Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Кожухівський Я.І. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості: - за договором позики за №78546157 в розмірі - 37\~734,09 гри., з яких: 10 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27\~234,09 грн. - сума заборгованості за відсотками. - за кредитним договором за №09434-02/2023 в розмірі - 14 314 гри., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 314 грн., - сума заборгованості за відсотками. - за кредитним договором за №102579119 в розмірі - 19\~604,75 гри., з яких: 4 791 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14\~338,75 грн. - сума заборгованості за відсотками; 475 грн. - заборгованість за комісією; крім того, просив суд стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати. Так, позивні вимоги обґрунтовані тим, що\~24.01.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та відповідачкою було укладено договір позики за №78546157. За цим договором позикодавець повинен передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній повинен повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити плату від суми позики (проценти). Цей договір укладений у вигляді електронного документи, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року\~між ТОВ\~«1 Безпечне агентство необхідних кредитів»\~та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу за №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників за №10 від 21.09.2023 до договору факторингу за №14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 37\~734,09 грн. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики за №78546157 в розмірі 37\~734,09 грн., з яких: 10 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27\~234,09 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо укладання кредитного договору за №09434-02/2023 позивач зазначав, що\~28.02.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит»\~та відповідачкою було укладено кредитний договір за №09434-02/2023, який підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 7 договору. 01.06.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм груп» було укладено договір факторингу за №1062023, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» передало ТОВ «Інвеструм груп» за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ «Інвеструм груп» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. 27.12.2023 року ТОВ «Інвеструм груп» та позивач уклали договір факторингу за №27122023-1, відповідно до якого ТОВ «Інвеструм груп» передало, а позивач отримав за плату права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі. Відповідно до реєстру боржників до договору фактор інку за №27122023-1 від 27.12.2023 року позивач набув право вимоги до відповідачки в сумі 14\~314 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 314 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором за №09434-02/2023 в розмірі 14 314 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 314 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо укладання кредитного договору за №102579119 позивач вказував, що 14.07.2023 року між ТОВ «Міолан» та відповідачкою було укладено кредитний договір за №102579119. Кредитний договір укладено в електронній формі в особовому кабінеті позичальниці, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний через сайт та/або мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до договору кредитні кошти надані позичальниці у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту. 26.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу за №26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 26.12.2023 року до договору факторингу за №26122023 від 26.12.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19\~604,75 грн., з яких: 4\~791 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14\~338,75 грн. - сума заборгованості за відсотками; 475 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.\~Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до неї, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.\~Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором за №102579119 в розмірі 19\~604,75 грн., з яких: 4 791 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14\~338,75 грн. - сума заборгованості за відсотками; 475 грн. - заборгованість за комісією. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.09.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому позові просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, крім того повідомлялась через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без її участі. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 15.01.2025 року, відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків: 1) Судом встановлено, що відповідно до договору позики за №78546157 від 24.01.2023 року та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (додаток до договору позики) - 24.01.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та відповідачкою було укладено договір позики за №78546157. За цим договором позикодавець повинен передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній повинен повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити плату від суми позики (проценти). Сума позики - 10\~500 грн., строк позики - 30 днів, процентна ставка - 2,5% фіксована, дата надання позики 24.01.2023 року, дата повернення 23.02.2023 рік, знижена процентна ставка - 0,875%, процентна ставка за понадстрокове користування 2,7%, пеня 2,70% (не застосовується в період карантину), орієнтовна реальна річна процентна ставка 1\~604,7 %, орієнтовна загальна вартість позики 13\~256,25 грн. Цей договір укладений у вигляді електронного документи, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно договору факторингу від 14.06.2021 року , додаткових угод від 28.07.2021 року, від 21.09.2023 року, акту прийому передачі реєстру боржників за №10 від 21.09.2023 року до договору факторингу, витягу з реєстру боржників за 310 - 14.06.2021 року\~між ТОВ\~«1 Безпечне агентство необхідних кредитів»\~та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу за №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників за №10 від 21.09.2023 до договору факторингу за №14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 37\~734,09 грн. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики за №78546157 в розмірі 37\~734,09 грн., з яких: 10 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27\~234,09 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 21.09.2023 року по 29.02.2024 рік. 2) Відповідно до паспорту споживчого кредиту, договору про надання споживчого кредиту за №09434-02/2023 від 28.02.2023 року, додатку до вказаного договору - 28.02.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит»\~та відповідачкою було укладено кредитний договір за №09434-02/2023, який підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 7 договору. Відповідно до договору факторингу за №1062023 від 01.06.2023 року, договору факторингу за 327122023-1 від 27.12.2023 року, акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.12.2023 року, витягу з реєстру боржників від 27.12.2023 року - 01.06.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм груп» було укладено договір факторингу за №1062023, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» передало ТОВ «Інвеструм груп» за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ «Інвеструм груп» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. 27.12.2023 року ТОВ «Інвеструм груп» та позивач уклали договір факторингу за №27122023-1, відповідно до якого ТОВ «Інвеструм груп» передало, а позивач отримав за плату права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі. Відповідно до реєстру боржників до договору фактор інку за №27122023-1 від 27.12.2023 року позивач набув право вимоги до відповідачки в сумі 14\~314 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 314 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором за №09434-02/2023 в розмірі 14 314 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 314 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 26.09.2023 року по 29.02.2024 рік. 3) Відповідно до договору про споживчий кредит за №1022579119 від 14.07.2023 року, паспорту споживчого кредиту за №102579119, заяви на отримання кредиту - 14.07.2023 року між ТОВ «Міолан» та відповідачкою було укладено кредитний договір за №102579119. Кредитний договір укладено в електронній формі в особовому кабінеті позичальниці, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний через сайт та/або мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до договору кредитні кошти надані позичальниці у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту. Зі змісту договору факторингу за «26122023 від 26.12.2023 року, акту прийому-передачі реєстру боржників за №2 від 26.12.2023 року, витягу з реєстру боржників за №2 слідує, що 26.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу за №26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 26.12.2023 року до договору факторингу за №26122023 від 26.12.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19\~604,75 грн., з яких: 4\~791 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14\~338,75 грн. - сума заборгованості за відсотками; 475 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.\~Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до неї, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.\~Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором за №102579119 в розмірі 19\~604,75 грн., з яких: 4 791 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14\~338,75 грн. - сума заборгованості за відсотками; 475 грн. - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості за період 26.12.2023 року по 29.02.2024 рік. Так,\~ст.1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1\~ст. 513 ЦК України\~встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином. Пункт 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України зазначає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України - правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 517 ЦК України - первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» - електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Так, зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» - пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом крипографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону). Статтею 6 даного Закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчуваного органу, засвідчуваного центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Умовами договору позики та кредитних договорів за №78546157, №09434-02/2023, №102579119 передбачено, що кредитні кошти надаються позичальниці у безготівковій формі, шляхом переказу грошових коштів позичальниці. Відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за №22, встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Так, п. 1.13 вказаної Інструкції зазначає, що, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). Згідно із п. 2.14 Інструкції - банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача - «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Отже, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; , згідно ст. 79 ЦПК України - достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З долучених до матеріалів справи позивачем доказів в обґрунтування позову, відсутні відповідні платіжні доручення, чи належним чином завірені копії на підтвердження тих обставин, що первісні кредитори дійсно перераховували відповідачці на платіжну картку, тощо, кредитні кошти згідно зазначених в позові договорів. А відтак посилання позивача на надання відповідачці кредитних коштів є безпідставними та не підтверджено належними доказами, а оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факту надання кредитних коштів первісними кредиторами - відповідачці, вимоги позивача не є доведеними. Судова практика у кредитних правовідносинах, стягненні заборгованості за договорами займу наразі дотримується позиції необхідність наявності доказів щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику. Обов`язковою умовою для прийняття позитивного для кредитора рішення є надання останнім документу, який підтверджує вказаний факт. Позиція ВС/КЦС у справі за №278/2177/15-ц від 17.12.2021 року викладена наступним чином - заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором. В даній справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду лише докази щодо укладення кредитних договорів та договору позики, при цьому не зазначив, щодо наявності у позивача, або іншої особи оригіналів письмових, або електронних доказів, які підтверджують факт надання відповідачці кредитних коштів. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Позиція Верховного Суду викладена в постанові від 29.01.2020 року по справі за №755/18920/18 свідчить про те, що наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь - яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання відповідачкою кредитних коштів у відповідному розмірі, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed