Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно з якою просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 22 500 тисяч гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 2018 року перебувала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від стосунків народилася донька: [PERSON] , [INFO] , батьком якої зареєстрований у свідоцтві про народження відповідач [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося по причині залишення родини відповідачем у березні 2024 року. Дочка проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. [PERSON] не надає достатньої добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, відвідує дочку час від часу. Відповідач працює за контрактом водієм у міжнародній організації UNODC Office in Ukraine та має стабільний доход у розмірі 90 тис грн. на місяць. На утримання дитини бажає стягувати з відповідача аліменти. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України він зобов`язаний утримувати дитину. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Відповідач надав відзив на позов, згідно з яким повідомив, що приймав участь у вихованні старшого сина позивачки від попереднього шлюбу, який рідко бачився з матір`ю, фактично припинили проживати з позивачкою у березні 2024 року, ініціював питання утримання та виховання спільної доньки, із березня взяв на себе витрати з оплати навчання доньки, регулярно відвідував доньку незважаючи на проживання у м Київ, додав чеки з проведенням проплат. Позивачка переїхала до м. Київ, надавши відомості про інший навчальний заклад, не повідомивши про нове місце проживання. Не має наміру ухилятися від виконання батьківського обов`язку. Працює на короткотерміновому контракті, який спливає 21.07.2025. Визнав позовні вимоги частково на суму 14000 грн., які просить стягувати з моменту прийняття судового рішення і до 01.08.2025 У судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. До суду звернулася [PERSON] , [INFO] , подала копію паспорта [NUMBER] , виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області 03.07.2002, РНОКПП [NUMBER] . Згідно з доданою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 26.06.2019, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . РНОКПП [PERSON] [NUMBER] . Відповідач визнав позовні вимоги на суму 14000 грн., долучив платіжні інструкції про оплату витрат на утримання доньки від 04.12.2024 на суму 18000 грн. за дитячий садочок за грудень 2024 року, від 01.10.2024 на суму 13000 грн. сплата за послуги за [PERSON] , від 24.10.2024 на 250 грн. за послуги за [PERSON] , від 29.10.2024 на суму 1565 грн. за 3 дні жовтня за дитячий садок [PERSON] , від 31.10.2024 на суму 7000 грн. річного внеску за [PERSON] , від 31.10.2024 на суму 18000 грн. оплата дитячого садочку за листопад 2024 за [PERSON] , від 30.09.2024 на суму 250 грн. за наданя послуги за [PERSON] , від 27.09.2024 на суму 500 грн. за надані послуги за [PERSON] , від 24.09.2024 на суму 250 грн. за надані послуги за [PERSON] , від 19.09.2024 на суму 500 грн., 12.09.2024 на суму 750 грн., 09.09.2024 на суму 600 грн., від 30.08.2024 на суму 400 грн., від 27.08.2024 на суму 10000 грн., від 29.07.2024 на суму 13000 грн., від 27.05.2024 на суму 12000 грн. за надані послуги за [PERSON] , перекази від 01.05.2024 на суму 12000 грн. витрат на доньку [PERSON] ,від 01.04.2024 на суму 14000 грн. витрат для доньки [PERSON] , веб-чеки про придбання взуття на суму 3718 грн. та 3399 грн., велосипеда на суму 6204,15 грн., одягу на суму 2455 грн. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на момент пред`явлення позову, у відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на один місяць для дітей віком до 6 років з 1 січня становить 2563 гривень. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний також нести витрати по утриманню дитини. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні потреби дитини, необхідні для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Суду не подано доказів, що відповідач має вади здоров`я, які б не дозволяли йому працювати та утримувати дитину, інших дітей чи осіб, що перебувають на його утриманні. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 22500 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до моменту досягнення повноліття. Однак, вказуючи у позовній заяві про місце роботи відповідача за контрактом водієм у міжнародній організації UNODC Office in Ukrainе та наявність стабільного доходу у розмірі 90 тис. грн. на місяць, позивачка не надає жодних доказів роботи такого у вказаній юридичній особі, не надає відомості про розмір його заробітної плати у такій. Поряд з цим, відповідач визнав позовні вимоги на суму 14000 грн. та додав контракт на англійській мові без перекладу. Вимогами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За вимогами ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Зважаючи на наведені позивачем обставини, а також того, що відповідач є працездатною особою, хронічних хвороб не має, непрацездатних осіб на утриманні не має, працює та може надавати допомогу у вигляді сплати аліментів, часткового визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, на суму 14000 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial