Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~02.02.2024 року заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області у цивільній справі 530/1927/23 позов\~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №1822122 в розмірі 33190,00 грн з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21190,00 грн - сума заборгованості за відсотками та Кредитним договором №07939-04/2021 в розмірі 29500,00 грн з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. 02 липня 2024 року представник [PERSON] адвокат Васильченко Ганна Іванівна звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 02.02.2024 року у справі № 530/1927/23. Ухвалою Зіньківського районного\~суду Полтавської\~області від 16.10.2024 заочне рішення Зіньківського районного\~суду Полтавської\~області по цивільній справі № 530/1927/23 скасовано та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін Зіньківським районним судом Полтавської області 09.01.2025 року винесено рішення по справі № 530/1927/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги складались із вимог: про стягнення з відповідача га користь позивача грошових коштів за кредитними договорами що складалися з основної суми боргу та відсотків по кредиту, також стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~При винесенні рішення 09.01.2025 року не було вирішено питання про стягнення судових витрат на правову допомогу та представник позивача по справі Васильченко Г.І. подала заяву до суду та прохала стягнути судові витрати на правову допомогу. Також адвокат зазначає, що з огляду на часткове задоволення позовних вимог просить стягнути з позивача на користь відповідача 6500 грн 00 коп. Згідно з ч.4\~ст.270\~ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1\~ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:\~1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Згідно роз`яснень, наданих у п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених\~статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5\~ст.270 ЦПК України).\~\~\~\~ Враховуючи заяву представника відповідача адвоката Васильченко Г.І. про винесення додаткового рішення, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного : відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, також в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Суд зазначає, що до заяви від 13.01.2021 року представником відповідача адвокатом Васильченко Г.І. надано розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначає, вартість наданих послуг та вказує, що ознайомлення з матеріалами справи, попереднє опрацювання та правовий аналіз матеріалів справи, опрацювання судової практики - становить 4000 гривень, складання заяви про перегляд заочного рішення становить 6000 гривень, загальна сума наданих послуг з правової допомоги становить 10000,00 грн.. Позивач просив стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 62690,00 грн, позовні вимоги задоволено частково та ухвалено стягнути з Відповідача 22 000,00 грн, таким чином задоволені позовні вимоги складають 35 % від заявлених позовних вимог (з розрахунку 22 000 х 100 % = 2 200 000 / 62 690 = 35 %) , а тому Відповідач має право на відшкодування йому Позивачем 65% (з розрахунку 100 % - 35 % = 65 %) від суми понесених Відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката, що становить 10 000 грн (з розрахунку 10000 * 65% = 6500,00 грн).. \~ \~ \~ \~ Цивільне судочинство об`єднано основоположним принципом, що полягає у забезпеченні відшкодування витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення. До складу таких витрат входять, у тому числі, і витрати на правничу допомогу , питання розподілу понесених сторонами спору витрат на правничу допомогу фактично лежить у площині судової практики: так, незважаючи на наявність детально регламентованого процесуального порядку їх відшкодування, остаточне рішення про конкретну суму грошових коштів, що підлягатиме компенсації, приймається судом. Отже, оцінюючи перспективу відшкодування витрат на правничу допомогу у рамках кожного окремого судового спору, слід не лише дотримуватися процесуального алгоритму розподілу таких витрат, але і брати до уваги правові висновки Верховного Суду. Через призму актуальної судової практики та норм процесуального законодавства України окреслено перелік документів, необхідних для підтвердження понесення витрат на правничу допомогу. Насамперед слід зауважити, що процесуальний алгоритм доведення розміру витрат на професійну правову допомогу передбачає подання стороною судового процесу:\~ попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті спору відповідно до статей 134 ЦПК України доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів або, за попередньою заявою, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~ детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката;\~ доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17,\~а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц,\~аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.\~ Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).\~ І хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката , то за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі але все ж таки до уваги береться принцип співмірності . А беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Також Верховний Суд роз`яснив, що\~від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. (Постанова КГС ВС від 09.07.2019 року у справі №923/726/18). При вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу судом також взято до уваги постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №905/493/22, в якій Касаційний господарський\~суд нагадав\~сталу позицію\~ВС в\~інших справах\~про те,\~що прибуття\~до суду\~чи іншої\~установи та\~очікування є\~складовими правничої\~допомоги,\~які в\~комплексі з\~іншими видами\~правничої допомоги\~сприяють забезпеченню\~захисту прав\~та інтересів\~клієнта.\~З урахуванням\~наведеного,\~час,\~який адвокат\~витрачає на\~дорогу для\~участі у\~судовому засіданні,\~є складовою\~правничої допомоги\~і підлягає\~компенсації нарівні\~з іншими\~витратами. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд зазначає, що сума попереднього (орієнтовного) розрахунку які позивач очікував понести у зв`язку з розглядом справи за правничу допомогу була зазначена стороною позивача разом із поданням позову, ніяких заперечень стосовно такого розрахунку від сторони відповідача під час розгляду справи не надходило. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково та враховуючи складність справи - то суд приходить до висновку що розмір витрат на правничу правову допомогу є співмірним. Тому суд зазначає, що судові витрати на професійну правничу допомогу складають 6500,00 грн. та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved