Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, 09.10.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив відібрати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , з сім`ї матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, а також стягнути із [PERSON] на користь закладу або особи, де буде утримуватися неповнолітня [PERSON] , аліменти. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , в категорії «проживання в сім`ї, де дитина зазнала психологічного насилля». Мати неповнолітньої [PERSON] з 29.05.2024 працює у виробничому підрозділі «Служба локомотивного господарства» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді мийника-прибиральника рухомого складу ПР-1. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради №268 від 08.11.2022 дитина [PERSON] влаштована в сім`ю патронатного вихователя у зв`язку з виникненням конфліктної ситуації між матір`ю та неповнолітньою донькою. Період перебування в патронатній родині був з 08.11.2022 до 10.08.2023. За цей час матері дитини був наданий комплекс рекомендацій щодо налагодження мікроклімату в сім`ї. Проте, через нетривалий час взаємовідносини в родині знову погіршилися. Неповнолітня [PERSON] повторно звернулася до служби у справах дітей із заявою про те, що вона не бажає проживати з матір`ю через ведення нею нездорового способу життя. На підставі наказу начальника служби у справах дітей №11 від 26.12.2023 неповнолітню [PERSON] було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя. В свою чергу, мати дитини ознайомлена із заявою доньки та попереджена щодо наслідків у разі ухилення нею від виконання батьківських обов`язків. Спеціалістами служби у справах дітей 19.09.2024 здійснено виїзд в патронатну сім`ю, де перебуває дитина, та в ході обстеження встановлено, що умови проживання дитини задовільні, у неї є спальне місце, постільна білизна, одяг та взуття, куток для навчання, гаджети. Також [PERSON] повідомила, що за період перебування у патронатній родині контакт з матір`ю не налагодився. В свою чергу, [PERSON] навчається на 1 курсі ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» за спеціальністю «Кухар; кондитер», де проявила себе з позитивного боку, водночас мати дитини участь у вихованні доньки не приймає, в ліцей жодного разу не з`являлася, життям дитини не цікавиться. Під соціальним супроводом сім`я перебувала з 31.10.2022 до 05.05.2023, протягом якого мати виконувала всі заходи плану, соціальний супровід було завершено у зв`язку з мінімізацією складних життєвих обставин. На деякий період донька повернулася на проживання до матері, але відносини були нестабільними, мати припинила отримувати соціальні послуги, намагалася вирішувати проблеми в сім`ї самостійно, на пропозиції отримання послуг від психолога реагувала роздратовано. Питання щодо подальшої долі дитини неодноразово виносилися на розгляд комісії з питань захисту прав дитини, де членами комісії надавалися рекомендації стосовно налагодження взаємовідносин між матір`ю і донькою, але до позитивного результату це не призвело. [PERSON] 27.09.2024 у своїй заяві повідомила, що не заперечує щодо позбавлення її матері батьківських прав, оскільки проживати з нею не має бажання, наголосивши, що мати матеріально її не утримує, не піклується та не приділяє увагу її внутрішньому світу, умови для її проживання вдома відсутні. Таким чином, позивач вважає, що мати дитини [PERSON] самоусунулася від виховання неповнолітньої доньки, всі зазначені вище обставини можна розцінювати як свідоме нехтування нею батьківських обов`язків, при цьому вона намагалася виховувати свою доньку, однак покращень у відносинах між матір`ю і донькою не відбулося. Разом з тим, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є заходом крайнього впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а забезпечення прва на виховання в сім`ї для дитини є першорядним, тому з метою попередження попадання дитини в несприятливі для морального розвитку життєві обставини, позивач вважає за доцільне відібрати неповнолітню [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Також пояснила, що причиною першочергового звернення неповнолітньої [PERSON] до служби у справах дітей стало те, що її мати зловживає алкогольними напоями, а також те, що разом з ними проживає співмешканець матері, який мав негативне відношення до дитини. За обставин, які склалися в сім`ї, дитина категорично не бажала проживати разом з матір`ю. Після того, як дитина повернулася до матері після проживання в сім`ї патронатного вихователя, вказана вище ситуація не змінилася, мати продовжувала зловживати алкогольними напоями та проживати разом зі співмешканцем, хоча служба у справах дітей рекомендувала їй припинити їх спільне проживання. Тоді неповнолітня [PERSON] знову звернулася до служби у справах дітей, була в тяжкому психоемоційному стані. Спочатку вони вважали, що це були забаганки дитини, відповідні її підлітковому віку, однак виявилося, що в сім`ї справді складана ситуація. Тоді служба у справах дітей знову запропонувала дитині повернутися до патронатної сім`ї, на що вона погодилася, і за сплином часу категорично відмовилася повертатися до матері. Основна причина такої ситуації, це відсутність того зв`язку, який повинен бути між матір`ю і донькою, якщо дитина повернеться до матері, то знову буде тікати від неї та скоювати погані вчинки. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши, що вона з донькою протягом тривалого часу не може знайти спільну мову, при цьому вона намагається це зробити, однак донька на контакт не йде, жити з нею не хоче. Стримувати доньку вона не зможе, якщо дитина не бажає з нею проживати, вона не буде проти цього. На даний час зі співмешканцем вона не проживає, працює, мешкає разом зі старшим сином, у якого стосунки з сестрою хороші. Судом також була заслухана думка неповнолітньої [PERSON] , яка пояснила, що мати з малолітнього віку не приділяла їй належної уваги, вихованням не займалася. Тривалий час вона не може знайти з матір`ю спільну мову, проживати з нею не бажає, в сім`ї патронатного вихователя почувається себе добре, у них склалися хороші стосунки, хоче залишитися з ними. Заслухавши пояснення сторін, думку дитини, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . Батьком дитини записаний [PERSON] , відомості про якого записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00017905213 від 11.04.2017. Відповідачка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , і до складу її сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою, виданою старостою Знам`янського Другого старостинського округу Знам`янської міської територіальної громади 24.07.2024 за №16-18/741/7. За місцем проживання та роботи відповідачка характеризується позитивно, офіційно працевлаштована, з 29.05.2024 працює мийником-прибиральником рухомого складу цеху ПР-1у виробничому підрозділі «Служба локомотивного господарства» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», про що свідчать видані за місцем проживання та роботи характеристики. Неповнолітня [PERSON] 26.12.2023 звернулася із заявою до служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, в якій повідомила, що не бажає проживати з матір`ю [PERSON] у зв`язку з тим, що остання вживає спиртні напої та належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, веде нездоровий спосіб життя, на її прохання змінитися не реагує. Із заявою доньки відповідачка ознайомлена 26.12.2023, про що написала відповідну заяву. Наказом начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №11 від 26.12.2023 неповнолітню [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] до вирішення питання подальшого влаштування диини. Надалі, рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №204 від 13.06.2024 неповнолітню [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] терміном на 3 місяці з 09.07.2024 до 09.10.2024, з можливістю продовження терміну перебування дитини в сім`ї патронатного вихователя до 6 місяців у разі прийняття відповідного рішення виконавчим комітетом Знам`янської міської ради. Актом від 09.07.2024 засвідчено факт передачі дитини патронатному вихователю [PERSON] . З метою моніторингу життєдіяльності родини та надання соціальних послуг, комісією відділу соціальної роботи Знам`янського міського центру соціальних служб 16.07.2024 проведено відвідування місця проживання відповідачки, де встановлено, що [PERSON] влаштувалася на роботу, стосунки між матір`ю та донькою налагодити не вдалося, дитина не хоче спілкуватися з матір`ю. Син навчається в ліцеї, з сестрою спілкується в телефонному режимі. Начальником та головним спеціалістом служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради 19.09.2024 проведено обстеження умов проживання сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , де встановлено, що в будинку чисто, охайно, в наявності достатній запас продуктів харчування, побутова техніка, меблі, постільна білизна тощо. У дітей окремі кімнати, спальні місця, одяг та взуття, куточки для навчання, шкільне приладдя, комп`ютерна техніка тощо. [PERSON] повідомила, що з матір`ю контакт не встановлений. Неповнолітня [PERSON] 27.09.2024 звернулася із заявою до служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, в якій повідомила, що не заперечує щодо позбавлення її матері батьківських прав по відношенню до неї у зв`язку з тим, що мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, а саме матеріально не утримує, не піклується про неї, тривалий час між ними відсутній зв`язок як між донькою а матір`ю. Протягом 9 місяців вона перебуває в сім`ї патронатного вихователя та повертатися до матері не бажає. З характеристик з місця навчання неповнолітньої [PERSON] вбачається, що з 01.09.2024 вона є студенткою ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» за спеціальністю «Кухар; кондитер», де зарекомендувала себе позитивно. Водночас мати дитини участь у вихованні доньки не приймає, в ліцей жодного разу не з`являлася, життям дитини не цікавиться. Як вбачається з повідомлення начальника відділу соціальної роботи Знам`янського міського центру соціальних служб від 23.09.2024 на ім`я начальника служби у справах дітей, відповідачка [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Фахівець центру соціальних служб здійснював моніторингові відвідування сім`ї [PERSON] . Під час відвідувань житлово-побутові умови та санітарно-гігієнічні норми проживання сім`ї були задовільними. Є дрова, запас продуктів харчування, зауважень до утримання сина [PERSON] не було, у нетверезому стані мати не потрапляла у поле зору фахівців центру. Мати покращила свій матеріальний стан. Спочатку вона влаштувалася на роботу фасувальницею в ТОВ «Агропродукт», пізніше змінила роботу і стала продавчинею в магазині «Чистюля». Зараз Тетяна працює мийницею-прибиральницею вагонів в АТ «Укрзалізниця» Знам`янська ДЗП. За сприяння Центру соціальних служб мати проходила індивідуальну роботу із залученим практичним психологом в рамках проекту «Діалог задля вирішення конфліктів», який здійснюється українським центром ненасильницького спілкування і примирення «Простір Гідності» у партнерстві з міжнародною миротворчою організацією ПАКС Нідерланди Fund Peace Movement Pax, з метою сприяння розвитку суспільної культури діалогу через поширення методик та навичок запобігання і врегулювання насильницьких конфліктів різних ступенів на різних рівнях суспільства, а також налагодження діалогів між конфліктуючими сторонами для відновлення взаємопорозуміння і заснування передумов суспільного розвитку». Мати відвідувала всі назначені їй консультації. Сім`я отримувала від центру соціальних служб гуманітарну допомогу надану ЮНІСЕФ Україна, [PERSON] та від настоятеля храму преподобного [PERSON] (текстиль, засоби гігієни, дитячий та дорослий одяг, іграшки тощо). Періодично [PERSON] бачилася з донькою (розмовляла, передавала дитині одяг і подарунки, в межах своїх фінансових можливостей) та інколи спілкувалася із донькою по телефону. Мати неодноразово зверталася за підтримкою до Центру соціальних служб з метою отримання порад та рекомендацій щодо того, як можна підтримувати та покращувати відносини з донькою, налагодити контакт з дитиною. Але стосунки між матір`ю та донькою до цього часу налагодити не вдалося. Зараз донька [PERSON] не бажає спілкуватися з матір`ю. Під соціальним супроводом Знам`янського міського центру соціальних служб сім`я [PERSON] перебувала з 31.10.2022 до 05.05.2023. Протягом соціального супроводу мати виконувала всі заходи плану соціального супроводу сім`ї. Соціальний супровід було завершено у зв`язку із мінімізацією складних життєвих обставин. На деякий період донька повернулася на проживання до матері, але відносини були нестабільними. Надалі мати не бажала отримувати соціальні послуги, намагалася вирішувати проблеми в сім`ї самостійно, але користувалася підтримкою Центру соціальних служб, приходила на консультації. Мати вважає ситуацію безнадійною, ображається на доньку за те, що та не хоче підтримувати з нею стосунки. Матері пропонувалися послуги психолога, але вона на дані пропозиції реагувала роздратовано. Фахівцями центру соціальних служб надавалися матері рекомендації роз`яснювалися способи покращення стосунків і підтримки контактів з донькою. Згідно з висновком виконавчого комітету Знам`янської міської ради в особі органу опіки та піклування від 02.10.2024 №01-40/1187/1, орган опіки та піклування, з метою попередження попадання дитини в несприятливі для морального розвитку життєві обставини, вважає за доцільне відібрання неповнолітньої [PERSON] з сім`ї матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Так, відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з\~принципом 6\~Декларації прав\~дитини від\~20.11.1959\~дитина для\~повного і\~гармонійного розвитку\~її особи\~потребує любові\~і розуміння.\~Вона має,\~якщо це\~можливо,\~зростати в\~піклуванні та\~під відповідальністю\~своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині 1 ст.9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і, в першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч.1 ст.151 ЦПК України). Частина 2\~ст.155 СК\~України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із п.2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва тощо. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Визначаючи відмінність підстав позбавлення батьківських прав від відібрання дитини без такого позбавлення, Верховний Суд в постанові від 03.10.2018 у справі №682/2778/17 виходив з того, що за своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не завжди пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, і з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і батьки, від яких відібрані діти, відповідно до ч.3 ст.170 СК України не позбавлені можливості їх повернути. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час\~розгляду цієї\~справи судом\~встановлено факт\~категоричного небажання\~неповнолітньої [PERSON] \~проживати разом\~з матір`ю\~через неможливість\~тривалий час\~знайти з\~нею спільну\~мову,\~відсутність в\~сім`ї атмосфери любові, моральної і матеріальної забезпеченості та повної відсутності з боку матері виховання та піклування по відношенню до дитини. В свою чергу, мати дитини позов визнала та не заперечувала проти відібрання від неї доньки, пояснюючи тим, що попри її намагання вона тривалий час не може знайти спільну мову з донькою, яка на контакт не йде. Якщо дитина не має бажання з нею проживати, вона її в цьому не зможе стримати. З огляду на поведінку в судовому засідання та відповідні пояснення відповідачки, вона вважає ситуацію, що склалася між нею та дитиною, безнадійною. Положенням ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При прийнятті рішення судом враховується волевиявлення дитини, її неодноразові звернення до служби у справах дітей про небажання проживати з матір`ю у зв`язку з тим, що остання неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, наявність тривалих неприязних відносин між ними, які є небезпечними для морального виховання дитини та можуть завдати шкоду її психічному здоров`ю. Також судом приймаються до уваги неодноразові рекомендації служби у справах дітей щодо налагодження взаємовідносин між матір`ю і донькою, однак за сплином часу вони до позитивного результату не призвели. Вислухавши думку дитини, яка в силу свого віку має не тільки право бути вислуханою і почутою, а і право брати активну участь у вирішенні своєї долі, та оцінивши фактичні обставини справи, судом встановлено факт тривалого існування негативної для розвитку дитини обстановки, її психологічного стану, відсутності змін у ставленні матері до виконання своїх обов`язків. Так, аналізуючи наявні у справі докази, відносини, що склалися між донькою та матір`ю, яка за тривалий час не знайшла «підхід» до доньки, яка в свою чергу заявляє про небажання проживати з матір`ю, суд дійшов висновку про те, що залишення дитини у матері є небезпечним для морального виховання [PERSON] , а тимчасове відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідачки є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дитини та максимально можливою мірою здорового розвитку, що є пріоритетним при вирішенні цієї справи. При цьому необхідно зауважити, що відібрання дітей у батьків - це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема з позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом З огляду на викладене та виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини з метою охорони її психічного здоров`я, забезпечення нормального розвитку та права на освіту, суд вважає, що позовні вимоги в частині відібрання дитини від матері є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, ч.4\~ст.170 СК України\~передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно зі\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину, відповідно до ч.3\~ст.181\~СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.1 ст.182\~СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.\~\~\~ З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачка зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на утримання доньки на користь осіб чи установ (закладів), які будуть її утримувати, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, розпочавши стягнення з дати\~подання позову\~до суду і\~до досягнення\~дитиною повноліття. Судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved