Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

21 листопада 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , що зареєстрований 15 червня 2013 року Виконавчим комітетом Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 1. Надалі після розірвання шлюбу іменувати шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Судовий збір з відповідача просить не стягувати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 червня 2013 року між нею - [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис №1. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинилися, вони не змогли створити міцної сім`ї, перестали розуміти один одного. Позивач вважає, що їхня сім`я повністю втратила своє існування, тому подальше збереження шлюбу, спільне життя їх як подружжя є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. Примирення з відповідачем неможливе, тому просить не надавати строк для примирення сторін. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час, і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] в позовній заяві та в заяві від 10.12.2024 клопотала розгляд справи проводити у її відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 03 січня 2024 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд визнав можливим розглядати справу за відсутності учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що 15 червня 2013 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, про що 15 червня 2013 року було зроблено актовий запис № 1 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Сторони мають двох спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8 - копії свідоцтв про народження). Сторони припинили шлюбні відносини, перестали розуміти один одного, подальше збереження шлюбу та спільне життя їх як подружжя є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Позивач просить після розірвання шлюбу іменувати її шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21 СК України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, враховуючи визнання позову відповідачем, прийняте судом, та те, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та інтересам їхніх дітей, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу [PERSON] іменувати шлюбним прізвищем « [PERSON] ». При зверненні до суду позивачка [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок. Позивачка [PERSON] у позовній заяві просила не стягувати з відповідача понесені судові витрати. В силу норми ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме грошові кошти у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який був сплачений нею 21.11.2024 за допомого порталу http://court.gov.ua згідно з квитанцією ID 1020-0632-8485-9644. На підставі викладеного,

Outcome: approved