Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

у листопаді 2024 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 05 листопада 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено електронний договір № 7240134 про надання споживчого кредиту. 06 листопада 2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору. Згідно умов кредитного договору, з урахуванням додаткової угоди, ТОВ "Авентус Україна" надало [PERSON] кошти у розмірі 15 200, 00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 360 днів. 25 липня 2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу № 25.07/2024-Ф, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги, зокрема, і за договором кредиту № 7240134. Наразі позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 57 197, 62 грн, з яких: 14672,29 грн - тіло кредиту, 25006,53 грн - нараховані проценти, 17518,80 грн - проценти нараховані позивачем за 60 календарних днів. Окрім того, позивач просить стягнути із відповідача суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу 10 000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2024 року цивільну справу № 753/21811/24 передано судді Шаповаловій К.В. Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окрім того, вказаною ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, та витребувано від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" інформацію про те, чи належить платіжна картка № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування 5-6 листопада 2023 року коштів від ТОВ "Авентус Україна". 2 та 12 грудня 2024 року до суду від АТ «Приватбанк» надійшла інформація на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі. 9 грудня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення щодо заявлених вимог. Так, представник відповідача стверджує, що позивачем не надано у якості доказів, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують видачу (перерахування) відповідачу кредитних коштів у розмірі, які були передбачені кредитним договором, наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами, зазначає, що позивач не довів наявність заборгованості у розмірі, вказаному у наданих ним розрахунках за кредитними договорами № 7240134 від 05.11.2023 року. Також зауважив, що позивачем не надано належних і допустимих доказів про відступлення права вимоги за кредитним договором № 7240134 від 05.11.2023 року, а надано лише договір №25.07/24-Ф від 25.07.2024 року, укладений між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» про передачу права вимоги, згідно пункту 1.7. якого права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників. Матеріали даної справи не містять акту прийому-передачі реєстру боржників, зокрема відповідача. Позивачем у якості доказів надано лише витяг з реєстру боржників, у якому значиться боржником відповідач, проте цей реєстр не місить ні електронних, ні власноручних підписів сторін договору факторингу. Крім того, вказала, що позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів у розмірі 17 518,80 грн., за період з 25 липня 2024 року по 22 вересня 2024 року, що суперечить укладеному договору факторингу, оскільки їх нарахування не передбачено сторонами. Серед іншого відповідач вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 10 000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, більш того позивачем не надано жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, а отже, суд не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 11 грудня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що 05.11.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 7240134 про надання споживчого кредиту. 06.11.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено додаткову угоду до договору № 7240134 про надання споживчого кредиту. На підтвердження укладання договору про надання споживчого кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «C6141», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Вказала, що відповідач, оформлюючи кредитний договір, заходить на вебсайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Також вказала, що сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА". Крім того вказала, що у період з 05.11.2023 по 24.07.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 3100.00 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 527.71 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2572.29 грн. Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених відповідачем, зазначений в картці обліку договору (розрахунок заборгованості), що є невід`ємним додатком до цієї позовної заяви. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.07.2024 - 22.09.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 14672,29 грн * 1,99 % = 291,98 грн*60 календарних днів = 17518,8 грн. Також зауважили, що оплата відповідачем суми нарахованих процентів за користування грошовими коштами на рахунок кредитора є підтвердженням факту отримання боржником від первісного кредитора грошових коштів у сумі, що визначена п. 1.3. договору. Стосовно договору факторінгу вказала, що відповідно до підпункту 3 пункту 5.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Щодо реєстру боржників зазначила, що позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, скільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ "Про захист персональних даних". Відповідач та її представник не скористались своїм правом та станом на 30 грудня 2024 року не подали заперечення на відповідь на відзив. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, врахувавши доводи відзиву на позов, відповіді на відзив, доходить наступного висновку. 5 листопада 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7240134 про надання споживчого кредиту. Відповідно до пункту 1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Згідно з пунктом 1.3 договору сума кредиту складає 10200 грн. Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 360 днів. Відповідно до пункту 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день Згідно пункту 1.5.2 знижена процентна ставка складає 0,020% в день та застосовується, якщо споживач до 25 серпня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно пункту 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році (а.с. 28-37). 6 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору № 7240134, відповідно до якого сторони домовились збільшити суму кредиту на 5000 грн та виклали пункт 1.3 договору у наступній редакції: «сума кредиту (загальний розмір) складає 15200 грн. Також цією угодою було викладено додаток № 1 до договору у новій редакції, зокрема визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена у договору на дату його укладання становить: за стандартною ставкою за весь строк користування 29790,05% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23206,26% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена у договору на дату його укладання збільшиться та складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 123993,30 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 122647,06 грн. Вказана додаткова угода підписана відповідачем електронним підписом за допомогу одноразового ідентифікатора С6094 6 листопада 2023 року об 11:36:21 (а.с. 39-40). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 15 200,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, про що свідчить виписка ТОВ "Пайтек Україна" від 8 вересня 2024 року (а.с. 67, пункт 13), з якої вбачається, що 5 листопада 2023 року на банківську картку [NUMBER] , яка зазначена у п.2.1 договору кредиту, було перераховано кошти у розмірі 10200 00 грн. Крім того, 6 листопада 2023 року на цю ж кредитну картку було перераховано ще 5000 грн (а.с. 73, п. 17). Суд зазначає, що відповідачем та її представником у відзиві на позовну заяву не заперечувався факт укладання як кредитного договору № 7240134 так і додаткової угоди до нього, а твердження представника відповідача щодо неотримання коштів, спростовуються зазначеними вище виписками. 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №25.07/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, у тому числі стосовно відповідача [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25 липня 2022 року до договору факторингу № 25.07/24-Ф ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 39678,82 рн, з яких: 14672,29 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 25006,53 грн. - заборгованість по відсотках. Вимоги договору [PERSON] виконані в повному обсязі не були. Зокрема відповідачкою було перераховано на користь первісного кредитора 12 листопада 2023 року 2500 грн, з яких 527,71 грн на погашення тіла кредиту та 1972,29 грн на погашення відсотків., 25 листопада 2023 року - 600 грн на погашення відсотків, що підтверджується долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Відповідачем та його представником не заперечувався та не спростовувався факт здійснення цих оплат відповідачем. Вказане додатково підтверджує факт отримання відповідачем коштів за кредитним договором, користування ними, обізнаність із його умовами щодо строків та порядку повернення, а також розміром процентів, які нараховуються за користування кредитними коштами. Суд зазначає, що представник відповідача у відзиві не заперечував факт обізнаності відповідача із розміром процентів за користування кредитом та із строками та порядком повернення отриманих кредитних коштів. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналогу власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналогу власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Авентус Україна» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за кредитним договором № 7240134 від 5 листопада 2023 року. Суд відхиляє зауваження представника відповідача щодо відсутності доказів відступлення первісним кредитором позивачу прав вимоги до відповідача за кредитним договором, з огляду на таке. Як зазначалось вище, між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем був укладений договір факторингу 25 липня 2024 року, копія якого з доказами електронних підписів сторін долучена до позовної заяви. Крім того, до позовної заяви долучено витяг з реєстру боржників, в якому зазначена інформація щодо права вимоги яке передається до позивача до [PERSON] , зокрема вказано ПІБ, ІПН боржника ( [PERSON] ), номер кредитного договору та сума заборгованості станом на день укладання договору. Також до позовної заяви надано акт приймання-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу від 25 липня 2024 року, який підписаний електронними підписами сторін, та у пункті 2 цього акту зазначено, що клієнт передав, а фактор отримав право вимоги до боржників в кількості 4088, загальна сума прострочення становить 41177893,44 грн. Пунктом 3 акту визначено, що реєстр боржників в електронному вигляді переданий повністю, відповідно до умов вищезгаданого договору. Суд також зазначає, що вказаний договір факторингу є чинним, у встановленому законом порядку недійсним повністю чи частково не визнавався, протилежного суду представником відповідача не доведено. Відсутність в матеріалах справи повного реєстру боржників, не свідчить про відсутність у позивача права вимоги до відповідача за укладеним договором факторингу. Крім того, відповідачем та її представником не надавались суду докази сплати коштів за кредитним договором первісному кредитору, що могло б свідчити про повне чи часткове виконання нею зобов`язання за кредитним договором. Отже, на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 7240134 від 5 листопада 2023 року становить 57197,62 грн, з яких 14672,29 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 25006,53 грн - заборгованість по відсотках, 17518,80 грн - заборгованість по відсотках, яка була нарахована позивачем за 60 календарних днів, тобто в межах дії договору. Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності у позивача права нарахування відсотків за 60 календарних днів, оскільки такі відсотки нараховані в межах строку кредитного договору, а відповідно до пункту 1.1. договору факторингу клієнт відступив фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит ним не погашений. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 57197,62 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази: копія договору про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Городніщевої Є.О. копія ордеру на надання правової допомоги, копія рахунку на оплату вказаних послуг у розмірі 10000 грн, в якому зазначені види виконаної роботи, кількість витрачених годин та вартість. З долучених до позову документів підтверджується факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, докази, долучені до неї, з огляду на розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику учасників справи, враховуючи, що позовна заява з додатками та відповідь на відзив надсилались до суду через підсистему Електронний суд, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, ціни позову, зважаючи на заперечення представника відповідача та прохання відмовити у задоволенні цієї вимоги повністю, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 5000 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved