Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на земельну ділянку, яка знаходяться на території Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області. Після його смерті залишилось спадкове майно у виді вказаної земельної ділянки, яке останній відповідно до заповіту від 13.06.2017 року заповідав [PERSON] , позивачці по справі. В установлений законом строк [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вона перебуває за кордоном і вважала, що строки подачі заяви продовжені до закінчення воєнного стану. На даний час позивачка просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки строк він пропустив з поважних причин. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій він вимоги підтримав та просив проводити розгляд справи без їх участі. Представник Миколаївської сільської ради Сумського району до суду також не з`явився, напарив заяву, в якій проти позову не заперечував, просив розгляд справи проводити без його участі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі й на земельну ділянку, яка знаходяться на території Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 16). Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 13 червня 2017 року, посвідченого секретарем Миколаївської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 1827, він вказану земельну ділянку заповідав [PERSON] (а.с. 17). 02.10.2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Бирченка Ю.В. з приводу прийняття спадщини, але відповідно до письмового роз`яснення, йому було повідомлено, що він не можу прийняти спадщину в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 24). Згідно довідки Миколаївської сільської ради № 265/04-044 від 01.10.2024 року встановлено, що [PERSON] , яка помер [INFO] на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . (а.с. 23). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавець [PERSON] зробив розпорядження щодо належного йому майна у виді земельної ділянки майна, яка знаходяться на території Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області яку заповідав [PERSON] , заповіт підписаний власноруч заповідачем (а.с. 17). Проте, [PERSON] вчасно не звернулася з заявою про прийняття спадщини, оскільки перебуває за кордоном і вважала, що строки подачі заяви продовжені до закінчення воєнного стану. Строк для прийняття спадщини закінчився. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 48-49). За наведених обставин суд вважає, що позивачем строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України їй необхідно визначити додатковий строк в два місяці, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved