Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивувала тим, що у неї із відповідачем є син, [PERSON] , [INFO] . Фактично з моменту народження спільної дитини і, як мінімум, останні 9 років відповідач жодним чином не брав участі у вихованні сина, не провідував його, не цікавився здоров`ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримував дитину. Рівненським міським судом Рівненської області (суддя - Харечко С.П.) 26.06.2018 року видано судовий наказ у справі №569/11066/18 про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 18.06.2018 року і до повноліття. 18.07.2018 року у справі було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду. Проте, з того часу відповідач жодного разу не сплатив аліментів на утримання дитини. Тобто відповідач абсолютно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та не надає дитині жодної матеріальної підтримки. Більше того, у зв?язку з такою поведінкою і дитина не сприймає відповідача як батька і називає татом його теперішнього чоловіка. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, 07.01.2025 року представник позивача подала заяву, в якому просила розгляд справи по суті провести відповідно до матеріалів справи без присутності позивача та її представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, був повідомлений належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання. 10 грудня 2024 року представник третьої особи Самолюк І. подала заяву, в якій просила судові засідання проводити без участі представника третьої особи, висновок органу опіки та піклування підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 19 березня 2013 року, серії [NUMBER] . Батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 26.06.2018 у справі № 569/11066/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2018 і до повноліття сина. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07 липня 2023 року [PERSON] 07 липня 2023 року уклала шлюб з [PERSON] . Відповідно до інформації Рівненського міського відділу державної виконавчої служби, [PERSON] не сплачує аліменти на утримання малолітнього сина та станом на 01.06.2024 його заборгованість по аліментах становила 86918,50 грн. Як вбачається з інформації про виховання учня 6-В класу [PERSON] № 01-34/264 від 03.07.2024 року [PERSON] з першого класу навчається у Рівненському ліцеї № 18 Рівненської міської ради. Відповідно до інформації навчального закладу, заяву про зарахування дитини до ліцею писала мама. Вона займається вихованням сина, цікавиться його навчанням, постійно відвідує батьківські збори. Батько хлопчика [PERSON] не приходив до ліцею, не телефонував класному керівнику, не виявляв зацікавленості навчанням сина, батьківські збори не відвідував. Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 11 січня 2024 року №08-2059/24 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » під час бесіди малолітній [PERSON] працівникам Служби у справах дітей пояснив, що живе з мамою, татом, сестричками, дядьком та бабусею. Своїм татом дитина вважає і називає [PERSON] , маминого чоловіка. [PERSON] розповів, що свого рідного тата він знає і пам?ятає. Однак тато [PERSON] йому нічим не допомагає, не купує нічого до школи, не дарує подарунків. Він також не цікавиться життям і навчанням хлопчика. Зі слів дитини, тато не знає, де він навчається. [PERSON] бажає, щоб в подальшому його усиновив тато [PERSON] . Малолітній пояснив, що у них велика дружна родина. Також з даного висновку слідує, що батько дитини, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Засоби зв?язку з ним відсутні. На письмове запрошення для з?ясування думки щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] до Служби у справах дітей не з?явився, письмового пояснення не надіслав. Тому з?ясувати думку [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON] не виявилось можливим. Малолітній [PERSON] з матір?ю [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою також проживають [PERSON] (чоловік мами), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , сестри хлопчика, бабуся дитини [PERSON] і його дядько [PERSON] . Квартира, у якій мешкає родина, трикімнатна з усіма комунальними вигодами. Кімнати мебльовані, наявна необхідна побутова техніка. Створені належні умови для проживання дітей. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 05 грудня 2024 року. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення [PERSON] , прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , а тому є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд задовольняє позов в повному обсязі, судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved