Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить встановити факт того, що він самостійно утримує та виховує дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які не досягли 18 років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 12.09.2024 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Після розірвання шлюбу діти сторін [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати\~разом з\~позивачем.\~Відповідач матеріальної\~допомоги на\~утримання дітей\~не надає,\~їхнім вихованням\~не займається\~та її\~місцезнаходження невідоме.\~Позивач працевлаштований,\~має постійний\~заробіток та\~займається всіма\~проблема дітей.\~Встановлення даного\~факту необхідне\~позивачу для\~отримання відстрочки\~від призову\~на військову\~службу під\~час мобілізації.\~Тому оскільки\~іншої можливості\~підтвердити факт\~самостійного утримання\~дітей у\~позивача немає,\~то він\~вимушений звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання надав заяву, в якій просить справу розглянути без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник Орган опіки та піклування Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився. Представник [INFO] у судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій просив справу розглянути без представника [INFO] , прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного висновку. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.06.2020, серії [NUMBER] від 05.11.2013, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відповідно. Рішенням Щорського\~ районного\~суду Чернігівської\~області від\~12.09.2024\~розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрований 09.09.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, Україна, актовий запис №75. Визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З довідки\~№03-18/4037\~про зареєстрованих\~осіб у\~житловому приміщенні/будинку\~осіб від\~29.10.2024 встановлено,\~що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вказане також підтверджується Витягами з Реєстру територіальної громади. Згідно Акту обстеження умов проживання від 29.10.2024 складеного за результатом проведення обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , умови проживання дітей задовільні. Будинок газифікований, є пічне опалення, вода, будинок забезпечений необхідними меблями, побутовою технікою. Для виховання та розвитку дітей створені наступні умови: діти мають окремі кімнати, комп`ютери, обладнанні куточком школяра, забезпечені сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. Мати з сім`ю не проживає, матеріально дітей не утримує. Діти знаходяться на утриманні батька. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахування доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 27.11.2024 вбачається, що позивач за 3 квартал 2024 року отримав дохід від ТОВ «БІОНЕРІКА» у сумі 200000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в п. 3 ст. 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 1ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України та ч. 3 ст. 11 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Суд зазначає, що в силу ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей, а позивач не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання малолітніх дітей, мати умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації своїх батьківських прав. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Звернувшись до суду із вказаною заявою, позивач просить суд встановити факт перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема, пунктом 3 частини 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів, що він самостійно виховує та утримує своїх неповнолітніх дітей, а тому суд, виходячи з якнайкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку про встановлення факту самостійного утримання та виховання дітей позивачем, відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Позивачу за подання позовної заяви майнового характеру згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VIпотрібносплатити судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в на даний час складає 1211,20 грн. Таким чином, при зверненні до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн., проте згідно квитанції АТ «ОЩАДБАНК» №78 від 13.11.2024 року, позивачем сплачено 1211,00 грн. Таким чином, з урахуванням ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивачем недоплачений судовий збір у сумі 0,20 грн. Оскільки, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved