Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 78483 грн 60 коп, судового збору - 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу - 10000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 6999774 про надання споживчого кредиту за умовами якого Товариство надало позичальниці кошти в розмірі 19500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 27.05/2024-Ф. Згідно з витягом первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги від [PERSON] коштів у розмірі 55200,60 грн, право одержання яких належить первісному кредитору на підставі кредитного договору № 6999774 від 25.08.2023 та складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 19500,00 грн і суми заборгованості по відсоткам - 35700,60 грн. ТОВ «Авентус Україна» своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на платіжну карту відповідачки виконало, але позичальниця кредит не погашає, що змусило позивача звернутись до суду. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору не сплачена і складає 78483,60 грн, з яких: основний борг - 19500,00 грн, заборгованісь за відсотками - 35700,60 грн, нараховані проценти за 60 календарних днів - 23283 грн. Ухвалою судді від 19.08.2024 відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 03.01.2025 постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розглядати справу за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку. Про причини неявки суду не повідомила та не подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення (частина 4 ст. 223 ЦПК України). Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. 25.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 6999774 про надання споживчого кредиту. Умовами цього договору Товариство надало позичальниці кошти в розмірі 19500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів. Згідно з п.п. 2.1 договору № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 1.3 договору № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023 строк кредиту становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та оплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» за вих. №20240612-5а від 12.06.2024. Згідно п.1.5 договору № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023 тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, згідно якого строк кредиту - 360 днів. Відповідно до п.п. 1.5.2 договору № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023 знижена процентна ставка - 1,493% в день та застосовується, якщо споживач до 24.09.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 9.2 договору № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023 договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань по ним. Встановлено, що договір № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А6253. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», пунктом 6 частини 1 ст. 3 якого встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 ст. 3 цього Закону). Відповідно до частини 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 ст. 11 Закону). Згідно із частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень законодавства слідує, що з урахуванням особливостей договору з приводу виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Отже, факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. З матеріалів справи слідує, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за період з 25.08.2023 по 26.05.2024 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 55200,60 грн, з яких: 19500,00 грн - тіло кредиту, 35700,60 грн - нараховані проценти. Відповідно до п.п. 1.5.1 договору № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023 стандартна процента ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Згідно з карткою обліку договору (розрахунку заборгованості) 26.05.2024 відповідач не здійснив оплату процентів відповідно до графіку та не повернув тіло кредиту. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» складає 55200,60 грн, з яких 19500,00 грн тіло кредиту, 35700,60 грн нараховані проценти. Окрім того, за 60 календарних днів позивачем нараховані відповідачу проценти в розмірі 23283,00 грн (19500,00 х 1,99 % х 60 календарних днів). 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/2024-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023. Відповідно до п. 1.1 договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 за цим договором фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Авентус Україна») (ціна продажу) за плату, а клієнт (ТОВ «Авентус Україна») відступити факторові (ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (ТОВ «Авентус Україна»). Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №2 та є невід`ємною частиною договору. Отже, конкретні суми грошових вимог, що є предметом договору, вказані в реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників додатку №1 до договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 вбачається, що за кредитним договором № 6999774, боржником якого є [PERSON] заборгованість становить 55200,60 грн, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу - 19500,00 грн, суми заборгованості за відсотками -35700,60 грн. Таким чином, на підставі договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги в розмірі 55200,60 грн. З розрахунку заборгованості (картки обліку договору № 6999774), слідує наявність у боржника перед ТОВ «Авентус Україна» заборгованості по сплаті 19500,00 грн тіла кредиту та процентів у розмірі 35700,60 грн, нарахованих за стандартною ставкою 1,99 % за період з 25.08.2023 по 25.11.2023. У ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» (місто Київ, вулиця Загородня, будинок 15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ 44559822) відбулась змінилось найменування на ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» (місто Київ, вулиця Загородня, будинок 15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ 44559822). Разом з тим, суд звертає увагу, що у позові міститься прохання про стягнення заборгованості на загальну суму 78483 грн 60 коп, яка складається, на думку позивача, із заборгованості по сплаті 19500,00 грн тіла кредиту, процентів за користування кредитом у розмірі 35700,60 грн та нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів у розмірі 23283 грн 00 коп. Однак, із зазначеного вище розрахунку слідує, що до нарахованої заборгованості по сплаті процентів у розмірі 35700,60 грн, нарахованих за стандартною ставкою 1,99 % за період з 25.08.2023 по 25.11.2023, вже включено нараховані відсотки за 60 календарних днів за ставкою 1,99 % у розмірі 23283 грн 00 коп, а тому є безпідставним додаткове стягнення із відповідачки 23283 грн 00 коп. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто ч.1 ст. 527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст. 530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за договором № 6999774 про надання споживчого кредиту від 25.08.2023 в загальному розмірі 55200,60 грн, з яких: 19500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35700,60 грн - за відсотками; в іншій частині позову слід відмовити за недоведеністю. Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. 17.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. укладений договір №17/07-2024 про надання правничої допомоги. Згідно частиною 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 адвокатом надані наступні послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6999774; складання позову по справі; подання позовної заяви в інтересах клієнта до суду, підготовка до судових засідань на загальну вартість у розмірі 10000,00 грн. Установлено, що позивачем сплачені кошти за надання правової допомоги за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви до [PERSON] у сумі 10000,00 грн. Разом з тим, рахунок на оплату замовлення про надання правничої допомоги містить таку послугу, як підготовка адвоката до судових засідань, участь у судових засіданнях, оцінена на суму 1000 грн. Суд звертає увагу, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, жодних підтверджень про явку судові засідання адвоката справа не містить. Крім того, у позові міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача, а за наявності відзиву - за участі. Оскільки відзиву до суду не надано, представника позивача участі у судових засіданнях не приймав. Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц). Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.02.2024 по справі № 910/9714/22 виснував, що під час вирішення заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд

Outcome: partial