Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.06.2021 між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики №3404906485-84654. Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №3404906485-84654 від 14.06.2021, що акцептована відповідачем 14.06.2021 шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 4500,00 грн. Підписанням договору позики відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 18 листопада 2021 року між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 18-11/21, відповідно до умов якого ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 3404906485-84654 від 14.06.2021, що укладений між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та позичальником, яким є [PERSON] . У свою чергу, 10.03.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3404906485-84654 від 14.06.2021, що укладений між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та позичальником, яким є [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача, в тому числі правом нарахування процентів, відповідно до умов договору позики та договорів відступлення права вимоги. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 21.02.2024 становить 40850,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4500,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 36350,00 грн. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3404906485-84654 від 14.06.2021 в розмірі 40850,00 грн., а також судові витрати у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинської А.В. від 11.03.2024 прийнято та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. 15 квітня 2024 року представником відповідача адвокатом Гудзем О.С. подано відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в яких просив відмовити в позові в повному обсязі та в стягненні витрат на правову допомогу в сумі 13000,00 грн., оскільки з наданого позивачем розрахунку неможливо встановити за який період нарахована заборгованість за кредитом та процентами; позивачем не надано первинних документів, за якими обліковується заборгованість за кредитом, не надано виписки з рахунку з відображенням операцій, які проводились за даним рахунком, отже позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості, перевірити нараховані суми боргу неможливо; відсотки за кредитом нараховані після спливу строку кредитування, при тому що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу строку кредитування. Таким чином, позивачем на надано документів, передбачених в пункті 3.20 договору (виписка з ІТС по особовому рахунку позичальника та виписка з рахунку товариства в розрізі як переданих товариству сум так і сум, що надійшли від позичальника в рахунок погашення заборгованості за цим договором) та первинних документів, за якими обліковується заборгованість за кредитом, не надано виписки з рахунку з відображенням операцій, які проводились за даним рахунком, отже позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості, перевірити нараховані суми боргу неможливо. Заборгованість за договором позики №3404906485-84654 від 14.06.2021 нарахована станом на 21.02.2024 після спливу строку кредитування, який сплив 14.07.2021 (пункт 2.3 договору). Пунктом 9.7 договору передбачена обов?язкова умова для сплати процентів, а саме направлення вимоги позичальнику, чого не було зроблено. За таких обставин, зобов?язання по сплаті процентів у позичальника не виникло. Зважаючи на викладене вище, вважає, що нарахування процентів поза межах погодженого сторонами строку кредитування та за відсутності направленої вимоги про сплату процентів - неправомірне. Водночас витрати в сумі 13000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (участь адвоката у підготовці цієї справи до розгляду в суді не підтверджена, позовна заява підписана не адвокатом, при цьому зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. 08 травня 2024 року від представника ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Мостовенка О.І. надійшли письмові пояснення, згідно яких просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказав, що позивачем повною мірою обґрунтовано та доведено належними та допустимими доказами свої вимоги, викладені в позовній заяві, у зв?язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Ухвалою Золотоніського\~міськрайонного суду\~Черкаської області\~Ватажок-Сташинської\~А.В.\~від 09.05.2024 клопотання позивача про витребування доказів задоволено повністю. Зобов`язано уповноважених осіб АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» надати суду до 12.06.2024: інформацію, чи видавалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) платіжна картка [NUMBER] ; докази зарахування на картку [NUMBER] кредитних коштів у сумі 4\~500 грн, які 14.06.2021 о 11:30 були на неї перераховані (платіжне доручення, меморіальний ордер, виписка з особового рахунку); ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки. Клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено частково. Зобов`язано уповноважених осіб ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надати суду до 12.06.2024 оригінали письмових доказів, а саме: договір позики № 3404906485-84654 від 14.06.2021 з додатками; пропозиція (оферта) на укладення електронного договору позики №3404906485-84654 від 14.06.2021; акцепт пропозиції на укладення електронного договору позики № 3404906485- 84654 від 14.06.2021; паспорт споживчого кредиту від 14.06.2021. У задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакової К.М. від 24.07.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гудзь О.С. у судове засідання не з`явилися. Представник направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики №3404906485-84654, відповідно до умов якого остання отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 4 500 грн зі строком користування кредитними коштами 20 діб (з 14.06.2021 по 04.07.2021) зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 1,95 % щодня. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики від 14.06.2021, що акцептована відповідачем 14.06.2021 шляхом підписання електронним підписом останньої, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до моменту укладання цього договору йому надано повну та вичерпну інформацію та документи, що забезпечує правильне розуміння суті наданої фінансової послуги (п. 5.6 договору). У договорі міститься графік розрахунків, відповідно до якого сукупна вартість кредиту становить 6260 грн. У паспорті споживчого кредиту продукту «Проста Позика», який підписаний Опрафат Н.В. електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р5АСТUС7, наведено інформацію, яка надається до укладення договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Проста Позика». У паспорті зазначено, що, реєструючись на сайті товариства http://kredit1.com.ua, споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування. Фінансова установа зобов`язання за кредитним договором від 14.06.2021 виконала та зарахувала на банківську картку [NUMBER] грошові кошти в сумі 4 500 грн, що підтверджується повідомленням директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та копією квитанції про сплату від 14.06.2021 сервісу онлайн платежів iPay.ua. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС», станом на 18.11.2021 за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , утворилась заборгованість у розмірі 6104,00 грн. 18 листопада 2021 року між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір № 18-11/21, відповідно до умов якого ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» належні йому права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором № 18-11/21 від 18.11.2021 ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» передало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» реєстр боржників кількістю 735 осіб. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору № 18-11/21 від 18.11.2021 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 3404906485-84654 щодо заборгованості у сумі 6104,00 грн. 10 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило шляхом продажу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належні йому права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 про відступлення права вимоги від 10.03.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» реєстр боржників кількістю 29 141 особа. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення права вимоги від 10.03.2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 3404906485-84654 щодо заборгованості у сумі 40850,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», станом на 10.03.2023 за кредитним договором № 3404906485-84654, укладеним з [PERSON] , наявна заборгованість у розмірі 40850,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до банківської установи із заявою про розірвання кредитного договору не зверталася. Звернувшись з позовом про стягнення заборгованості, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» посилалося на невиконання позичальником умов кредитних договорів щодо повернення у встановлений строк грошових коштів, а позивач, у свою чергу, набув право вимоги до відповідача за грошовими зобов`язаннями. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його\~\~умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» та пройшла реєстрацію на веб-сторінці товариства. Під час здійснення реєстрації відповідач створила особистий кабінет та надала всі особисті дані (ПІБ, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації, банківський рахунок). Факт укладення договору позики в електронній формі відповідач не оспорює. Позичальником також підписано додаток № 1 до договору позики у виді графіку розрахунків. Відповідно до п. 2.5 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Умовами договору, зокрема, п. 9.7., визначено домовленість сторін про те, що після закінчення строку дії договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому п. 9.4. цього договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Пунктом 9.4. цього договору передбачено, що позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702,00 (сімсот два) проценти річних. Позивач, пред`явивши вимогу про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за нарахованими відсотками. Суд вважає, що підписавши за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору договір позики, відповідач погодилась з визначеними у ньому умовами кредитування, в тому числі і щодо можливості нарахування відсотків за кредитом після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та їх розміром. Пунктами 5.4 договорів про відступлення права вимоги від 18.11.2021 та від 10.03.2023 передбачено можливість нового кредитора здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст. 625 ЦК України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені первісним кредитором) за умови дотримання чинного законодавства. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому первісним кредитом ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС», у період з 14.06.2021 по 18.11.2021 [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 1604 грн. У подальшому кожний новий кредитор, відповідно до п. 9.7. умов кредитного договору та п. 5.4. договорів про відступлення права вимоги,\~\~проводив нарахування відсотків за користування кредитом станом на дату відступлення права вимоги, зокрема, відповідно до розрахунків нараховані відсотки у загальному розмірі 34746,00 грн. Таке нарахування відсотків суд вважає законним з підстав, наведених вище. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що нарахування відсотків відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено лише після відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника, оскільки п. 9.7. договору визначено, що відсотки у передбаченому п. 9.4. цього договору розмірі підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Тобто умова щодо відправлення електронної вимоги позичальнику стосується не нарахування відсотків, а сплати цих коштів. З вимогою про сплату\~\~сплати відсотків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач до [PERSON] в позасудовому порядку не звертався, реалізувавши право стягнути борг шляхом пред`явлення позову, а нарахування оспорюваної відповідачем суми відсотків здійснено правомірно. З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3\~статі 133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом\~статті 137 ЦПК\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ст.\~141\~ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4\~статті 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3\~статті 141 ЦПК України\~закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, який укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», види послуг та їх вартість, платіжну інструкцію від 09.02.2024, заявку про надання юридичної допомоги №477 від 07.02.2024, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, враховуючи заперечення сторони відповідача з приводу розміру правової допомоги, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, оскільки суд вважає, що позивачем не були дотримані критерії розумності їх вартості з огляду на категорію справи. Тому, на думку суду, розмір правничої (правової) допомоги має бути зменшений та визначений у розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved