє представник - адвокат Когут О.В., до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 02 січня 2025 року до суду представником відповідачки - адвокатом Тарчинською Л.Я. подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка позовну вимогу про розвівання шлюбу визнає, однак повністю не погоджується із наведеними позивачем обставинами, які є підставою для розірвання шлюбу. Зазначає, що позивач вводить суд в оману, вказавши в позові, що відповідачка зловживає спиртними напоями, так як жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини не надав. Не відповідає дійсності й твердження позивача, що вони з відповідачкою проживають в одному будинку, проте вже протягом восьми місяців живуть в різних кімнатах, позивач живе з дітьми, а відповідачка окремо від них, оскільки в березні 2022 року відповідачка разом з дітьми виїхала у Федеративну Республіку Німеччина. Позивач на той час вже 5 років проживав з іншою жінкою в Республіці Польща. Навесні 2023 року [PERSON] приїхав у Німеччину та просив вибачення у відповідачки за зраду і щоб вона дала йому шанс все виправити. [PERSON] простила чоловіка заради того, щоб її малолітні діти мали можливість рости в повноцінній сім`ї. Після цього позивач зареєструвався у квартирі, яку орендувала відповідачка для себе з дітьми. Всі вони на даний час проживають там спільно в одній кімнаті, оскільки житло, яке вони винаймають, складається лише з однієї кімнати, коридору, кухні та ванної кімнати. Відповідачка усі кошти, які заробляє, витрачає на утримання дітей. Окрім того, вона пере їхній одяг, готує їм їжу та допомагає вчити уроки. Так як вона зайнята постійно доглядом за дітьми, то й працює лише на пів ставки. Позивач лише час від часу займається дозвіллям дітей. З того часу, як позивач поселився у їхній квартирі, він повністю оплачує оренду квартири, оскільки відповідачка заробляє мало, а у зв`язку з тим, що [PERSON] зареєструвався у цій квартирі, вона втратила державну допомогу на компенсацію витрат на квартиру. Відповідачка вважає, що позивач навів ці надумані підстави для розірвання шлюбу для того, щоб суд у своєму рішенні послався на них і після цього позивач матиме змогу використати це судове рішення на території Федеративної Республіки Німеччина, щоб відібрати у відповідачки дітей, оскільки він вже неодноразово погрожував їй цим. [PERSON] впевнена, що позивач буде намагатися реалізовувати свої погрози, так як через декілька місяців після їхнього примирення вона дізналася, що чоловік і надалі їй зраджує з іншою жінкою та стосунки між ними не припинялися. Приїхавши в Німеччину, [PERSON] не міг знайти житла, оскільки в Німеччині це дуже проблематично, і, відповідно, не міг отримати дозвіл на проживання в країні, тому він вирішив скористатись добротою дружини та нібито примиритись і таким чином оселився в квартирі [PERSON] , яку вона винаймала сама рік часу для себе і дітей. Після цього [PERSON] почав негативно налаштовувати дітей проти матері. Діти малолітні, а тому легко піддаються впливу батька, який фактично ними не займається, а лише матеріально купує їхню любов. Він часто забирає дітей з дому і разом з коханкою водять їх в парки розваг, де не втрачають можливості налаштовувати дітей проти матері, оскільки у неї немає матеріальної можливості організовувати дітям такі походи. [PERSON] переслідує корисні цілі й має намір змусити відповідачку залишити житло, яке вона ж знайшла для себе та своїх дітей і поселити у цьому житлі свою коханку та отримувати матеріальну допомогу на дітей. Відповідачка вважає, що за таких обставин збереження шлюбу є недоцільним. Представник позивача, адвокат Когут О.В. в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує і просить справу розглядати без його участі. Представник відповідачки, адвокат Тарчинська Л.Я. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідачки та її представника. Наведені позивачем підстави для розірвання шлюбу повністю заперечує. Враховуючи вищевикладене, судове засідання проведено у відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 січня 2014 року виконкомом Зубрецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області України, сторони 08 січня 2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 01. У подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26 січня 2015 року Зубрецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області України), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29 серпня 2016 року Зубрецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області України). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ч. ч. 1, 3 ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачкою не склалося. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачкою визнано позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, стягнути з відповідачки.

Outcome: approved