Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

У провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області перебувала справа (№306/1176/24, провадження №2/306/569/24) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01.11.2024 року - позов [PERSON] - задоволено частково. Ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2600 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] користь держави судовий збір у розмірі1211,20 грн. Відповідно до ухвали судді-доповідача судової палати в цивільних справах Закарпатського апеляційного суду від 10.12.2024 року справу №306/1176/24 повернуто до Свалявського районного суду Закарпатської області для ухвалення додаткового рішення в частині стягнення додаткових витрат на утримання доньки. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд зазначає таке. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Із змісту рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01.11.2024 року суд встановив, що у резолютивній частині рішення суду відсутній висновок щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Поскільки судом у рішенні суду від 01.11.2024 року була наведена мотивація вирішення обох позовних вимог позивача, враховуючи, що додаткове судове рішення це засіб усунення неповноти судового рішення, суд доходить висновку, що у резолютивній частині рішення суду від 01.11.2024 року (справа №306/1176/24, провадження №2/306/569/24) необхідно заначити висновок в частині позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: dismissed