Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

\~Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (далі ДССД ХМР) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] від батьків, [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування для подальшого його влаштування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що малолітній [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - ССД по Слобідському району), як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Мати, [PERSON] , зареєстрована в м. Харкові але це приміщення непридатне для проживання після пожежі у 2018 році. До ССД по Слобідському району 12.12.2023 року о 16.00 по телефону надійшло повідомлення від старшого інспектора ХРУП № 1 ГУНІ в Харківській області щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків, перебування матері в стані алкогольного сп`яніння, вчинення сторонньою особою фізичного насильства відносно дитини. Відповідно до Постанови КМУ від 01.06.2020 № 585 «Про забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах» 12.12.2023 року робочою групою негайно здійснено вихід за адресою проживання дитини. В процесі обстеження було встановлено наступне: мати з дитиною проживає у гуртожитку, орендує одну кімнату протягом місяця. Дитина проживає в неналежних умовах. Мати дитини мала ознаки сильного алкогольного сп?яніння, поводилась агресивно, на деякий час залишила сина зі своїм знайомим, який намагався душити дитину. Після повернення додому мати викликала швидку допомогу та поліцію. При огляді дитини лікарем швидкої медичної допомоги встановлено попередній діагноз - ціаноз правої параорбітальної ділянки, рахіт. Членами робочої групи було проведено оцінку рівня безпеки дитини про що було складено акт згідно з додатком 10 до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, за результатами якої визначено, як «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини у батьків, осіб, які їх замінюють. За результатами проведення оцінки складено протокол тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища від 12.12.2023, малолітнього [PERSON] було госпіталізовано до відділення дитячої нейрохірургії КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» для проходження обстеження, згодом переведено до КНП «МКБЛ N? 16», де він перебуває по цей час. Також позивач зазначив, що згідно з інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 12» дитина мас статус дитини з інвалідністю підгрупа «А» з 21.07.2021 року. Діагноз: Спастичний тетрапарез як слідство органічного ураження ЦНС. Рухові порушення четвертого рівня по класифікації GFMCS, затримка темпів статокінетичного розвитку. Кіфосколіотична постава, кулеподібна деформація грудної клітки, приходяща контрактура тазостегнових суглобів, евквіноплосковальгусна деформація стоп. Альтернуюча ізотропія. Епісиндром. Спеціалістами ССД по Слобідському району були зібрані та підготовлені документи відповідно до ст. ст. 19, 170 Сімейного кодексу України, п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної із захистом прав дитини» на засіданні виконавчого комітету міської ради було розглянуто питання про негайне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] . Виконавчим комітетом було прийнято рішення від 20.12.2023 № 662 «Про негайне відібрання малолітньої дитини від батьків». Згідно п. 2 вказаного рішення ССД по Слобідському району було доручено здійснити заходи щодо тимчасового влаштування малолітнього [PERSON] до спеціалізованого закладу для дітей відповідно до віку та стану здоров`я. Згідно з п. З вказаного рішення зобов?язано ССД по Слобідському району повідомити Слобідську окружну прокуратуру та протягом семи днів звернутися до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Питання відібрання малолітнього [PERSON] від батьків без позбавлення батьківських прав також було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчих органів міської ради. Членами Комісії було прийнято рішення про доцільність відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав. Мати, [PERSON] , до ССД по Слобідському району з будь яких питань стосовно дитини не зверталася. Враховуючи вищевикладене, позивач був вимушений звернутися до суду із позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 18.01.2024 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача ДССД ХМР Келчевська І.С. позовні вимоги підтримала та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Також вказала, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово перебували тривалий час в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не мали можливості здійснювати належний догляд за дитиною. Крім того мати дитини [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно. Дитина мешкала в антисанітарних умовах, та не була забезпечена всім необхідним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що з 17.10.2024 року вона знаходиться на реабілітації в християнському центрі з лікування наркотичної та алкогольної залежності. З приводу обставин які відбулися 12.12.2023 року пояснила, що вона зустріла знайомого, та оскільки у нього розрядився телефон, то вона запросила його до місця свого проживання. Потім вона посадила дитину на диван і пішла готувати їжу, деякий час вона перебувала на кухні, а також на нетривалий час виходила до магазину. Після спливу деякого часу вона почула крики дитини, та коли забігла до кімнати вона побачила, що [PERSON] закриває рота дитині. Вона виштовхала його в коридор та викликала поліцію. У цей день вона не вживала алкогольних напоїв, однак поводилася агресивно. Крім того вказала, що у неї є ще одна дитина, а саме син, якому виповнилось 15 років, та він мешкає разом з бабусею. Також в судовому засіданні відповідач пояснила, що на час розгляду справи вона має у власності квартиру, яка в результаті пошкодження в результаті пожежі не є придатною ждя проживання та потребує ремонту. На час розгляду справи вона не має постійного місця проживання та оредує житло, при цьому за останній рік вона декілька разів змінила своє місце проживання та на даний час проживає у житловому приміщенні благодійного фонду "Сіон -Харків", де вона проходить курс адаптації тривалістю один рік. Зазначає, що в зазначеному приміщенні є умови для проживання разом з нею дитини. На час розгляду справи вона не працевлаштована. В наданому до суду відзиві на позов зазначила, що позивачем до суду не надано належних доказів на підтвердження перебування її у стані алкогольного сп`яніння, а саме медичного документа про проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Крім того позивачем не заначено від яких саме передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків вона ухиляється. Також пояснила, що зі слів лікаря-педіатра, з яким укладено декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, всі рекомендації щодо нагляду обстеження та лікування сина [PERSON] , мати виконувала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, приймаючи участь дистанційно в режимі відеоконференції, проти задоволення позову заперечував частково, а саме не заперечував щодо відібрання дитини від матері. Відповідач пояснив, що на теперішній час він офіційно не працевлаштований та працює без оформлення охоронцем. У зв`язку з тим, що він працює майже без вихідних, то відвідувати дитину у нього не має часу. Також зазначив, що він має вітчима та співмешканку, які зможуть допомогти з доглядом за дитиною. Співмешканка має свою малолітню дитину та має досвід догляду за дітьми. Вони проживають разом близько двох місяців в будинку, який належить його співмешканці. Остання з сином відповідача не знайома. В будинку , де він проживає на данрй час створені умови для його сина та він хоче щоб син проживав разом з ним. У наданому до суду відзиві на позов зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що доказів протиправних дій відносно сина, з його боку не має. Він не залишав сина у небезпеці, під час відібрання дитини від матері не був присутнім, оскільки на той час мешкав окремо. Відповідач пояснив, що до того, як відповідач [PERSON] з малолітнім [PERSON] поїхала на реабілітацію до м. Харкова, вона разом мешкали у його будинку за адресою: [ADDRESS] , який має належні умови. Вони разом доглядали сина, виконували лікарські рекомендації. Крім того вказав, що він звертався до ССД по Слобідському району з заявою про передання дитини йому на виховання. Неодноразово з дозволу служби відвідував малолітнього [PERSON] в медичній установі приблизно 1-2 рази на місяць, останній раз бачив сина бизько місяця тому. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні, приймаючи участь дистанційно в режимі відеоконференції, проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що відповідач не вчиняв будь-яких протиправних дій щодо дитини. Знаходячись за місцем свого проживання він дізнався про відібрання дитини, та одразу приїхав до м. Харкова і звернувся до ССД по Слобідському району щодо можливості спілкування з дитиною. В житловому будинку, де мешкає відповідач створені всі належні умови для догляду за дитиною. Окрім того\~вказала,\~що відповідач\~мешкає за\~200\~км.\~від м.\~Харкова,\~та один\~раз на\~місяць відвідував\~дитину.\~Раніше \~ [PERSON] \~ перебував\~в містах\~позбавлення волі,\~ але\~з 2018 року відповідач [PERSON] \~став на\~шлях виправлення\~та повністю\~утримує дитину.\~Щодо перебування\~матері дитини\~в стані\~алкогольного сп`яніння\~йому \~відомо не\~було.\~ \~ Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.\~ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.07.2020 року. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» Харківської міської ради № 858/0/666-23 від 13.12.2023 року вбачається, що відповідно до Протоколу тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища від 12.12.2023 року о 17 год. 54 хв., хлопчик був вилучений з небезпечного середовища за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] госпіталізований до педіатричного відділення для дітей до 1 року, стан здоров`я дитини середньої важкості. Згідно до протоколу тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища від 12.12.2023 року [PERSON] було вилучено з небезпечного середовища за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 662 від 20.12.2023 року вирішено негайно відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] вбачається, що наявні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстке поводження з дитиною, а саме гематоми на голові; дитина залишена під наглядом осіб з наявними ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а саме мати дитини перебувала в стані алкогольного сп`яніння, та у неї спостерігаються напади агресії, погрози; за місцем проживання дитини встановлено антисанітарний стан, приміщення засмічено пляшками. Висновок щодо рівня безпеки дитини дуже небезпечно. З листа ССД по Слобідському району № 08-22/159-24 від 06.02.2024 року вбачається, що ССД по Слобідському району не заперечує проти відвідування малолітнього [PERSON] , [INFO] який перебуває у КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ХМР матір`ю [PERSON] у присутності медпрацівника. Листом ССД по Слобідському району № 08-22/203-24 від 20.02.2024 року підтверджується, що ССД по Слобідському району не заперечує проти відвідування малолітнього [PERSON] , [INFO] який перебуває у КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ХМР батьком [PERSON] у присутності медпрацівника. Окрім того листом КНП «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» ХМР № 205/0/666-4 від 13.03.2024 року вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] перебував на лікуванні з 13.12.2023 року по 05.01.2024 року, [PERSON] , [INFO] двічі відвідував сина, за час його перебування у закладі. [PERSON] свого малолітнього сина [PERSON] за час його перебування у закладі не відвідувала, станом його здоров`я не цікавилася. Також з\~листа КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ХМР № 97/0/647-24 від 04.03.2024 року вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] перебував на лікуванні у КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ХМР, батько відвідував дитину один раз 21.02.2024 року, мати дитини відвідувала дитину 07.02.2024 року, 08.02.2024 року, 10.02.2024 року, 13.02.2024 року, 14.02.2024 року, 15.02.2024 року, 16.02.2024 року, 18.02.2024 року, 27.02.2024 року, 28.02.2024 року та 29.02.2024 року. Мати приносила дитині іграшки та продукти харчування. Всі відвідування батьками дитини проходили в присутності медичного працівника закладу. Листом КНП «Міська\~дитяча лікарня\~№ 5»\~ХМР №\~436/0/647-24\~від 13.09.2024\~року вбачається,\~що малолітній\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~перебуває на\~лікуванні у\~КНП «Міська\~дитяча лікарня\~№ 5»\~ХМР,\~мати дитини\~відвідувала дитину\~22.05.2024\~року,\~27.06.2024\~року,\~28.06.2024\~року,\~12.07.2024\~року,\~13.07.2024\~року,\~14.07.2024\~року,\~15.07.2024\~року,\~17.07.2024\~року,\~22.07.2024\~року.\~Мати іноді\~приносила дитині\~продукти харчування. Згідно до довідки благодійної організації «Благодійний фонд «Сіон-Харків» № 035 від 27.11.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] яка перебуває та проходить курс адаптації у центрі ресоціалізації «Сіон-Харків» за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 43 з 17.10.2024 року по теперішній час, курс адаптації один рік. Їй була надана окрема кімната з окремим ліжком та трьох разовим годуванням. Центр має можливість приймати людей із дітьми. З листа\~ССД по\~Слобідському району\~№ 08-22/1424-24\~від 23.12.2024\~року вбачається,\~що [PERSON] \~з питань\~обстеження умов\~проживання за\~адресою свого\~проживання не\~зверталась.\~Згідно із\~індивідуальною програмою\~реабілітації дитини\~з інвалідністю\~малолітній [PERSON] ,\~01.07.2020\~року,\~який перебуває\~в КНП\~«Міська дитяча\~лікарня №\~5»\~ХМР \~потребує отримання\~технічних засобів\~по мірі\~зростання:\~крісло колісне\~багатофункціональне,\~ортопедичне взутя,\~ортези на\~гомілково ступеневі\~суглоби \~стопу,\~ортез на\~тазостегневий суглоб,\~ортези на\~грудний поперековий\~відділ хребта,\~колінний та\~ін.\~Інформація щодо\~вжиття заходів\~та необхідності\~оформлення документів\~в управлінні\~соціального захисту\~населення Слобідського\~району та\~отримання направлення\~для виготовлення\~технічних засобів,\~спеціалістом Служби\~була доведена\~до адвоката\~батька 09.12.2024\~року.\~Станом на\~23.12.2024\~року [PERSON] \~до УСЗН\~не звертався.\~ \~ \~ \~ Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради № 453 від 27.12.2023 року, Департамент служб у справах дітей, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини, застосовуючи Конвенцію, зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: (a) у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; (b) у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Згідно до положен п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як встановлено в ході судового засідання, рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради від 20.12.2023 року вирішено негайно відібрати в мамолітнього [PERSON] , [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] . Підставою для прийняття даного рішення стали акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] та акт тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища які були складені 12.12.2023року. Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 12.12.2023 року складеного працівниками служби у справах дітей, умови проживання за адресою: [ADDRESS] є незадовільними, та обставини за яких було виявлено дитину загрожують життю і здоровю дитини. Під час обстеження було встановлено, що стан приміщення в якому тимчасово проживає дитина антисанітарний, захаращений та відсутні умови для життя дитини. Висновок щодо рівня небезпеки "дуже небезпечно". За даних обставин вирішено малолітнього [PERSON] вилучити у батьків та здіснити зходи для влаштування дитини до спеціалізованого закладу для дітей відповідного віку та стану здоров`я, оскільки при безпосередній загрозі для життя і здоровя дитини, у виняткових випадках, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Під час розгляду справи судом було встановлено, що на час вирішення питання про відібрання дитини, малолітній [PERSON] , який є дитиною з інвалідністю перебував разом з матір`ю [PERSON] , яка залишила дитину наодинці з малознайомим чоловіком, який здійснив у відношенні дитини фізичне насилля. Батько дитини перебував за місцем постійного проживання поза межами м.Харкова. Відповідно до пояснень в судовому засіданні та наданих сторонами до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] на час розгляду справи не працює, не має постійного місця проживання та на протязі нетривалого періоду часу декілька разів змінювала місце свого проживання, неодноразово до суду надавала договори оренди житлових приміщень, в яких ніколи не проживала, на даний час проходить реабілітацію та проживає в благодійному фонді "Сіон - Харків", який спеціалізується на реабілітації осіб з алкогольною та наркотичною залежністю. Будь-якого джерела доходу мати не має, доказів щодо створення умов для лікування та проживання дитини за місцем її проживання суду не надала, до органу опіки з заявою щодо складання акту обстеження умов проживання не зверталася. Щодо батька малолітнього [PERSON] - [PERSON] судовим розглядом встановлено, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та фактично на час розгляду справи проживає за адресою: [ADDRESS] у житловому приміщенні, яке на праві власності належить його співмешканці [PERSON] , разом з якою він проживає близько 2 місяців. Згідно до акту обстеження умов проживання у вказаному будинку задовільні умови проживання, планується окрема дитяча кімната у наявності дитячий манеж, ходунці та особисті речі. З пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що у зазначеному будинку також проживає малолітня дитина його співмешканки. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] не час розгляду справи офіційного джерела доходу не має, працює без офіційного працевлаштування та має мінливий дохід, проживає за місцем проживання своєї співмешканки та вказує на те, що під час відсутності його вдома, за сином буде доглядати його співмешканка [PERSON] . Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що вочевидь, враховуючи вік та стан здоров`я малолітнього [PERSON] , відповідачами не створено належних умов проживання для дитини. На думку суду проживання дитини в умовах реабілітаційного центру для наркозалежних осіб з матір`ю, так само і з батьком у житловому приміщенні, що належить сторонній особі та за умови відсутності батька під час знаходження на місці праці, не можуть забезпечити малолітній дитині належних та безпечних умов проживання та догляду. Також судом встановлено, що на протязі знаходження малолітнього [PERSON] в КНП "Міська дитяча лікарня №5" ХМР з 13.12.2023 року по 16.09.2024 року дитину в медичній установі відвідували обоє з батьків, а саме: мати 9 разів та батько 5 разів, що, на думку суду, також може свідчити про відсутність дійсних намірів у батьків на піклування та догляд за дитиною. Також слід відмітити, що малолітній [PERSON] має статус дитини з інвалідністю підгрупи "А" з 21.07.2021 року та має ряд захворювань, у зв`язку з чим потребує постійного догляду, лікування та реабілітаційних заходів. При цьому, на думку суду, жоден з батьків до суду не надав переконливих доказів щодо створення належних і безпечних умов проживання з ними малолітнього сина та не довів свою спроможність та наміри на належне виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, а також можливість забезпечити дитину належними для його віку та стану здоров`я умовами проживання та догляду. Отже, судом встановлено, що позивачем доведено під час розгляду справи та вказане підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, неналежне виконання відповідачами батьківьких обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] та реальності загрози для життя та здоров`я і морального виховання дитини, що відповідає положенням ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд зважаючи на те, що пріоритетом якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, та з урахуванням встановлених фактичних обставин, приходить до висновку про наявність підстав для відібрання [PERSON] , [INFO] , від батьків, [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, передання [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з \~наведеного, \~суд \~приходить \~до \~висновку, що \~позовні \~вимоги \~позивача про відібрання дитини від батьків [PERSON] та [PERSON] , передання дітини, органу опіки та піклування для подальшого його влаштування,\~в межах\~пред`явлених позовних \~вимог підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved