Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

10 вересня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного за рішенням суду, та про позбавлення батьківських прав, в якому просила збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця селища Олексієво-Дружківка м.Дружківка Донецької області, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , який народився [INFO] ; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 17 серпня 2013 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, про що було здійснено актовий запис за №1092. Після державної реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] у них народився син - [PERSON] . 15 липня 2016 року Лубенський міськрайонний суд за її позовом ухвалив рішення, яким зобов`язав стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Того ж дня, 15 липня 2016 року, рішенням Лубенського міськрайонного суду їх шлюб було розірвано, їй повернуто дошлюбне прізвище. Вони стали проживати окремо один від одного, син [PERSON] залишився проживати з нею і по даний час перебуває на її утриманні. З моменту ухвалення рішення суду та відкриття виконавчою службою виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина Лубенський міськрайонний суд Полтавської області відповідач(боржник) ухилявся від добровільної їх сплати, тривалий час ніде офіційно не працював, міняв місця проживання. 02.12.2017 року прізвище сина відповідно ст.148 СК України було змінено з [PERSON] на [PERSON] . Враховуючи, що за рішенням суду з Відповідача(боржника) стягувались аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, це впливає на розмір нарахувань в періоди, коли боржник не працює, або отримує незначну заробітну плату. Такий розмір аліментів стягується органами ДВС по даний час. [PERSON] в минулому на її пропозицію збільшити матеріальну допомогу на сина [PERSON] в добровільному порядку відмовився, як з ним так і з сином ніяких стосунків не підтримує, уникає особистих зустрічей і розмов по телефону, ігнорує виконання своїх батьківських обов`язків. Має значну заборгованість по сплаті аліментів за останні три роки. Відповідач є здоровою, працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина у більшому розмірі. Інших утриманців та неповнолітніх дітей у відповідача не має. На відміну від Відповідача після розлучення вона тривалий час хворіла, змушена була лікуватись, працювала періодично і коштів на утримання сина в належній мірі не вистачало і не вистачає на даний час, враховуючи особливості розвитку дитини. Крім того, після народження сина [PERSON] [INFO] вона зрозуміла, що участь Відповідача у його утриманні та вихованні не цікавить. Відповідач не намагався віднайти роботу, щоб матеріально забезпечити сім`ю та сина, не бажав допомагати їй у догляді за дитиною. Участі у веденні домашньої роботи, допомоги по господарству не приймав. Все це змусило її звернутися до суду з заявами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Це також не вплинуло на поведінку Відповідача. Навіть коли вони стали проживати порізно, у його поведінці нічого не змінилось. Відповідача не цікавило ні харчування, ні вихованням, ні стан здоров`я сина. Аналогічно поводили себе і його батьки, нібито онука у них і немає. Відповідач мав заборгованості по сплаті аліментів, вона змушена було розшукувати його і можливі місця його роботи. У матеріальному забезпеченні сина та його вихованні їй допомагали її батьки. Коли син підріс і почав ходити до школи то Відповідач жодного разу не поцікавився де навчається син, які його успіхи у навчанні, якими уподобаннями він переймається. Жодного разу Відповідач не запропонував взяти сина на вихідні чи канікули, провести з ним час, поспілкуватись. На даний час син [PERSON] навчається в 4-Б класі Української класичної гімназії (ЗОШ №1), за характером активний, непосидючий, відвідує спортивний гурток хортингу, в цьому віці йому необхідна підтримка і максимум виховання. На жаль, Відповідачу це абсолютно не цікаво. Син не отримує від батька ні привітань, ні подарунків на свій день народження та інші свята. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, навчанням та станом здоров`я, не відвідує її ні вдома, ні в школі, не спілкується з нею навіть в телефонному режимі, що підтверджується письмовими доказами та поясненнями свідків. Ухвалою від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10 грудня 2024 року. Ухвалою від 10 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначене судове засідання на 08 січня 2025 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, відзиву, клопотань не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 січня 2015 року, [INFO] народився [PERSON] , а/з про народження №27 від 28 січня 2015 року, складений Лубенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Батьком [PERSON] є відповідач [PERSON] , матір`ю - позивач [PERSON] (а.с.13). Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 2017 року, [INFO] народився [PERSON] , а/з про народження №27 від 28 січня 2015 року, складений Лубенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Батьком [PERSON] є відповідач [PERSON] , матір`ю - позивач [PERSON] (а.с.11). Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.14). Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.(а.с.15). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00046740118 від 29 серпня 2024 року, внесено зміни до актового запису про народження № 27 від 28 січня 2015 року [PERSON] , а саме змінено прізвище дитини її батьками відповідно до статті 148 СК України з [PERSON] на [PERSON] . (а.с.16-17). Відповідно до листа Лубенського МРВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області № 6053 від 20 березня 2018 року та довідки-розрухунку, заборгованість по аліментах у [PERSON] , [INFO] станом на 19.03.2018 становить 6263 грн. 25 коп. (а.с.18,19). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 03.09.2018 Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м.Києві заборгованість [PERSON] по виконавчому листу №539/1955/16-ц від 11.08.2016 станом на 01.09.2018 становить 21 048 грн. 70 коп. (а.с.22-23). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 29.08.2024 Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість [PERSON] по виконавчому листу №539/1955/16-ц від 11.08.2016 станом на 01.08.2024 становить 142341 грн.30 коп. (а.с.55-56). Відповідно до довідки від 29.10.2024 виданої Дніпровським відділом ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ),заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] , по виконавчому листу № 539/1955/16-ц, становить 147 678 грн. 05 коп. (а.с.65). Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м.Києві, від 14.09.2018 встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 539/1955/16-ц виданого 11.08.2016. (а.с.27). Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м.Києві, від 14.09.2018 встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 539/1955/16-ц виданого 11.08.2016. (а.с.29). Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м.Києві, від 14.09.2018 встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві користування вогнепальною та мисливською зброєю, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 539/1955/16-ц виданого 11.08.2016. (а.с.31). Згідно Інформації про виконавче провадження від 18.08.2024 в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист виданий 11.08.2016 №539/1955/16-ц, виданий Лубенським міськрайонним судом Полтавської області, який надійшов до виконання в Дніпровський ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), номер виконавчого провадження 55259472, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.32-38). Відповідно до актів будинкового комітету від 22.06.2016, 08.12.2020, 09.08.2024 [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] проживають за адресою [ADDRESS] . Батько участі у вихованні дитини не приймає. (а.с.39,40,41). Відповідно до довідки від 09.08.2024 [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та знаходиться на обліку на обліку у лікаря-педіатра КП «КНП ЛМЦ ПМСД» з народження. Батько дитини [PERSON] , [INFO] участі у вихованні не приймає, відмовляється від нагляду за дитиною, не з`являється для спілкування та контакту з ним. (а.с.42). Відповідно до Акту участі батька у вихованні дитини [PERSON] , 2015 р.н., учня 4-Б класу Української класичної гімназії ЛМР, №211 від 12.08.2024, [PERSON] контакту з даним закладом освіти не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителем не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до закладу освіти приводить мати, на виклики за потреби приходить лише мати. Батько участі в житті дитини не приймає.(а.с.43). Відповідно до довідки №02-08 від 27.08.2024 виданої Відокремленим підрозділом всеукраїнської громадської організації «Українська федерація хортингу» в Полтавській області, з травня 2023 року [PERSON] , [INFO] відвідує тренування Лубенського відділення ВП ВГО «УФХ» в Полтавській області. Оформлення дитини та заняття виконувала його мати [PERSON] .. Від початку тренувань виключно мати контролює якість роботи [PERSON] , забезпечує його необхідним індивідуальним тренувальним інвентарем та фінансує, за необхідності, участь у спортивних заходах дитини та сплачує членські внески. Батько [PERSON] - [PERSON] , за весь цей період ніяким чином себе не проявив: досягненнями дитини не цікавиться, не забезпечував його спортивним інвентарем та не фінансував жодну складову спортивного життя сина. (а.с.44). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 02.09.2024 за адресою: [ADDRESS] , у квартирі проживають мати [PERSON] та її син [PERSON] . Квартира з усіма зручностями загальною площею 22,6 кв.м., Квартира затишна і комфортна, облаштована сучасними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для малолітнього [PERSON] облаштоване місце для сну, виконання домашніх завдань, дитина забезпечена сезонним одягом, засобами гігієни, має телефон, планшет, ноутбук. Між мамою та сином панують теплі, дружні стосунки, взаємоповага та взаєморозуміння. (а.с.48). Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , від 17.12.2024 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків , є хронічними наркоманами або алкоголіками та інше. Як зазначено в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"від 30.03.2007 року №3, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками. Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає інтересам дитини, оскільки батько не спілкується з ним, матеріально та духовно не забезпечує, а тому вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і застосовується за умов доведеності тих обставин, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що свідчить про його свідоме нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено обов`язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При цьому суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Проте зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Враховуючи викладене вище, позовна вимога про збільшення розміру аліментів є безпідставною і задоволенню не підлягає. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial