Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

19.11.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент»: 1) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 2016239242 від 01.09.2017 р. у розмірі 54\~353,11 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 33\~463,83 грн, заборгованість за відсотками 20\~889,28 грн; 2) судові витрати. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 24.03.2023 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників, зокрема за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2016239242 від 01.09.2017 р. (продукт СARD), укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Так, 01.09.2017 р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 2016239242. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за ним не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10.09.2024 р. становить 54\~353,11 грн, що складається з: 33\~463,83 грн заборгованість за тілом кредиту, 20\~889,28 грн заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~Отже, позивач звертається з даним позовом до суду задля примусового стягнення заборгованості із відповідача, оскільки остання продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків і не погашає заборгованість за вищезазначеним Договором позики, що порушує законні права та інтереси ТОВ «Брайт Інвестмент». Ухвалою судді від 02.12.2024 р. Чернігівського районного суду Чернігівської області позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до вимог\~ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.09.2017 р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2016239242. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 6\~655 грн, в тому числі на сплату додаткових послуг банку. Також умовами кредитного договору передбачено оплату процентів згідно фіксованої процентної ставки. Строк дії договору з 01.09.2017 р. по 01.09.2019 р. Договір підписано відповідачем власноруч. (а.с.12) До матеріалів справи також додано паспорт споживчого кредиту, в якому вказано основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту. (а.с.13) З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2016239242_CARD від 01.09.2017 р. вбачається, що відповідачем здійснювалися часткові оплати в рахунок погашення кредитної заборгованості, станом на 24.03.2023 р. за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 54\~353,11 грн. Використання кредитних коштів 39\~287,12 грн, плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування 9\~650,42 грн, % за недозволені перевитрати 38\~777,36 грн, нарахування штрафу 150,00 грн, надходження коштів на рахунок 33\~511.79 грн. (а.с.18-53) 24.03.2023 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» та боржниками. (а.с.5-9) Згідно витягу з додатку 1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 р. до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги бо боржника [PERSON] згідно кредитного договору 2016239242_CARD від 01.09.2017 р. (а.с.10) Проведення оплати за передачу прав вимоги згідно договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 р. підтверджується платіжним дорученням № 46 від 24.03.2023 р. (а.с.11) 11.09.2024 р. позивач направляв вимогу про погашення кредитної заборгованості відповідачу за адресою: [ADDRESS] . (а.с.77) Дану вимогу було вручено особисто відповідачу 12.09.2024 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.81) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга ст. 639 ЦК України). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів на таких умовах. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач отримала грошові кошти в сумі, вказаній у договорі, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів в обумовлений строк за умовами договору належним чином не виконала, у зв`язку з чим за розрахунками, наданими позивачем, утворилася заборгованість. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За вказаних обставин, враховуючи умови договору про надання фінансового кредиту та те, що відповідач свої зобов`язання за ним належним чином не виконала, не повернула отримані кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ним, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягають задоволенню, оскільки доказів, які б спростовували розмір заборгованості та сплату коштів за договором як позивачу, так і первісному кредитору, відповідач суду не надала. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved