Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

09 жовтня 2024 року на адресу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з Доманівського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Об`єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку розміром 5,5651 га кадастровий № 4822755000:03:000:0068 в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , смерть настала на тимчасово окупованій території АР Крим. Після отримання свідоцтва про смерть сестри та рішення Южноукраїнського міського суду від 29 травня 2024 року про надання додаткового строку для прийняття спадщини, вона звернулась до Доманівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - земельну ділянку розміром 5,5651 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Доманівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. 11 вересня 2024 року вона отримала від Доманівської державної нотаріальної контори постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивовану тим, що у неї відсутній оригінал державного акту про право власності на землю. Вважає, що вона є спадкоємицею другої черги, яка бажає прийняти спадщину, проте, із підстав, зазначених вище, не може узаконити свої спадкові права. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року витребувано у Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Забара, Доманівського району, Миколаївської області, яка померла [INFO] , в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] в с. Забари, Доманівського району, Одеської області. Батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с. 11/. 02 листопада 1979 року після реєстрації одруження, прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » /а.с. 12/. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] в с. Забари, Доманівського району, Миколаївської області. Батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с. 13/. 06 листопада 1979 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу прізвище чоловіка та дружни « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно /а.с. 14/. Заочним рішенням Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 24 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 15-16/. З досліджених документів вбачається, що позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] 24 червня 2003 року на підставі розпорядження Доманівської районної державної адміністрації від 25 вересня 2002 року № 313 [PERSON] було видано свідоцтво про право приватної власності на земельну ділянку площею 5,57 га, розташовану на території Доманівської селищної ради, Доманівського району, Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 10/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 липня 2023 року [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 5,5651 га кадастровий № 4822755000:03:000:0068 /а.с. 19-20/. 22 жовтня 2019 року у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Забара, Доманівського району, Миколаївської області померла /а.с. 9/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 травня 2024 року визнано [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] - 2 місяці з моменту набрання рішення суду законної сили /а.с. 22-28/. 11 вересня 2024 року постановою Доманівської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 184/02-31 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що нею не було надано оригінал державного акту про право власності на землю /а.с. 17/. Як вбачається з копії спадкової справи № 46/2024, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась [PERSON] /а.с. 58-73/. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Отже, враховуючи наведене, земельна ділянка розміром 5,5651 га кадастровий № 4822755000:03:000:0068 є об`єктом спадкування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Як вбачається зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно копії спадкової справи, спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В силу п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З письмових доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] правомірно набула право власності на земельну ділянку розміром 5,5651 га кадастровий № 4822755000:03:000:0068 та правомірно нею володіла, а після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на вказане майно. Спадкоємцем другої черги після її смерті є її сестра [PERSON] . Постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, остання не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті сестри [PERSON] , визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, інші спадкоємці відсутні, але в позасудовому порядку позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення судових витрат позивач не заявляла.

Outcome: approved