Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

У 2024 р. до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Новомиргородської міської ради Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини. Позивач просить визначити місцем проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням АТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення №060029705420 від 14.10.2024 року, №0610214205400 від 06.12.2024 року та через оголошення, які розміщені на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Новомиргородської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутності. Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ст. 130 ЦПК України відповідачі про час та місце розгляду у справі повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України: суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2015 року шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області 07 вересня 2012 р. та зроблено запис за № 55, - розірвано.(а.с.9-11) Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом №65 від 01 липня 2008 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області.(а.с.7) [PERSON] , [INFO] , проживає разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов життя від 11.07.2024 року, довідкою №866 від 15.08.2024 року, виданої Новомиргородською міською радою та довідкою про склад сім`ї №865 від 15.08.2024 року Новомиргородською міською радою. (а.с.12, 13, 15) Відповідно до довідки Новомиргородського ліцея №3 Новомиргородської міської ради [PERSON] дійсно навчається в 11-Б класі даної школи. (а.с.14) У відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав №381644249 від 05.06.2024 року [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] є власником житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.16) Згідно копії виробничої характеристики ПП «АЙ ЕНД Ю ГРУП АГРО» №395 від 09.08.2024 року [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів з 24.01.2022 року по даний час. За період роботи проявив себе хорошим працівником. Сумлінно виконує службові обов`язки. Старанний, звертає увагу на деталі. Готовий взяти на себе відповідальність, не схильний перекладати її на інших. Завжди чітко висловлює свої думки. Має високу робочу культуру. Справедливий. Уміє триматися коректно. Дисциплінований. Не зловживає спиртними напоями. Завжди уважний до людей, доброзичливий. Скромний, простий та доступний в спілкуванні. Підтримує добрі стосунки з оточуючими. Товариський. Користується заслуженим авторитетом та повагою. Бере участь у житті колективу. Має достатні для своєї посади знання та загальну культуру. Сімейні відносини добрі. За любих обставин порядний і чесний.(а.с.17-18) У відповідності до письмового звернення органу опіки та піклування Новомиргородської міської ради №01-20/284/1 від 09.12.2024 року та акту обстеження умов проживання від 02.12.2024 року встановлено, що умови проживання та санітарно - гігієнічний стан помешкання задовільний. Наявна необхідна побутова техніка, меблі, посуд, засоби гігієни. Мають запас харчування. Для дитини відведено окрему умебльовану кімнату для сну та відпочинку, власний мобільний телефон, ноутбук та книжки. Одягом, взуттям забезпечений відповідно віку та сезону. Батько із сином знаходять спільну мову. Під час бесіди з [PERSON] з`ясовано те, що він бажає проживати біля батька, так як він тут народився, виріс, має звичне місце проживання і багато друзів.(а.с.47-48) До судового засідання представник органу опіки та піклування Новомиргородської міської ради надала до суду копію особистої письмової заяви [PERSON] від 02.12.2024 року, у відповідності до якої останній зазначив, що бажає проживати разом із батьком - [PERSON] . У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання сина [PERSON] . Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема, главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Частина друга статті 47 ЦПК України надає можливість неповнолітнім особам віком від 14 до 18 років особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України. Частиною першою статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, а частиною четвертою статті 152 СК України визначено право дитини на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла 14 років. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Так, статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. При цьому, згідно частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналіз наведених норм матеріального і процесуального права, роз`яснень Верховного Суду України, дають підстави вважати, що у разі спору місце проживання дитини у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Наведене також відповідає позиції Верховного Суду, висловленій в постановах від 12 листопада 2018 року по справі №344/16920/16-ц та від 25 січня 2018 року по справі № 537/5119/15-ц. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням неповнолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку та думки особисто дитини, суд вважає, що на даний час проживання та утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , з батьком - [PERSON] , який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Таким чином, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved