Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

13 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», третьої особи приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького Павла Сергійовича про повернення стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.09.2021 року задоволено клопотання позивача та відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення. 05.10.2021 року позивач подав до Московського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи у його відсутності. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2022 року замінено назву відповідача з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (код ЄДРПОУ 41661563) на товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ХАУС» (код ЄДРПОУ 41661563), м. Київ, пл. Солом`янська, 2, оф.102Б. Відповідно до розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», було змінено територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. На виконання розпорядження вказана цивільна справа передана на розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2022 року дана справа розподілена судді Тімошенко Н.В. 20.07.2022 року ухвалою суду прийнято дану справу до провадження відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.12.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 19.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1153, яким запропоновано стягнути з [PERSON] користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 285-КМК-07 від 12.11.2007 року, яка в загальному розмірі складає 188\~450,20 грн. та складається з: - суми заборгованості за відсотками за користування кредитом 158\~442,27 грн; - суми заборгованості зі сплати 3% річних 29\~707,93 грн; - суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300 грн. Строк, за який проводилося стягнення з 08.05.2017 року по 08.05.2020 року. 15.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62582060. 15.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем у виконавчому провадженні № 62582060 було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. 15.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем у виконавчому провадженні № 62582060 було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 15.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем у виконавчому провадженні № 62582060 було винесено постанову про арешт коштів боржника. 14.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем у виконавчому провадженні № 62582060 перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 9218,17 грн. 14.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем було винесено розпорядження № 62582060, яким грошові кошти у сумі 5035,73 грн., що надійшли 13.08.2020 року та 5400,13 грн., що надійшли 13.08.2020 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 1153, виданого 19.05.2020 року, розподілено таким чином: -9218,17 грн. частково стягнуті кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (код ЄДРПОУ 23494714) на р/р [NUMBER] , IBAN [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк» (платіжне доручення № 93 від 14.08.2020 року); -921,81 грн. основна винагорода на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича; -295,88 грн. витрати виконавчого провадження на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича. 21.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем у виконавчому провадженні № 62582060 перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 135,5 грн. 21.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем було винесено розпорядження № 62582060, яким грошові кошти у сумі 146,61 грн., що надійшли 17.08.2020 року та 2,44 грн., що надійшли 17.08.2020 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 1153, виданого 19.05.2020 року, розподілено таким чином: -135,5 грн. частково стягнуті кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (код ЄДРПОУ 23494714) на р/р [NUMBER] , IBAN [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк» (платіжне доручення № 113 від 21.08.2020 року); -13,55 грн. основна винагорода на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича. 06.07.2021 року рішенням Московського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 643/17999/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 1153, яким запропоновано стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 285-КМК-07 від 12.11.2007 на загальну суму 188450,20 грн. 06.08.2021 року рішення суду набрало законної сили. 19.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким Павлом Сергійовичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62582060. 16.07.2021 року адвокатом, який надавав безоплатну правову допомогу було направлено адвокатський запит приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Русецькому Павлу Сергійовичу щодо надання відомостей стосовно всіх стягнень коштів з рахунків боржника. 02.08.2021 року адвокатом отримано лист від 23.07.2021 року № 62582060/4383, зі змісту якого вбачається, що приватним виконавцем було стягнуто грошову суму у розмірі 10\~584,91 грн., що містилися на банківських рахунках, які належать позивачу, з яких 9\~353,67 грн. перераховано на рахунок відповідача. Таким чином, під час примусового виконання виконавчого провадження № 62582060 відповідачем було отримано з рахунку позивача кошти у розмірі 9\~353,67 грн. Оскільки виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого здійснювалось стягнення, був визнаний таким, що не підлягає виконанню, стягнуті з позивача грошові кошти підлягають поверненню з наступних підстав. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17). В даному випадку, правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 9\~353,67 грн., став виконавчий напис нотаріуса №1153 від 19.05.2020 року, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.07.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Тому, правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 9\~353,67 грн. відсутня та кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Верховний суд у своїй постанові від 28.01.2020 року у справі № 910/16664/18 (посилання з ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/87214786) зазначив, що за таких обставин, оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача кошти відсутня, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині. 06.03.2019 року Верховний суд у своїй постанові у справі № 910/1531/18 (посилання з ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/80308663) зазначив, що з урахуванням того, що зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача відсутня, суд касаційної інстанції погоджується з правильним висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову у цій справі. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Оскільки правовою підставою отримання відповідачем від позивача коштів був виконавчий напис, який було визнано таким, що не підлягає виконанню рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.07.2021 року у справі № 643/17999/20, яке набуло законної сили 06.08.2021 року, то правова підстава законного набуття коштів відсутня, а стягнуті з позивача кошти підлягають поверненню. Щодо моральної шкоди слід зазначити, що приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 62582060 здійснено списання з позивача коштів, які в подальшому було переведено на рахунок відповідача. Стягнуті приватним виконавцем та отримані відповідачем кошти перебували на рахунку, відкритому позивачем в АТ КБ «ПриватБанк» для соціальних виплат (позивач є багатодітним батьком та отримує соціальну допомогу). При визначенні розміру моральної шкоди позивач виходив з власного внутрішнього переконання, життєвих принципів і оцінює її в 5\~000 грн. У відповідності зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на його відшкодування. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка його заподіяло. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна юридичній або фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка заподіяла цю шкоду, за наявності вини, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Позивач є багатодітним батьком, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , його сім`я є малозабезпеченою, що підтверджується довідкою від 16.07.2020 року № 5952/07та довідкою від 17.11.2020 року № 10251/07. Окрім того, на утриманні позивача перебуває його мати, [PERSON] , яка за станом здоров`я потребує постійного догляду та нездатна до самообслуговування, що підтверджується медичним висновком № 83. Вказане свідчить, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, що позбавляє його сплатити судовий збір. Відповідно до вимог ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у ч. 12 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України). Верховний Суд зазначає, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна. Місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. Твердження про те, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожним поняттями, тому належною підсудністю позову є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України. Зазначених висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Outcome: approved