Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних витрат в розмірі 6807,16 грн. та 3 % річних заборгованості за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.07.2023 та додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 у справі 644/1122/23, а також витрат на правову допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харова від 21.07.2023 з відповідача на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» стягнуто суму заборгованості за договором № 06-05-21-01-О надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 06.05.2021 в розмірі 111361,45 грн та судові витрати в розмірі 1670,42 грн. Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 стягнуто з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3360,00 грн. Відповідач ухиляється від сплати заборгованості, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом. В подальшому, позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог у зв`язку із тим, що зазначену позовну заяву подано до суду в травні 2024, однак у зв`язку з неявкою відповідача справа станом на грудень 2024 не розглянута, тому просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат в розмірі 17391,48 грн., 3 % річних та штрафні санкції за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.07.2023 та додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 у справі 644/1122/23, а також витрати на правову допомогу у розмірі 3360,00 грн. 13 червня 2024 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надав суду клопотання, в якому позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~10,\~81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Гелексі Фінанс»\~стягнуто суму заборгованості за договором надання коштів у позику №06-05-21-01-О, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 06.05.2021 року, яка складається з суми кредиту 78906,06 грн., процентів 32455,39 гривень, а всього 111361,45 грн., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1670,42 грн. та витрати\~на правову допомогу в сумі 3360,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.08.2023. На підставі вказаного рішення суду Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано та пред`явлено до примусового виконання виконавчі листи по справі № 644/1122/23. 29.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою М.А. відкрито виконавче провадження №72911162 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» суми заборгованості за договором № 06-05-21-01-О. Рішення суду від 21.07.2023 та додаткове рішення від 15.08.2023 відповідачем не виконані. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 18\~ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України. Право позивача вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати та 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами. Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене\~статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Таким чином стягнення коштів, втрачених внаслідок інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми є самостійним способом захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки відповідач своїх грошових зобов`язань на час розгляду справи в суді не виконав, тому ці зобов`язання не припинилися, у зв`язку із цим позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних, інфляційні витрати та штрафні санкції. З результатів розрахунку позивача вбачається, що сума інфляційних\~витрат та\~3%\~річних,\~яка підлягає\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача складає 17391,48 грн. Оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає сума, яка заявлена позивачем, а саме 17391,48 грн. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 3028,00 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 3360,00 грн. суд виходить з такого. Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частин першої шостої\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 10.03.2023 № 19, копію акта приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 03.05.2024 та копію платіжної інструкції № 15207 від 03.05.2023. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі. На підставі вищевикладеного,\~ст. 625 ЦК України,

Outcome: approved