Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування,\~обґрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що [INFO] помер батько позивачки,\~ [PERSON] ,\~після якого\~відкрилася спадщина,\~яка складалась\~з нерухомого\~майна -\~житлового будинку\~з усіма\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~який знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~літера А-1\~ житловий\~будинок;\~Б \~навіс;\~№1\~ колодязь;\~№2\~ огорожа,\~загальна площа\~-\~50.4\~м.кв.,\~житлова площа\~ 19.6\~м.кв. Після смерті\~батька позивачка\~звернулась до\~нотаріуса,\~але отримала\~Постанову про\~відмову у\~вчиненні нотаріальних\~дій,\~так як\~за архівними\~даними БТІ,\~право власності\~на спадковий\~будинок зареєстровано\~за іншою\~особою.\~Вказаний будинок\~належав спадкодавцю\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 03\~квітня 1996\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Слов`янського\~міського нотаріального\~округу Донецької\~області Бочко\~В.А.,\~за реєстровим\~№ 165. Так як\~угода купівлі-продажу\~укладалась в\~1996\~році,\~відповідно,\~до неї\~застосовувалися норми,\~що були\~чинними на\~момент її\~укладання. Виникнення права\~власності на\~житлові будинки,\~споруди на\~час укладення\~договору-купівлі\~продажу житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по [ADDRESS] не\~залежало від\~державної реєстрації\~цього права,\~договір купівлі-продажу\~від 03\~квітня 1996\~року відповідає\~вимогам чинного\~на той\~час законодавства,\~відповідно,\~є підстави\~стверджувати,\~що [PERSON] \~набув за\~життя право\~власності на\~відповідний житловий\~будинок,\~але не\~зареєстрував договір\~в БТІ,\~яке на\~той час\~здійснювало функції\~обліку та\~реєстрації,\~що пояснює\~реєстрацію в\~бюро технічної\~інвентаризації права\~власності на\~спірний будинок\~за попереднім\~власником. Позивачка прийняла фактично спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори у межах строку встановленого законом. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] , та представник позивача, адвокат Статіва О.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги № ВІ1005080 від 18 грудня 2024 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача, Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 серпня 1991 року, [PERSON] 10 серпня 1991 року уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 листопада 2020 року. Після його\~смерті відкрилась\~спадщина,\~до складу\~якої увійшов\~житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно з\~договором купівлі-продажу\~від 03\~квітня 1996\~року,\~посвідченим приватним\~нотаріусом Слов`янського\~міського нотаріального\~округу Донецької\~області Бочко\~В.А.,\~за реєстровим\~№ 165,\~ [PERSON] \~продав [PERSON] \~житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 09 жовтня 2024 року за №04-01/3342, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року зареєстроване за [PERSON] . 02 грудня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубкової А.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 грудня 2024 року, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , оскільки право власності на житловий будинок не зареєстроване за спадкодавцем. Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця». У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки нотаріусу не надано документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В зв`язку з цим, 02 грудня 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О. було відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , якому належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт об`єкту нерухомого майна житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 19,6 кв.м, навісу Б, колодязю №1, огорожі №2. Відповідно до довідки про технічні характеристики об`єкту нерухомого майна від 18 вересня 2024 року за №561, загальна та житлова площа будинку змінена внаслідок внутрішнього перепланування та зміни методології розрахунку загальної площі, що відповідно до Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженої постановою КМУ №488 від 12.05.2023 року та постановою КМУ від 07.06.2017 року №406, не є самовільними та не потребують документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Альтанка літ. «Б» - тимчасова будівля, що відповідно до порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженої постановою КМУ №488 від 12.05.2023 року та постановою КМУ від 07.06.2017 року №406, не є самовільними та не потребують документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Колишня дерев`яна літня кухня літ. «Б», погріб літ. «В», туалет літ. «Г», душ літ. «Д», літня кухня літ. «Е» - демонтовані. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав. Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у передбачений законом шестимісячний строк, однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Відповідно до положень статті 128 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI, чинного на момент придбання майна спадкодавцем, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Статтею 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-XII, чинною на момент придбання майна спадкодавцем, було встановлено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Статтею 227\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~від 18.07.1963\~№ 1540-VI, чинного на момент придбання майна спадкодавцем, було встановлено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Наказом Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, який втратив чинність 06.08.2012 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК від 16.01. 2003 року та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди на час укладення договору-купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не залежало від державної реєстрації цього права, договір купівлі-продажу від 03 квітня 1996 року відповідає вимогам чинного на той час законодавства, відповідно, [PERSON] набув за життя право власності на відповідний житловий будинок, але не зареєстрував договір в БТІ, яке на той час здійснювало функції обліку та реєстрації. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved