Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт про те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його батьком [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його дідом [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є його бабою [PERSON] [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] та дід [PERSON] також померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] . Запис про батька в свідоцтві про його народження був зроблений відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Його мати [PERSON] та батько [PERSON] не перебували в цивільному шлюбі, проте проживали разом як сім`я, вели спільне господарство. За життя [PERSON] визнавав себе його батьком, щомісяця надавав матеріальну допомогу на його утримання, тому збирався подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе його батьком. Ухвалою суду від 01 листопада 2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Від заявника [PERSON] надійшла заява в якій він просить суд розглянути справу без його участі, та заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник неповнолітнього заявника адвокат - Коваленко М.В. та представник неповнолітнього заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили встановити факт батьківства. Від Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти заявлених вимог заперечень не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що дійсно [PERSON] досить тривалий час спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у них є спільний син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] займався вихованням та утриманням свого сина, за життя визнавав себе батьком [PERSON] , допомагав матері у всьому, однак [INFO] помер. Померлі [PERSON] та [PERSON] також за життя визнавали себе дідом та бабою [PERSON] . Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали свідчення аналогічні показам свідка [PERSON] . Вислухавши представника неповнолітнього заявника адвоката - Коваленка М.В., представника неповнолітнього заявника [PERSON] свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК\~України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125,130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Судом встановлено,що [INFO] помер заявника батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] та дід [PERSON] також померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] . Запис про батька в свідоцтві про народження був зроблений відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Заявника мати [PERSON] та батько [PERSON] не перебували в цивільному шлюбі, проте проживали разом як сім`я, вели спільне господарство. За життя [PERSON] визнавав себе батьком заявника, щомісяця надавав матеріальну допомогу на його утримання, тому збирався подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком заявника. Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121\~СК\~України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України,\~у\~разі\~смерті\~чоловіка,\~який\~не\~перебував\~у\~шлюбі\~з\~матір`ю\~дитини,\~факт\~його\~батьківства\~може\~ бути\~\~встановлений\~ за\~\~рішенням\~суду.\~Заява\~\~про\~встановлення факту\~\~батьківства\~ приймається\~судом,\~якщо\~\~запис\~про батька\~дитини\~у\~\~Книзі реєстрації\~народжень\~вчинено\~відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~135цього Кодексу.\~\~Заява\~про\~ встановлення\~факту батьківства\~може\~бути\~подана\~особами,\~зазначеними\~у\~ч.3\~ст.\~128цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 червня 2006 року №3 роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання батьківства. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). Пунктом 15 Постанови Пленуму\~\~ВСУ\~від\~31\~березня\~\~1995\~року\~№5\~«\~Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~встановлення\~фактів,\~що\~мають\~юридичне\~значення» передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму\~ВСУ\~\~від\~31\~березня\~1995\~року\~№5\~«\~Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~встановлення\~фактів,\~що\~мають\~юридичне\~значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦПК\~України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. В силу ч.1 ст.89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.3 ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81\~ЦПК\~України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані у справі докази, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства, відповідно до п.1 ч.1 ст. 315, ст. 319 ЦПК України. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved