Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

У лютому 2024 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 18.08.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №Р99.225.74080 від 18.08.2017р. за умовами якого банк надав кредит позичальнику у сумі 17\~750 грн., строком на 36 місяців. Згідно з умовами вказаного кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та\~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено\~договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передав\~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»\~за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 4 до договору факторингу\~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Р99.225.74080 від 18.08.2017р. в сумі 30513.47 грн.. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Р99.225.74080 від 18.08.2017р. в розмірі 30\~025.92 грн. та понесені судові витрати. У червні 2024р. представник відповідача, адвокат Побиванець Ю.В. скерував до суду клопотання про застосування строків позовної давності, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строків позовної давності. Обґрунтовуючи своє клопотання представник відповідача вказував, що із наданих позивачем доказів вбачається, що останнє погашення по даному кредитному договору відповідач здійснив 30.01.2019р., а позивач звернувся до суду із цим позовом лише в лютому 2024р., тобто вже після визначеного у п.5.5 кредитного договору п`ятирічного строку позовної давності. Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, на переконання представника відповідача, стороною позивача пропущений строк для звернення з цим позовом до суду. У липні 2024 р. представник позивача скерував до суду заперечення на клопотання про застосування строку позовної давності. Свої доводи представник позивача мотивував тим, що строк позовної давності починає відраховуватись з моменту відступлення прав вимоги, адже з цього моменту позивач, як новий кредитор, довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Крім того представником відповідача не враховано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"\~№ 540-IX від 30.03.2020. Постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"\~№ 211 від 11.03.2020\~(зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"\~№ 1236 від 09.12.2020\~(зі\~змінами та\~доповненнями)\~карантин\~встановлено з\~12.03.2020\~року до\~30.06.2023\~року\~на всій\~території України.\~Продовження строків\~ позовної\~давності \~в період\~дії \~карантину \~є безумовним\~та автоматичним\~ в\~силу закону\~та не\~вимагає обґрунтування\~причин,\~за яких\~дія карантину\~ не\~дала б\~змоги \~особі \~подати позов\~вчасно,\~що відповідає\~правовій позиції\~Верховного Суду,\~яка висловлена\~у постанові\~ по\~справі №920/724/21\~ від\~22.09.2022р.\~ Також\~представником відповідача\~не враховано\~ вимоги\~п.\~19\~ Прикінцевих\~та перехідних\~положень \~Цивільного кодексу\~України відповідно\~до яких\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог був пропущений відсутні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у запереченні на клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності просив суд розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача, адвокат Побиванець Ю.В. в судовому засідання вказував, що позивачем безпідставно пропущений строк позовної давності, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити з цих підстав. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.08.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір № Р99.225.74080 за умовами якого позичальнику надається кредит на поточні потреби у розмірі 17750 грн. включаючи витрати на страховий платіж (п. 1.1 Договору). Банк надає кредит у день підписання цього договору строком на 36 місяців . Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позикового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п. 1.13 Договору (п.1.2 Договору). За користування кредитом позичальник сплачує проценти, розмір яких визначений п.п. 1.3-1.7 Договору. Відповідно до пункту 1.13 вказаного Кредитного договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня (надалі - Рахунок), що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Пунктом 5.5 вказаного договору сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється сторонами тривалістю у 5 (п`ять) років. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Розділом 6 договору сторони визначили графік щомісячних платежів за цим кредитним договором. Суд зауважує, що сторона відповідача не заперечувала ні обставин укладення цього кредитного договору, ні отримання вказаної у ньому суми коштів, ні обставин щодо здійснення часткового погашення відповідачем кредиту. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом особистого підписання Договору. Умови договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, були узгоджені сторонами на момент підписання договору, позичальник погоджувався на вказані умови, при цьому відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості, договір кредиту є дійсним та ніким не скасованим, а тому підлягає виконанню. Статтею 509\~ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Із доданої позивачем до матеріалів справи виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, здійснював часткове погашення суми заборгованості, датою останнього платежу є 30.01.2019р. Розмір вказаної суми заборгованості також підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Р99.225.74080 від 18.08.2017р., яка кладена представником АТ «Ідея Банк» станом на 07.07.2023р.. Із вказаних доказів (кредитного договору, виписки по рахунку, довідки-розрахунку) також вбачається, що після спливу визначеного спірними договором строку кредитування АТ «Ідея Банк» не нараховував відповідачу проценти за користування кредитом, як і не нараховував їх позивач як правонаступник кредитодавця. Згідно\~зі ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 83 ЦПК України\~сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Отже, процесуальний обов`язок суду - належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні, які саме перешкоди чиняться позивачу. Зазначеного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі у справі № 573/1677/18. У даному випадку, суд оцінює вказані розрахунки належними доказами по справі, який має значення для правильного вирішення спору по суті. Крім того, жодного свого розрахунку, належного заперечення щодо наявності помилок в розрахунку, який був поданий позивачем, стороною відповідача надано не було. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 07072023, за яким АТ «Ідея Банк» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв права вимоги, у тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором № Р99.225.74080 від 18.08.2017 на суму заборгованості 30513.47 грн, з яких: 13 025.92 грн - сума заборгованості за основним боргом; 17 487.55 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права вимоги грошової вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до боржника [PERSON] . Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо доводів представника відповідача про застосування строків позовної давності суд зауважує наступне. Статтею 262 ЦК України визначено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При цьому ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як встановлено судом вище, сторони передбачили, що строк позовної давності за цим договором становить 5 (п`ять) років (п. 5.5 Договору). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан в Україні. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності становить п`ять років, однак з урахуванням введення спочатку карантину, а потім воєнного стану ТОВ «ФК «ЄАПБ» не пропустило строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення даного позову, які доведені належними та допустимими доказами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» суд задовольняє у повному обсязі, тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved