Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

У вересні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] в особі представника адвоката Заярної Марини Анатоліївни до територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Іще при житті, а саме: 07.10.2013 [PERSON] склав заповіт, в якому зробив заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно заповів позивачу [PERSON] . Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини, на підставі якої відкрита спадкова справа. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині не має. Частину спадкового майна в вигляді двох земельних ділянок позивач оформив та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом після померлого [PERSON] . У зв`язку з цим, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно. Ухвалою суду\~від 16.09.2024\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по справі\~за правилами\~загального позовного\~провадження,\~витребувано від\~Запорізької районної\~державної нотаріальної\~контори копію спадкової справи відносно [PERSON] , який помер [INFO] [INFO] до суду від Запорізької районної державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа №393/2014, після померлого [PERSON] .. Ухвалою суду від 04.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та його представник адвокат Заярна М.А. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, без фіксування процесу технічними засобами, проти винесення заочного рішення суду не заперечує (а.с. 109). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджено довідкою про доставку електронного документу (а.с. 107). Жодних заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №597 (а.с. 10). Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується копією повторного свідоцтва народження серії [NUMBER] , виданого 23.10.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 33, відповідно до якого вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до заповіту засвідченого 07.10.2013 секретарем виконавчого комітету Веселівської сільської ради Запорізького району, Запорізької області, [PERSON] , [INFO] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все його майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право заповів [PERSON] , 1956 р.н. (а.с. 12). Відповідно до довідки №4180 від 26.08.2024, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 03.12.1979 по день смерті [INFO] . Зареєстрований та проживав один. (а.с. 14). Право приватної власності на домоволодіння зі всіма будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належало спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №97 від 15.08.2006 (а.с. 16). До матеріалів справи долучено копію державного акту серії ЯЕ №280650 на право приватної власності на земельну ділянку, який видано [PERSON] на підставі рішення Веселівської сільської ради №36 від 19.10.2007 на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради, [ADDRESS] та копію технічного паспорту житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: буд. [ADDRESS] (а.с. 17-20). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся позивач [PERSON] , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 393/2014 (а.с. 38-87). Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв, але не оформив спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2024, виданої нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку із тим, що документи, які підтверджують право власності на вказане спадкове майно відсутні (а.с. 10-10/разровот, 83/разворот - 84). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до виписки з Погосподарської книги від 28.08.2024 виданої відділом ЦНАП виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області встановлено, що відповідно до запису 0173-1 господарського обліку Широківської сільської ради, який обліковується за гр. [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ) має наступну адресу: [ADDRESS] . За вказаною адресою обліковується земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд розміром 0,25 га, яка має місце розташування: [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2011 № 868, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивача [PERSON] на спадщину, відкриту після смерті його батька [PERSON] та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у нього відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved