Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області 27 серпня 2024 року надійшла вищевказана заява, згідно якої [PERSON] (далі - заявниця) просила встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була її рідною матір`ю. Стислий виклад позиції заявниці. [INFO] у віці 68 років померла [PERSON] (далі - матір, спадкодавець), про що було складено актовий запис № 384. За життя матір проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є заявниця та [PERSON] . Заявниця звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак нотаріусом виявлено розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та заявниці у поданих документах « [PERSON] ікова», « [PERSON] », що стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин. Стислий виклад позиції заінтересованих осіб. [PERSON] подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту родинних відносин між заявницею та спадкодавцем не заперечує. [PERSON] подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, проти встановлення факту родинних відносин між заявницею та спадкодавцем не заперечує. Процесуальні дії у справі. 7 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи № 81/2017, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 24). 19 листопада 2024 року залучено у якості заінтересованої особи у вказаній справі [PERSON] (а.с. 67 - 68). Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] померла [INFO] у віці 68 років, про що складено відповідний актовий запис № 384, місце державної реєстрації: Роздільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно довідки № 57/06-24 від 13 березня 2024 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , рахувалася головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Спадкодавець є власницею земельної ділянки площею 6,35 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). [PERSON] народилась [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Далі, [PERSON] змінювала прізвище після реєстрації шлюбу, що підтверджується копією рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2013 року по справі № 511/2282/13-ц (а.с. 10), а також копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , остання зміна «Мацефук» (а.с. 11). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] «Овсянникова» (а.с. 53). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно листа приватного нотаріуса Іванової Альвіни Йосипівни від 22 серпня 2024 року № 447/02-14, нею виявлено розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та заявниці у поданих документів « [PERSON] ікова», « [PERSON] », а тому рекомендувала звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин (а.с. 18). Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи 81/2017, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 29 - 60). Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пункт перший частини першої статті 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до абз. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як встановлено судом, заявниця є донькою спадкодавця. Разом з цим, у поданих документах для прийняття спадщини було виявлено розбіжності у написанні прізвища спадкодавця та заявниці, що унеможливило в позасудовому порядку довести факт родинних відносин та оформити спадкові права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування. Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved