Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

03.10.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач зазначив, що проживала разом із відповідачем однією сім`єю як чоловік та дружина, але без реєстрації шлюбу. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі позивач проживає з дитиною окремо від відповідача, тож фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Разом із тим, батько дитини припинив допомагати своїй доньці матеріально, тобто не забезпечує її продуктами харчування, одягом, взуттям та інші її потреби. За наведеного позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Жінка зауважила, що відповідач є працездатним та інших утриманців не має, тож має змогу допомагати матеріально їхній доньці [PERSON] . Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05.11.2024 було відкрито провадження у справі; розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали та позовну заяву з додатками надіслано на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. Адресат відправлення отримав 28.11.2024, про що до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне. [PERSON] народилась [INFO] , про що Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №109 та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Батьками дитини записано: [PERSON] та [PERSON] . Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею зареєстрована [PERSON] , що підтверджено витягами з реєстру територіальної громади № 2024/010417936 та 2024/010418467 відповідно. Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходить із наступного. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На основі викладеного вище, враховуючи те, що відповідачем не надано до суду будь-яких пояснень, які суд може врахувати при визначенні розміру аліментів, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Вирішуючи питання про судовий збір, суд зауважує на тому, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, з огляду на що, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави у сумі 1 211.20 грн.

Outcome: approved