Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування якого зазначила, що згідно договору купівлі-продажу №1161 від 17 квітня 2018 року [PERSON] на праві власності належить 35/100 ідеальних часток нежитлового приміщення в житловому будинку літ. А-Б, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,00 кв.м. та складається з: коридору 13-1 площею 2,80 кв.м., приміщення 13-2 площею 13,60 кв.м., санвузла 13-3 площею 3,20 кв.м., приміщення 13-4 площею 12,70 кв.м., приміщення 13-5 площею 15,60 кв.м., топкової 13-6 площею 3,10 кв.м. Іншим співвласником нежитлового приміщення в житловому будинку літ. А-Б, за адресою [ADDRESS] є Чернівецька міська рада в розмірі 65/100 ідеальних часток, що підтверджується інформацією з «Реєстру нерухомості» від 16.10.2024 року. Згідно висновку ДП «Буковинська управляюча компанія» від 24 вересня 2024 року №260/09 за технічними показниками частка 35/100 об`єкта нерухомого майна, а саме нежитлові приміщення №13 загальною площею 51,0 кв.м., які розташовані на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] літ. «А-Б» може бути виділена в натурі. 35/100 ідеальних часток нежитлового приміщення в житловому будинку літ. А-Б, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,01. кв.м., які належать на праві власності Позивачу [PERSON] , складаються з: коридору 13-1 площею 2,80 кв.м., приміщення 13-2 площею 13,60 кв.м.. санвузла 13-3 площею 3,20 кв.м., приміщення 13-4 площею 12,70 кв.м.. приміщення 13-5 площею 15,60 кв.м., топкової 13-6 площею 3,10 кв.м., що разом іменуються згідно технічного паспорту «Приміщення № 13», яке є ізольованим, не містить місць загального користування з іншими співвласниками, що підтверджується копією технічного паспорту від 19.09.20244 року та висновку ДП «Буковинська управляюча компанія» від 24 вересня 2024 року. 29.10.2024 року Позивач [PERSON] звернулася до Чернівецько: міської ради з письмовою заявою з проханням направити уповноважену особу до приватної нотаріальної контори, з метою підписання договору про виділ частки в натурі у нерухомому майні, проте представник Чернівецької міської ради до приватного нотаріуса Половинської О.Б. не з`явився. На підставі вищевикладеного, просила в порядку поділу майна виділити [PERSON] в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 35/100 частин нежитлового приміщення в багатоповерховому житловому будинку літ. «А-Б», за адресою [ADDRESS] , загальною площею 51,00 кв.м. яке складається з: коридору 13-1 площею 2,80 кв.м., приміщення 13-2 площею 13,60 кв.м., санвузла 13-3 площею 3,20 кв.м., приміщення 13-4 площею 12,70 кв.м., приміщення 13-5 площею 15,60 кв.м., топкової 13-6 площею 3,10 кв.м. та припинити між [PERSON] та Чернівецькою міською радою право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна в багатоповерховому житловому будинку літ. «А-Б», за адресою [ADDRESS] . Від відповідача відзиву не надходило. 19.11.2024 року ухвалою суду провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 09.12.2024 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача надав заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позоні вимоги просила задовольнити повністю, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї письмові докази, суд встановив такі обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до Договору купівлі-продажу №1161 від 17 квітня 2018 року [PERSON] на праві власності належить 35/100 ідеальних часток нежитлового приміщення в житловому будинку літ. А-Б, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,00 кв.м. та складається з: коридору 13-1 площею 2,80 кв.м., приміщення 13-2 площею 13,60 кв.м., санвузла 13-3 площею 3,20 кв.м., приміщення 13-4 площею 12,70 кв.м., приміщення 13-5 площею 15,60 кв.м., топкової 13-6 площею 3,10 кв.м. /а.с.5-7/. Іншим співвласником нежитлового приміщення в житловому будинку літ. А-Б, за адресою [ADDRESS] є Чернівецька міська рада в розмірі 65/100 ідеальних часток, що підтверджується інформацією з «Реєстру нерухомості» від 16.10.2024 року /а.с.12/. Згідно висновку ДП «Буковинська управляюча компанія» від 24 вересня 2024 року №260/09 за технічними показниками частка 35/100 об`єкта нерухомого майна, а саме нежитлові приміщення №13 загальною площею 51,0 кв.м., які розташовані на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] літ. «А-Б» може бути виділена в натурі. 35/100 ідеальних часток нежитлового приміщення в житловому будинку літ. А-Б, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,01. кв.м., які належать на праві власності Позивачу [PERSON] , складаються з: коридору 13-1 площею 2,80 кв.м., приміщення 13-2 площею 13,60 кв.м.. санвузла 13-3 площею 3,20 кв.м., приміщення 13-4 площею 12,70 кв.м.. приміщення 13-5 площею 15,60 кв.м., топкової 13-6 площею 3,10 кв.м., що разом іменуються згідно технічного паспорту «Приміщення № 13», яке є ізольованим, не містить місць загального користування з іншими співвласниками, що підтверджується копією технічного паспорту від 19.09.20244 року та висновку ДП «Буковинська управляюча компанія» від 24 вересня 2024 року /а.с.8-11/. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майки утворюється два самостійних об`єкта майна. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є усталений порядок користування майном, розмір часток співвласників, технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) зазначено, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Якщо спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Дана позиція узгоджується і з Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного від 28 березня 2023 року у справі № 500/3987/16-ц У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідач розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебував у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у прані власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Outcome: approved