Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача надміру перерахованих коштів у вигляді державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника в розмірі 6916, 00 грн та судові витрати в розмірі 3028, 00 грн.. В обґрунтування вимог вказано, що 28.12.2020 відповідач звернулася до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника, у зв`язку з чим рішенням позивача відповідачу було призначено таку державну соціальну допомогу на період з 23.12.2020 по 31.08.2021. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину строк виплати соціальної допомоги дитині померлого годувальника на період карантину продовжується, а тому позивачем з 01.09.2021 по 28.02.2022 було нараховано та виплачено відповідачу державну соціальну допомогу в розмірі 1854 грн щомісяця. В лютому 2022 року позивачем було встановлено, що син відповідача [PERSON] не продовжив навчання в коледжі, у зв`язку з чим розпорядженням начальника управління від 11.02.2022 відповідачу призупинено виплату допомоги. Станом на 08.11.2024 сума переплати державної соціальної допомоги відповідачу становить 6916, 00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з повідомленнями про переплату допомоги та з проханням з`явитись до управління для вирішення такого питання, однак такі повідомлення проігноровані відповідачем. Ухвалою від 28.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 22). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, та отримані останньою особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0610213130199. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.12.2020 [PERSON] звернулася до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника (а.с. 16-17). До такої заяви відповідачем долучено довідку, видану її сину [PERSON] , про те, що останній дійсно є студентом 1 курсу денної форми навчання Житомирського технологічного коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури з 1.09.2020 по 30.06.2023 (а.с. 18). Відповідно до пункт) 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 № 261 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд» (далі - Порядок) право на державну соціальну допомог) особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю мають діти померлого годувальника (у тому числі ті, що народжені до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника), який на день смерті не мав страхового стажу, необхідного для призначення пенсії для особи з інвалідністю III групи. Відповідно до пункту 7 Порядку для визначення права на соціальну допомогу застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений на дату звернення за допомогою законом на відповідний рік. На дитину померлого годувальника соціальна допомога встановлюється, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 100 відсотків. У разі збільшення прожиткового мінімуму перерахунок соціальної допомоги здійснюється з дати, з якої встановлений новий розмір прожиткового мінімуму (або рівня забезпечення прожиткового мінімуму - у випадках, встановлених законом). Відповідно до пункту 12 Порядку дітям померлого годувальника, які навчаються за денною формою навчання в загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів і вступом до іншого або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), державна соціальна допомога призначається до закінчення ними навчальних закладів, але не більш як до досягнення 23 років, а дітям-сиротам - до досягнення 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні». Згідно наданих відповідачем документів та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 № 261 рішенням позивача від 05.01.2021 призначено державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника на період з 23.12.2020 по 31.08.2021 (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. На підставі вказаної постанови КМУ від 08.04.2020 №264 [PERSON] з 01.09.2021 по 28.02.2022 було призначено та виплачено державну соціальну допомогу в розмірі 1854, 00 грн щомісяця. В лютому 2022 року позивачем було встановлено, що син відповідача [PERSON] не продовжив навчання в коледжі, у зв`язку з чим розпорядженням начальника управління від 11.02.2022 відповідачу призупинено виплату допомоги (а.с. 14). 15.08.2022 позивачем отримано лист Житомирського технологічного фахового коледжу №01.11-209 від 15.08.2022 про те, що [PERSON] відрахований з числа студентів з 29.10.2021 (а.с. 13). Розпорядженням позивача від 10.11.2022 було припинено виплату державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника [PERSON] з 01.11.2021 у зв`язку з припиненням навчання сина (а.с. 11). Відповідач частково повернула позивачу кошти в сумі 500, 00 грн, що підтверджується претензією (а.с. 6). Станом на 08.11.2024 сума переплати державної соціальної допомоги відповідачу становить 6916, 00 грн. Позивачем на адресу відповідача направлялися повідомлення від 27.12.2022 (а.с. 10) та від 20.02.2023 (а.с. 8), від 15.05.2023 (а.с. 7), а також претензія про обов`язок останньої повернути переплачену суму державної соціальної допомоги в розмірі 6916, 00 грн, яка утворилася за період з 01.11.2021 по 28.02.2022 та було попереджено, що в разі відмови у перерахуванні коштів вони будуть стягнуті у судовому порядку. (а.с. 6). Відповідно до частини 2 статті 19\~Конституції\~України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з системного аналізу доказів та надавши їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки [PERSON] не повернула позивачу надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника в розмірі 6916, 00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028, 00 грн (а.с. 5). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.

Outcome: approved