Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

20.06.2024р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Пастулато Капітал (далі - відповідач 2), в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за договором позики № 261121/16 від 26.11.2021р. у розмірі 528 980 грн. 40 коп. Позов обґрунтований тим, що 26.11.2021р. між позивачем та відповідачем 1 був укладений договір позики № 261121/16, згідно якого позикодавець надав позичальнику (відповідачу 1) власні грошові кошти у розмірі 432 049 грн., що на момент укладення договору дорівнює еквіваленту суми 15 990 доларів США за комерційним курсом НБУ на дату укладення договору, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві кредитні кошти не пізніше 26.11.2021р. Водночас, позивач зауважив, про допущення описки частині зазначення вірної дати граничного терміну повернення позики, яка мала бути повернута не пізніше 26.11.2022р., а не як помилково зазначено - 26.11.2021р. 26.11.2021р. між позивачем та відповідачем було підписано Акт приймання-передачі грошових коштів до договору позики, згідно з яким відповідач 1 прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 351 260 грн., що на момент отримання грошових коштів дорівнює еквіваленту суми 13 000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідачем 1 за договором позики, 26.11.2021р. між позивачем, відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 261121/16 до договору позики. Станом на теперішній час неповернута частина позики у еквіваленті іноземної валюти становить 13 000 доларів США. Курс НБУ станом на 15.06.2024р. (дату складання позовної заяви) становить 1 долар США = 40,6908грн. Тому заявлена сума позову розрахована наступним чином: 13 000 доларів США х 40,6908 = 528 980 грн. 40 коп. Зазначав, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною, а тому просив стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача заборгованість у заявленому розмірі. Позивач в судові засідання 08.11.2024р. та 24.12.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Представник позивача Лобач І.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач 1 в судові засідання 08.11.2024р. та 24.12.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом: направлення судових повісток про виклик у судові засідання з прикріпленими до них файлами одержувачу [PERSON] в його електронний кабінет. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. Представник відповідача 2 в судові засідання 08.11.2024р. та 24.12.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за офіційною юридичною адресою, судових повісток в електронній формі на офіційну електронну адресу, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України про виклик відповідача до суду. Про причини неявки представник відповідача 2 суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників судового розгляду, які не з`явилися в судове засідання, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду позову по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи, суд вважає встановленим таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2021р. між позивачем (позикодавець) та відповідачем 1 (позивальник) було укладено договір позики № 261121/16. Відповідно до умов договору позики, позикодавець передає позичальнику власні грошові кошти у розмірі 432 049 грн., що на момент укладення договору дорівнює еквіваленту суми 15 990 доларів США за комерційним курсом НБУ на дату укладення договору, а позивальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. У разі якщо на день повернення позики валютний курс зміниться, сума, що підлягає поверненню в гривнях визначається за комерційним курсом НБУ на день повернення позики (п.п. 1.1 розд. 1 договору позики). Підтвердженням отримання позики позичальником є Акт приймання-передачі грошових коштів підписаний сторонами. Позика надається в готівковій або безготівковій формі у національній валюті України - гривні. Проценти за користування позикою не нараховуються (п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору позики). У розділі 3 договору позики визначено, що для забезпечення зобов`язань щодо повернення позики, сплати штрафних санкцій, відшкодування збитків, одночасно з договором позики підписується договір фінансової поруки № 261121/16 підписаний ТОВ ФК Пастулато Капітал. Порядок повернення позики погоджений сторонами у розділі 4 договору позики. Зокрема, сторони домовилися, що загальна сума, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому договором буде відповідати гривневому еквіваленту суми 15 990 доларів США за комерційним курсом НБУ на дату здійснення платежу. Остаточний розрахунок за договором позики має бути здійснений не пізніше 26.11.2021р. Позика повертається в готівковій формі у національній валюті України - гривні. Відповідальність сторін за порушення строків повернення позики, невиконання своїх зобов`язань позичальником, встановлена у вигляді пені, можливості звернення стягнення на предмет застави (розд. 5 договору позики). Згідно з п. 6.1 розд. 6 Договору позики договір набуває чинності від моменту отримання позичальником грошових коштів від позикодавця, що підтверджується актом прийому-передачі підписаного сторонами і діє до моменту виконання сторонами в повному обсязі своїх зобов`язань за ним. 26.11.2021р. позивачем (позикодавець) та відповідачем 1 (позивальник) було підписано Акт прийому-передачі грошових коштів до договору позики № 261121/16 від 26.11.2021р., наступного змісту: фізична особа [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий 18.05.2007р. Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , прийняв грошові кошти у розмірі 351 260 грн., що на момент отримання грошей дорівнює еквіваленту сумі 13 000 доларів США, від [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий Роганським селищним відділенням міліції УМВС України в Харківській області 16.10.2001р., ІПН [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , згідно з Договором позики № 261121/16 від 26.11.2021р. 26.11.2021р. між ТОВ ФК Пастулато Капітал (поручитель), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] було укладено Договір поруки № 261121/16 до договору позики № 261121/16 від 26.11.2021р., відповідно до п. 1.1 якого поручитель поручився перед позикодавцем за виконання позичальником зобов`язань за Договором позики № 261121/16 від 26.11.2021р. за умовами якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах викладених у договорі позики не пізніше 26.11.2021р. повернути позику у розмірі 432 049 грн. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед позикодавцем за порушення виконання зобов`язань по договору позики (п.1.2). Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник - за повернення позики, комісії, штрафів (п.1.3.). Договір поруки діє протягом 15 років (п. 5.1). 14.08.2023р. позивачем на адресу відповідача 1 та відповідача 2 рекомендованими поштовими відправленнями зі штрих-кодом № 0740600715597 та № 0740600715600 направлено Претензії про повернення грошових коштів (опис до цінного листа зі штрих-кодом № 0740600715597 та опис до цінного листа зі штрих-кодом № 0740600715600, накладні до вказаних листів та фіскальні чеки). Відповідач 1 та відповідач 2 свої зобов`язання щодо повернення отриманих відповідачем 1, за договором позики від 26.11.2021р., Акту приймання-передачі грошових коштів, та Договору поруки, коштів не виконали, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, станом на 15.06.2024р., за ними рахується заборгованість у розмірі 528 980 грн. 40 коп., яка розрахована позивачем виходячи із: суми позики отриманої позичальником згідно Акту приймання-передачі грошових коштів, як 351 260 грн., що на момент отримання грошей дорівнювало еквіваленту сумі 13 000 доларів США; курсу долара США до Української гривні по НБУ станом на 15.06.2024р. (дату складання позовної заяви) як 1 долар США = 40,6908грн. (13 000 доларів США х 40,6908грн./1долар США). Згідно офіційного курсу валют з сайту Національного банку України за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates, курс долара США до української гривні станом на 15.06.2024р. (дата складання позовної заяви, станом на яку позивачем проведено розрахунок заборгованості та заявлено вимоги про її стягнення) становить 1 долар США/40,6908грн. Наведені позивачем розрахунки заборгованості відповідачами не спростовані. Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов`язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів. Відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. У ч. 2 ст. 640 ЦК України визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. З урахуванням наведених правил правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Верховний Суд України у постанові від 18.09.2013р. у справі № 6-63цс13 виклав правовий висновок, відповідно до якого за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 464/3790/16-ц. Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк і термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ст. 553 ЦК України). У разі порушення зобов`язання забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України). Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У справі, що розглядається між сторонами виникли договірні правовідносини за договором позики укладеним у письмовій формі, зміст якого, як і зміст складеного на його виконання Акту приймання-передачі грошових коштів, підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та отримання останнім цих коштів, які позичальником позикодавцеві не повернуті. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Згідно ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Верховний суд у постанові від 31.01.2024р. у справі № 753/14634/22 зазначив, що відповідно до ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язаннями визначається у гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВС від 07.07.2020р. у справі № 296/10217/15-ц. З огляду на вищевикладене заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5 724 грн. 33 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача, в рівних частинах, а саме по 2 862 грн. 16 коп., з кожного.

Outcome: approved