Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

У жовтні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 19 966,88 грн, 3% річних в розмірі 1 821,40 грн та інфляційні втрати в розмірі 9 011,66 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач є власницею квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ПрАТ "АТ "Київводоканал". У зв`язку із неналежного сплатою коштів за надані послуги у відповідача за період з 01 травня 2016 року по 31 липня 2023 року, у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 19 966,88 грн. Окрім зазначеної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь також 3% річних від зазначеної суми, що становить 1 821,40 грн та інфляційну складову боргу - 9 011,66 грн., а загалом - 30799,94 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 01 листопада 2023 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви, повістки про виклик до суду надсилалися за адресою зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0600263511325 отримані [PERSON] 11 травня 2024 року. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. 26 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 № 1198, який визначив публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (у 2017 році перейменовано на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал») виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення на території м. Києва. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменовано на ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Судом встановлено, що згідно довідки з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/ КМДА» відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 07 серпня 2001 року, [PERSON] набула права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,40 кв.м. Також 04 травня 2016 року між сторонами укладено Договір № 0269330 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Отже відповідач є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які надаються позивачем за вказаною адресою. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Частиною третьою цієї статті визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , власником якої вона є і у якій вона має зареєстроване місце проживання, на підставі договору укладеного між сторонами про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за вказаною адресою. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено статтями 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснив оплату вартості житлово-комунальних послуг, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, розмір якої за період з 01 травня 2016 року по 31 липня 2023 року складає 18 985,45 грн, а також 111,65 грн - заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та 869,78 грн - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надала. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 9 011,66 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1821,40 грн за період з травня 2016 року по лютий 2022 року. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про його відповідність вимогам законодавства, а тому вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 9 011,66 грн, а також 3% річних в розмірі 1 821,40 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved