Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Позивач ТОВ\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» звернулося\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,\~обґрунтовуючи вимоги\~тим,\~що 07.02.2023\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС»\~і [PERSON] \~за допомогою\~Веб-сайту\~(creditkasa.ua),\~який є\~сукупністю інформаційних\~та телекомунікаційних\~систем ТОВ\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС»,\~в рамках\~якої реалізуються\~технології обробки\~інформації з\~використанням технічних\~і програмних\~засобів і\~які у\~процесі обробки\~інформації діють\~як єдине\~ціле,\~було укладено\~електронний Договір\~про відкриття\~кредитної лінії\~№1152-3737.Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А8332 для підписання Кредитного договору №1152-3737 від 07.02.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 14500,00 грн.; строк кредитування - 300 календарних днів; базовий період 14 днів, знижена процентна ставка 2,50% в день, стандартна процентна ставка 3,00% в день. Станом на 07.03.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 143985,00 грн., яка складається з наступного: 14500,00 грн.- прострочена заборгованість за кредитом; 129485,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та частково списано заборгованість за процентами в сумі 71485,00,60 грн., за умови погашення позичальником решти заборгованості в розмірі 72500,00 грн. Просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №1152-3737 від 07.02.2023 в розмірі 72500,00 грн., яка складається з наступного: 14500,00 грн.- прострочена заборгованість за кредитом; 58000,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача Резуєв Є.В. у судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, правом на подання відзиву не скористалася. У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 07.02.2023\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС»\~та [PERSON] \~за допомогою\~Веб-сайту\~creditkasa.ua,\~який є\~сукупністю інформаційних\~та телекомунікаційних\~систем ТОВ\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС»,\~в рамках\~якої реалізуються\~технології обробки\~інформації з\~використанням технічних\~і програмних\~засобів і\~які у\~процесі обробки\~інформації діють\~як єдине\~ціле,\~було укладено\~електронний Кредитний\~договір №1152-3737\~згідно з\~яким [PERSON] \~отримав кредит\~в розмірі\~14500,00\~грн.\~зі строком\~кредитування -\~300\~календарних днів\~(до\~03.12.2023)\~(п.4.8\~Договору),\~базовим періодом\~ 14\~днів (п.4.4\~Договору),\~стандартною процентною\~ставкою \~3,00%\~в день(п.4.6\~Договору).Строк договору є рівним строку кредитування. Реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 1139965% (п.4.9 Договору); орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 145000,00 грн. (п.4.10 Договору). Відповідач [PERSON] підтвердила, що ознайомлена із вказаними документами та зобов`язується виконувати їх умови. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. На виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 14500,00 грн. Згідно розрахунку, наданого позивачем, у відповідача станом на 07.03.2024 наявна заборгованість у розмірі 129485,00 грн., яку кредитодавець зменшив до 72500,00 грн. та яка складається з наступного: 14500,00 грн. - прострочена заборгованість а кредитом; 58000,00 грн.- прострочена заборгованість за нарахованими відсотками. Відомості щодо погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором суду не надані. У відповідності до ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Цей Закон, крім положень щодо врегулювання простроченої заборгованості, пункту 9 частини третьої статті 9, пункту 15 частини першої та частини другої статті 12 цього Закону, не поширюється на: 1) договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця; 2) договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами; 3) кредитні договори, метою яких є надання споживачу права вчиняти правочини з фінансовими інструментами, якщо такі правочини вчиняються за участю чи за посередництвом кредитодавця або іншого професійного учасника ринку цінних паперів; 4) кредити, що надаються за договорами, укладеними в результаті врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом; 5) кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом; 6) несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення; 8) кредити, що надаються ломбардами у разі передання предмета застави на збереження ломбарду, за умови що зобов`язання споживача обмежуються вартістю предмета застави. Статтею 21 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, згідно якої споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Проте, законодавцем визначені чіткі особливості щодо розміру відповідальності споживача, яка визначена у п. 2 ст. 21 ЗУ "Про споживче кредитування, а саме: у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ст.11,\~12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг»\~встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог\~Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом положень статей\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, ч. 4 ст. 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень п. 5 ч. 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту. Частинами 5 та 7\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509\~та ч.1,2 ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Згідно зі ст.627 ЦК України відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір, укладений між сторонами, за своєю структурою налічує 11 розділів, викладених у друкованому форматі на 6 аркушах формату А4. На першому аркуші у розділі 2 «Предмет договору», розташованому одразу після найменування сторін та р.1 «Визначення термінів» у форматі таблиці жирним шрифтом значаться наступні умови кредитування: дата видачі кредиту 07.02.2023; останній календарний день першого базового періоду 20.02.2023; сума кредиту 14500,00 грн.; нараховані проценти 5075,00 грн.; разом до сплати 19575,00 грн. Як зазначено у позові, вказані вище положення діють лише у випадку повного погашення заборгованості у базовий період, між тим, сама таблиця посилань на дане твердження не містить. Однак реальні умови, за якими позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними коштами, викладені прописом у п.4.6 4 розділу «Порядок та умови надання кредиту. Періодичність внесення платежів», розташованому на 3 сторінці Договору. Із наведеного\~суд робить\~висновки,\~що позивач\~як фінансова\~установа,скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно у зв`язку зі специфічними умовами та структурою самого договору. Крім того, з огляду на приписи ч. 4\~ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Оскільки умови кредитних договорів розробляються кредитором, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Тому з огляду на зміст статей\~633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов договору, з якими він ознайомлений. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011у\~справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 58000,00 грн. не є співмірною сумі кредиту у розмірі 14500,00 грн., а встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки у розмірі 2,5 -3 %, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить встановленим обмеженням ст. 21 ЗУ Про споживче кредитування" та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за тілом кредитом у розмірі 14500,00 грн., та відсотками, визначеними у розділі 2 «Предмет договору» кредитного договору, в сумі 5075,00 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений при зверненні до суду, у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial