Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

30.08.2024 [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, в якій просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Встановити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: у середу з 17:00 год. до 21:00 год., у суботу з 17:00 год. до неділі 21:00 год. На наступний тиждень [PERSON] бере дітей у вівторок та четвер з 17:00 год. до 21:00 год. Кожен наступний тиждень побачень, буде повторюватись. У святкові дні та дні народження дітей, терміну канікул за спільною згодою батьків, враховуючи бажання дітей, розпорядок дня, вік, стан здоров`я та індивідуальні особливості дітей. Необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами зв`язку. Увесь інший період часу, діти проживають з позивачем [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] покликається на те, що 12.02.2009 між ним та [PERSON] Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 12.02.2009 зроблено відповідний актовий запис за № 172 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Під час шлюбу у подружжя народилось четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачкою не склалось, сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, фактично проживають окремо один від одного. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] наголошує, що з моменту розлучення між ними почалося непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дітей, зі сторони відповідачки чинились перешкоди у спілкуванні з дітьми. [PERSON] вказує, що всі намагання врегулювати даний спір мирним шляхом призводять лише до конфліктів, тому позивач був змушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.09.2024 справу передано до Миколаївського районного суду Львівської області за підсудністю. 23.09.2024 суд прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив, проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив що з відповідачкою розлучені більше двох років. Причиною розірвання шлюбу стало те, що [PERSON] оформлювала кредити, не маючи змоги їх сплатити. Зазначив, що після розлучення дружина проживає окремо з іншим чоловіком у громадянському шлюбі. [PERSON] наголосив, що повністю займається вихованням дітей. Також повідомив, що є працевлаштованим, його місячний дохід складає, близько 150 тисяч гривень, придбав для сім`ї нову квартиру та з доньками вирішує питання переїзду спільно. У судовому засіданні відповідачка зазначила, що проживає у громадянському шлюбі. Діти проживають з батьком. Пояснила, що зі старшою дочкою, [PERSON] , фактично не розмовляє, з [PERSON] спілкується лише за потреби, з [PERSON] відносини приязні, з [PERSON] - хороші. Також зазначила, що вона працевлаштована директором магазину «Близенько» місячний дохід до 30 тисяч гривень, сплачує аліменти колишньому чоловікові на дітей, в орендованій квартирі наявні дві кімнати, квартира знаходиться в межах 15 хвилин ходьби від квартири, де проживають діти з батьком. [PERSON] пояснила, що проживає разом з батьком та сестрами у м. Львові. Навчається в 10 класі школи №99. Зазначила, що з мамою майже не спілкується, мати нею не цікавиться, ініціативи зі сторони матері до спілкування з дочкою немає, висловила бажання, щоб мати більше цікавилась її життям та приділяла їй увагу. Пояснила, що мати до них додому не приходить. [PERSON] наголосила, що з батьком відносини хороші, вони роблять уроки, розважаються, танцюють, грають в настільні ігри. [PERSON] пояснила, що з батьком разом проводять час у вихідні дні. Батько не забороняє ходити до мами у гості. Зазначила, що їй хотілось би більше часу проводити з мамою. Бажає одні вихідні проводити з мамою, а інші з татом. [PERSON] пояснила, що з батьком відносини хороші, допомагає з домашнім завданням, разом проводять час. Зазначила, що з мамою відносини добрі, проводити час з нею також, їй комфортно як з батьком, так і з мамою. Суд встановив: Діти зареєстровані та проживають з батьком та перебувають на його повному утриманні. Мати [PERSON] проживає без реєстрації у двокімнатній квартирі з чоловіком без реєстрації шлюбу та сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 16.07.2009, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 4188, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 21.10.2014, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4308, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 24.12.2010, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 535, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 23.04.2019, виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 597, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 20.08.2024 №2024/009982332 [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ; Відповідно до копії відомостей з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №162651 за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 6 осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 21.08.2024 №2024/010025209 [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] ; Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 21.08.2024 №2024/010025212 [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] ; Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 21.08.2024 №2024/010025211 [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] . Оцінка суду. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема устатті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя. У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) зазначено, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування з дітьми, чи обставин, які б свідчили, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому, враховуючи інтереси дітей та їх права на спілкування і виховання не тільки з боку батька, а й з боку матері, та права матері на участь у вихованні і спілкуванні з дітьми, позовні вимоги є обґрунтованими. З матеріалів справи встановлено наявність непорозуміння сторін (батька та матері дитини) щодо участі у вихованні доньок та встановлено, що між батьками дітей склалися неприязні стосунки, що стало перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з участю позивача у спілкуванні з дітьми. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, мають враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Встановлюючи порядок побачень матері з дітьми, врахувавши інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання матері брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми доньками, позицію доньок суд дійшов висновку про можливість визначення порядку графіку побачень матері з дітьми, оскільки право матері на спілкування з дітьми є її незаперечним правом, а спілкування дітей з матір`ю відповідає їх інтересам та слугуватиме повноцінному розвитку як цілісних особистостей.

Outcome: partial