Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивачем, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому позивач просив: «визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] ; справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив про те, що по [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому на даний час він проживає. 19 вересня 1985 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 4 від 26 лютого 1974 року йому ( [PERSON] ) було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації 20 листопада 1985 року за реєстровим № 2076. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить голові колгоспного двору [PERSON] . В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Семенівської міської ради Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів, він маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на вказане домоволодіння. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зокрема підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на нього, а він вважається тільки головою колгоспного двору. Враховуючи цю обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , він змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Позивачем [PERSON] до початку розгляду справи подана до Семенівського районного суду Чернігівської області заява про уточнення позовних вимог, у якому позивач просить: «приєднати до матеріалів справи заяву про уточнення позовних вимог, а саме шляхом викладення позовної заяви з зазначенням ціни позову в сумі 89\~642 (вісімдесят дев`ять гривень шістсот сорок дві) гривні 00 копійок, копії висновку про вартість майна містяться у позовній заяві, які було подано до суду). Ухвалою судді від 22 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 23 грудня 2024 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив розгляд даної справи провести без його участі протягом усіх судових засідань. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Новгород-Сіверського району Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що по [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому на даний час проживає позивач. \~ \~ \~ \~19 вересня 1985 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 4 від 26 лютого 1974 року позивачу ( [PERSON] ) було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Новгород - Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації 20 листопада 1985 року за реєстровим № 2076. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить голові колгоспного двору [PERSON] . В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Семенівської міської ради Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів, він маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на вказане домоволодіння. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зокрема підпунктом «а» пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на позивача, а позивач вважається тільки головою колгоспного двору. Враховуючи цю обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , він змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки будь-яких заперечень проти позову від відповідача не надійшло, а тому немає ніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved