Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася в суд із позовом до Космацької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] 1938 року народження, який постійно проживав в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Вона являється єдиною спадкоємецею після смерті [PERSON] , першої черги, інших спадковємців а ні за законом а ні за заповітом немає. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що після смерті [PERSON] , поїхала за кордон та планувала повернутись, щоб подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. У зв`язку з введенням короновірусних обмежень вона була вимушена залишатись за кордоном. А тому у встановлений законом для прийняття спадщини шестимісячний строк, вона не мала можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. Після повернення із-за кордону вона звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено в зв`язку з пропуском терміну для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Просить визначити додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця- [PERSON] померлого [INFO] , терміном у три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився , причина неявки суду невідома. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] , підтвердженням чого є долучене до матеріалів справи свідоцтво про смерть а.с.9. Факт родинних відносин позивачки в справі, [PERSON] [INFO] та померлого [PERSON] 1938 р.н. підтверджено долученим до матеріалів справи свідоцтвом про народження (а.с.6) що ніким не оспорюється та не підлягає доказуванню. Позивачка в справі [PERSON] [INFO] у зв`язку із одруженням змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », який і на даний час іменується. Відповідно до довідки №82/04.07.298/02.2-19 від 04.04.2024 року, вбачається , що гр. [PERSON] , 1938р.н., помер [INFO] , постійно з 1971 року проживав та був зареєстрований у спадковому будинку 1970 року побудови, який знаходиться в [ADDRESS] . В цьому ж будинку по [ADDRESS] зареєстровані та проживають: з 1971 року, [PERSON] , 1938р.н. помер [INFO] . На даний час в будинку ніхто не зареєстрований та ніхто не проживає. Суспільна група господарства робітники. Заповіт від імені померлого [PERSON] у виконкомі Космацької сільської ради не посвідчувався. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що після смерті батька поїхала за кордон де перебувала досить тривалий час. А тому у встановлений законом для прийняття спадщини шестимісячний строк, вона не мала можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, в наслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Таким чином, перевіривши доводи позовної заяви, суд доходить висновку, про поважність причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини. А відтак позов підлягає до задоволення, з визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі викладеного ст.ст. 15, 1216-1218, 1220, 1268-1270, 1272 ЦК України, та

Outcome: approved