Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Криворізька ощадна кредитна спілка» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить\~стягнути солідарно\~з них\~заборгованість за\~укладеним кредитним\~договором №\~719\~від 26.12.2020\~в сумі\~20\~846,56\~грн.,\~посилаючись на\~неналежне виконання\~відповідачем [PERSON] \~взятих на\~себе зобов`язань\~за кредитним\~договором. В обґрунтування позову зазначено, що 26 грудня 2020 року між КС «Криворізька ощадна кредитна спілка» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 719, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 35\~000,00 грн. зі сплатою 2% річних від початкової виданої суми кредиту за кожен день користування строком до 26 червня 2022 р. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника по вказаному договору, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання прийняла на себе зобов`язання відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , визначених кредитним договором. Однак відповідач [PERSON] належним чином зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконує, внаслідок чого за період дії договору з 26.12.2020 по 26.08.2023 утворилась заборгованість у сумі 20\~846,56 грн., з яких: 9\~004,99 грн. основна сума (тіло кредиту); 11\~841,57 грн. проценти. Вказану суму позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. У ході розгляду справи позивач вимоги уточнив та в редакції заяви про збільшення вимог від 09.11.2023 просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 22\~933,00 грн., з яких: 9\~004,99 грн. основна сума (тіло кредиту); 13\~928,01 грн. проценти. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням суду від 22 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Криворізька ощадна кредитна спілка» заборгованість за кредитним договором № 719 від 26.12.2020, що виникла станом на 26.08.2023, у сумі 22\~933,00 грн., з яких: 9\~004 гривні 99 коп. основна сума; 13\~928 гривень 01 коп. проценти. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року за заявою відповідача [PERSON] скасовано заочне рішення суду від 22 грудня 2023 року у справі. У судовому засіданні 30.10.2024 позивача [PERSON] на вимогах наполягав з підстав, викладених у тексті уточненої позовної заяви та додаткових поясненнях, вказавши, що проплати за договором дійсно були, однак після подачі позову і за цей період теж суми збільшувались. З 10.11.2023 нараховуються проценти, хоч справа в суді. Тіло кредиту сплачено повністю, однак проценти ні, бо їх ненараховують. Згідно додаткових письмових пояснень, відсотки були встановлені п. 3.6. договору та пунктом 3.1. договору, яким чітко передбачено, що ставка процентів у розмірі 29% нараховується від початково виданої суми. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, тобто щомісячно 845,43 грн. Тому виходячи з розрахунку 845,83 грн. * 34 місяці +18,19 грн. (денні проценти) * 14 днів = 29\~153,00 грн. виходячи з дати отримання кредиту по 10.11.2023. У редакції заяви від 15.11.2024 представником позивача зазначено, що з урахуванням часткового виконання відповідачем [PERSON] кредитних зобов`язань за рішенням суду, частково підтримують заявлені вимоги у розмірі 12\~626,57 грн., з яких 2\~684,00 грн. судовий збір, 9\~942,57 грн. відсотки. В судовому засіданні 10 01 2025 року представник позивача [PERSON] підтримала вимоги відповідно до редакції заяви від 15 11 2024 року , оскільки інша сума за позовом сплачена. Представник відповідача [PERSON] адвокат Примакова Д.В. у судовому засіданні вимоги позову визнала частково з підстав, викладених у заяві про перегляд заочного рішення та додаткових поясненнях. Вказала, що після правильного перерахунку змогли погасити тіло кредиту, однак сума відсотків неправильна,суму в розмірі 6\~435,26 грн. вони визнають і ця сума погашена. Сплачено 2\~565,00 грн. суму відсотків, яку визнано стороною відповідача. При цьому в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача [PERSON] зазначено, що фактично виплата кредиту відбулась згідно розрахунку, згідно з яким тіло кредиту становить 4\~747,60 грн., а прострочена сума з плати за кредит 4\~257,35 грн., а не як стверджує позивач борг про кредиту 9\~004,99 грн., а встановлені графіком проценти сплачені повністю. При цьому базою нарахування процентів за користування кредитом є сума неповерненого кредиту, процентна ставка 29%. Нарахування позивачем за кожен місяць понад строк 18 місяців плати за користування кредитом у розмірі 845,83 грн. суперечить положенням договору та правилам математики, оскільки процент це 1/100 від числа. Пунктом 3.6 передбачено застосування процентної ставки (29) і не передбачено застосування плати за кредит (845,83 грн.). За період з 27.06.2022 по 10.11.2023 проценти, які мав би сплачувати відповідач [PERSON] за ставкою 29% річних становить 1\~893,58 грн., виходячи з 4747,60 грн. * 29%/100%/365 днів * 502 дні. В обґрунтування додаткових пояснень від 04.09.2024 представником відповідача зазначено, що між сторонами було узгоджено розрахунок заборгованості, яка залишилась несплаченою [PERSON] на дату завершення кредитування 26.06.2022 після коректного зарахування всіх проплат боржником за період до 13.06.2022 заборгованість із повернення кредиту (тіло кредиту) становила 6\~439,26 грн.. а заборгованість із плати за кредит становила 2\~565,69 грн. За період травень-вересень 2024 року [PERSON] в порядку виконання заочного рішення вже сплачено 13\~488,70 грн. Спірним залишається питання нарахування відсотків після 26.06.2022, тобто за межами графіку кредитних платежів, оскільки вважає, що поза межами кредитування відсотки нараховуються як міра відповідальності по ст. 625 ЦК України, яка не може бути застосована в період воєнного часу. Тому просить відмовити в задоволенні вимог. Відповідачі не повідомили причини неявки, відзиву на позов не подали. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК Україниу разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, 26 грудня 2020 року між Кредитною спілкою «Криворізька ощадна кредитна спілка», як кредитодавцем, та членом кредитної спілки [PERSON] , як позичальником, було укладено договір про споживчий кредит № 719 про надання коштів у позику,у тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого останній на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості згідно умов договору, строком на 18 місяців (п. 2.1.), отримав грошові кошти у кредит у сумі 35\~000,00 грн. (п. 1.1.). Згідно пункту 3.1. договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою, становить 29% річних від початково виданої суми кредиту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Пунктом 3.6 договору сторони погодили, що прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіку платежів) не зупиняє нарахування процентів, як протягом надання кредиту, визначеного п. 2.1 цього договору, так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовим коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. У разі порушення строків , передбачених п. 2.1 цього договору, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця за процентною ставкою, передбаченою п. 3.1 цього договору, в останній день поточного місяця до повної сплати суми кредиту. Погоджений сторонами кредитного договору п. 3.6 стосовно періоду сплати відсотків (після закінчення строку кредитування до повної сплати кредиту), недійсним в судовому порядку не визнавався, підстави для визнання його нікчемним у суду відсутні, не заявляються такі вимоги і стороною відповідачів. Тому доводи представника відповідача [PERSON] на неправомірність нарахування відсотків кредитодавцем після закінчення строку кредитування суперечать умовам чинного кредитного договору, погодженого сторонами у справі. Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно положень частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частина друга статті 1056-1 ЦК України встановлює, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У зв`язку з порушеннями зобов`язань [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 719 від 26.12.2020, з урахуванням частково виконаного відповідачем [PERSON] заочного рішення суду від 22.12.2023, що було визнано представником відповідача в судовому засіданні як суму, яка визнається відповідачем [PERSON] , позивачем заявлено до стягнення суму боргу в розмірі 9\~942,57 грн. відсотки. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо(ст. 543 ЦК України). З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 719, між кредитором Кредитною спілкою «Криворізька ощадна кредитна спілка» та поручителем [PERSON] і боржником [PERSON] , 26 грудня 2020 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого сторони встановили солідарну відповідальність поручителя та боржника перед кредитором по зобов`язанням боржника, котрі виникають з умов кредитного договору № 719 в повному обсязі цих зобов`язань на суму основного боргу та інших зобов`язань позичальника. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частинаперша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості слід задовольнити. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~684,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача, з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: approved