Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

08.10.2024 року на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2024 року, яка 16.09.2024 року набула чинності (а.с.52), на адресу суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач в особі представника за посадою просив стягнути з відповідача на користь позивача 20035,47 грн. за кредитним договором №2035631294 від 14.02.2021 року, укладеним між третьою особою по справі та відповідачем, з яких 9284,71 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 0,79 грн. - заборгованості за відсотками, та 10749,97 грн. - заборгованості за комісією, а також судові витрати у вигляді 2422,40 грн. - судового збору та 6000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу станом на час звернення до суду. Підставою позову було зазначено перехід права вимоги до позивача з боку третьої особи за договором факторингу від 21.10.2022 року №21/10/22, оскільки відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує та не сплачує відповідні платежі по договору. Ухвалою судді від 14.10.2024 року вказана позовна заява залишена без руху через не сплату позивачем судового збору при зверненні ще до Лозівського міськрайонного суду Харківської області, встановлений строк для усунення вказаного недоліку та визначено суму для сплати для можливості відкриття провадження (а.с.56). На виконання вказаної ухвали 18.10.2024 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків разом із квитанцією про сплату судового збору у визначеному законом розмірі (а.с.59-61), чим вимоги ухвали судді від 14.10.2024 року були виконані. Ухвалою судді від 21.10.2024 року у справі було відкрито провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.62). Позивач та третя особа про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.64-65), відповідач вказану ухвалу отримав у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.66). Відзив від відповідача не надходив. Заяви, клопотання від учасників справи не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 14.02.2021 року між відповідачем та первинним кредитором - акціонерним товариством «Отп банк» - був укладений кредитний договір №2035631294 з метою придбання у ТОВ «Лейблтех» мультимедійного засобу фірми «Аррle», на суму 35042,00 грн. терміном на два роки до 14.02.2023 року зі сплатою 0,01 річних та комісії за користування кредитом у відповідному розмірі (а.с.28-30). У вартість кредиту за погодженням сторін ввійшли страхові та інші платежі. Третя особа перерахував за мультимедійний засіб фірми «Аррle» грошові кошти у розмірі 34302,00 грн. (а.с.31, зворотній бік), тобто кредит був наданий на споживчі потреби для сплати за відповідний товар на рахунок продавця товару. Як вбачається з наданого суду розрахунку відповідач сплачував на користь первинного кредитора відповідні платежі до січня 2022 року, коли платежі від нього припинилися та залишилася заборгованість, яку позивач бажає стягнути з відповідача, враховуючи припинення дії договору між сторонами 14.02.2023 року (а.с.9). Вимоги до позивача від третьої особи надійшли на підставі договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022 року (а.с.17-24), що підтверджується витягом з додатку до договору факторингу щодо відповідача (а.с.12) з урахуванням сплати позивачем на користь третьої особи ліміту фінансування на підставі п.7.1 та п.7.1 договору факторингу по відповідним платіжним інструкціям від 21.10.2022 року (а.с.35). Таким чином, під час судового розгляду підтверджено як сам факт укладання кредитного договору, так і факт переходу вимоги за ним до позивача. В той же час суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача, оскільки категорично не погоджується із умовою про нарахування комісії відповідачу, навіть з урахуванням визначення вказаної вимоги як підстави для отримання кредиту. Умова про сплату комісії дійсно передбачена у самому кредитному договорі, однак її розмір встановлено без уточнення найменування конкретних послуг, за які вона передбачена. Таким чином, суд вважає, що умови договору про комісію не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Відтак, умови договору про оплату за послуги позивача, які за законом повинні надаватись безоплатно (видача кредиту), суд вважає нікчемними, а тому нарахована заборгованість за комісією в сумі 10749,97грн. не підлягає стягненню з відповідача. Ба більше, зарахована позивачем самостійно комісія, сплачена відповідачем, у розмірі 5256,30 грн. повинна бути зарахована з метою повного погашення заборгованості за процентами у розмірі 0,79 грн. та залишок повинен частково погасити борг по тілу кредиту у розмірі 9284,71 грн. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 4029,20 грн. виключно як залишок боргу по тілу кредиту замість 20035,47 грн. заявлених, що складає 20,11% від заявлених вимог. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи задоволення позовних вимог частково у розмірі 20,11% від заявлених вимог в цій же частині слід стягнути і судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, розмір якого становить 487,15 грн. із 2422,40 грн. сплачених при зверненні до суду позивачем. В той же час суд не погоджується із заявленими вимогами щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає такі витрати не справедливими та не розумними. 11.12.2023 року укладено договір №42649746 про надання правової допомоги між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та позивачем (далі - Договір про правову допомогу)(а.с.13-16). Порядок розрахунків між сторонами визначений розділом 4 вказаного договору. 11.12.2023 року між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та позивачем було укладено додаткову угоду №003447607830 до Договору про правову допомогу, відповідно до якого внесено зміни у розділ 4 Договору та доповнено вказаний розділ п.4.9, відповідно до якого гонорар у відповідних справах про стягнення заборгованості сплачується позивачем виконавцю шляхом попередньої оплати (авансування) або шляхом підписання акту про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт, наданих адвокатським бюро. 11.12.2023 року адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та позивачем на підставі детального опису виконаних робіт виконавцем (а.с.15, зворотній бік) був складений акт про підтвердження факту надання правничої допомоги на суму виконаних послуг у розмірі 6000,00 грн. (а.с.16). Слід зазначити, що і позивач і адвокастьке бюро «Анастасії Міньковської» є юридичними особами, створеними з метою отримання прибутку, відповідно будь-яка операція вказаних юридичних осіб, у тому числі, проведена у готівковій формі, повинна бути відображена у первинних бухгалтерських документах, зокрема квитанціях до прибуткового касового ордеру, платіжних дорученнях, касових чеках тощо. В даній справі такі докази відсутні. Посилання у додатку до Договору про надання правової допомоги на факт отримання коштів при підписанні акту не може бути доказом отримання вказаних коштів, оскільки за відсутності первинних бухгалтерських документів суд не може встановити отримання коштів від позивача надавачем правових послуг, до того ж такі дії суперечать вимогам розділу І обов`язкової до виконання постанови правління НБУ №148 від 29.12.2017 року «Про затвердження Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні» (з подальшими змінами). Таким чином відсутні підстави для стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у справі, оскільки відсутні докази їх понесення позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial