Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до [PERSON] далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 41 019,73 грн. та понесених судових витрат у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30 грудня 2021 року між позичальником, [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 730191, в межах якого ТОВ «Слон кредит» надало Відповідачу кредит у гривні, а Відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Кредитним договором 24 січня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 2401-24, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ «Слон Кредит» - Додатку № 1 до Договору Факторингу № 2401-24 від 24.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 41 019,73 грн., з яких: - 18 377,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 22 642,71 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами Кредитного договору Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.01.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Посилаючись на вказані обставини, просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Рух справи та позиції сторін: 19.08.2024 позов надійшов до суду. 02.09.2024 після отримання у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначено на 03.10.2024 та відкладено на 29.10.2024 на 12.11.2024 за клопотанням позивача з метою залучення захисника. 11.11.2024 до суду надійшло клопотання адвоката Працюка В.Л., який вступив у справу у якості представника відповідача [PERSON] , на підставі доручення Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 06.11.2024 №001-10006545, про відкладення судового засідання, призначеного на 12.11.2024, з метою ознайомлення з матеріалами справи та відпрацювання спільної позиції у справі з клієнтом. Розгляд справи відкладено на 04.12.2024. 28.11.2024 до суду від відповідача, [PERSON] , надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких він зазначає, що дійсно уклав кредитну угоду з ТОВ «Слон кредит», шляхом підписання договору про надання споживчого кредиту, інших документів ТОВ «Слон кредит». Проте зауважує, що зі змістом Правил надання грошових коштів у позику він не знайомий, оскільки первісний позикодавець їх не надавав. Підписаний договір не містить конкретних положень щодо розміру відсотків, неустойки, тощо, з якими він би міг ознайомитись та оцінити. Таким чином, позикодавець має право вимагати від нього виключно погашення суми фактично отриманих ним коштів, не більше. Вказує на те, що ТОВ «Слон кредит» надав йому позику у розмірі 25 000 грн., але фактично він отримав лише 20 000 грн., оскільки 5 000 грн. з цих коштів, первинний кредитор одразу відрахував на свою користь. Зауважує, що він сплатив по кредиту 12 880 грн., проте позивач у позові про це не зазначив. Сплатити повністю всю суму боргу він вчасно не зміг внаслідок особистих обставин. Крім того, відповідач зазначає, що ні первинний позикодавець, ні позивач не повідомляли його про заміну сторони (кредитора) в зобов`язанні відносно нього як боржника. Враховуючи викладене, просить суд, позовні вимоги задовольнити частково, а саме в розмірі 12 120, 00 грн. 03.12.2024 до суду з використанням підсистеми «Електронний суд» від представника позивача, Летун Т.В. надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що [PERSON] уклав із ТОВ «Слон Кредит» Договір про надання споживчого кредиту №788369 від 30 грудня 2021 року в якому сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кошти, строки та умови користування ними, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору, на погоджених умовах, шляхом підписання договору власноручним підписом Позичальника. У відповідності до умов договору, кошти надано Позичальнику в безготівковій формі на банківську платіжну картку № [NUMBER] , вказану власноруч Позичальником при укладанні договору, на яку і було перераховано кошти. У розрахунку заборгованості, наданому первісним кредитором, відображено сплату Відповідачем коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, що є беззаперечним підтвердженням укладення договору, погодження умов та отримання коштів. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Встановлені судом обставини. Судом встановлено, що 30.12.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] (відповідачем) укладено договір про надання споживчого кредиту № 788369 /а.с.4-9/. Умовами договору передбачено, що: - загальний розмір кредиту складає 25 000,00 грн. (пункт 1.3), - строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 30.12.2024 включно. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком 1 до цього договору (п 1.4), - тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та складає: - за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); - за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних (п.1.5); - орієнтовна реальна річна процентна ставка га дату укладення договору складає 190,35 % річних (п.1.7), - орієнтовна загальна вартість кредиту складає 74 42649 грн. Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 20 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству у будь-який спосіб; - у розмірі 5 000,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору. Відповідно до п.3.1. договору, нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки передбачені договором (Графіком платежів). Відповідно до п. 5.1. Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Пунктом 9.3.визначено, що з метою укладення цього Договору, зі сторони Товариства Договір підписується аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, а зі сторони Споживача власноручним підписом. Пунктом 9.8. договору передбачено, що підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №06-КД від 26.10.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Підписуючи вказаний договір, [PERSON] своїм підписом також підтвердив, що отримав свій примірник договору (п. 10 договору). Крім того, слід зауважити, що підписуючи зазначений вище договір про споживчий кредит, [PERSON] підписав також паспорт споживчого кредита, яким обумовлено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної відсоткової ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а також порядок повернення кредиту /а.с.12-14/. З долученої представником позивача до матеріалів справи копії платіжного доручення № 14139 від 30.12.2021, вбачається, що ТОВ «Слон кредит» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 20 000, 00 грн., призначення платежу: видача кредиту згідно договору № 788369 від 30.12.2021, [PERSON] /а.с.78/. Факт укладення вказаного договору та отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Слон кредит» підтверджується як матеріалами справи, оглянутими у судовому засіданні, так і самим відповідачем. Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено копії фіскальних чеків /а.с.68,69/, які досліджені у судовому засіданні, та з яких вбачається, що [PERSON] певний час здійснював оплату в рахунок погашення кредитної заборгованості на рахунок ТОВ «Слон Кредит», зокрема ним сплачено наступні суми: 24.01.2022 - 1980,00 грн. 29.06.2022 - 980,00 грн. 30.07.2022 - 1023,75 грн. 17.09.2022 - 1274,00 грн. 16.11.2022 - 1462,5 грн. 12.12.2022 - 972,00 грн. 26.01.2023 - 1023,75 грн. 11.03.2023 - 980 грн. 27.03.2023 - 980 грн. 25.10.2023 - 980 грн. Фіскальний чек від 07.07.2022 на суму 980,00 грн. судом не береться до уваги, оскільки зазначена сума сплачена на рахунок ТОВ «Кредит ту ю». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 зазначено, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Отже, вносячи вищевказані суми грошових коштів на рахунок ТОВ «Слон Кредит», відповідач фактично підтвердив своє волевиявлення на укладення договору та погодження всіх його умов. Твердження відповідача з приводу того, що з Правилами надання грошових коштів у позику він не знайомий, оскільки первісний позикодавець їх не надавав, підписаний договір не містить конкретних положень щодо розміру відсотків, неустойки, тощо, з якими він би міг ознайомитись та оцінити, а також з приводу того, що ТОВ «Слон кредит» надав йому позику у розмірі 25 000 грн., але фактично він отримав лише 20 000 грн., оскільки 5 000 грн. з цих коштів, первинний кредитор одразу відрахував на свою користь, спростовуються матеріалами справи, зокрема, власноруч підписаними відповідачем договором про надання споживчого кредиту № 730191 від 30 грудня 2021 року та паспортом споживчого кредиту, у яких чітко визначені умови надання кредиту, порядок його повернення та розмір процентної ставки. Зокрема чітко вказано, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 20 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству у будь-який спосіб; - у розмірі 5 000,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом. Крім того, у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток 1 до Договору), яка також підписана власноруч позичальником [PERSON] , чітко вказані щомісячні суми платежу за кредитом та процентами за користування кредитом, у тому числі, сума відсотків за перший день користування кредитом у розмірі 5000 грн. вказана у стовпці 10 за 31.12.2021 даної таблиці /а.с.15-16/. Також, 24 січня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 2401-24, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Слон кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.2.1.7. Договору факторингу на день підписання відповідного Рестру Боржників, Право Вимоги, яке відступається за відповідним Рестром Боржників, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість Боржників перед Клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах (незалежно від наявності факту прострочки зобов`язань з боку Боржників, але за наявності законних підстав для стягнення заборгованості), що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по Боржникам не відступлені Клієнтом третім особам, Клієнтом не укладено угод про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24.01.2024 до Договору факторингу № 2401-24 від 24.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] (номер кредитного договору № 788369) у сумі 41 019,73 грн., з яких: 18 344,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 642,71 грн. - сума заборгованості за відсотками /а.с.22/. Застосовані норми права. Згідно зі ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України - ЦКУ). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з матеріалів справи, позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ», звернулось до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором (договір по надання споживчого кредиту) № 788369 від 30.12.2021 у загальному розмірі 41 019, 73 грн., з яких 18 377, 02 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 642,71 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до умов договору № 788369 від 30.12.2021 відповідач отримав кредит у розмірі 25 000, 00 грн. на 1096 днів з кінцевим терміном повернення 30.12.2024 включно (п.1.3, 1.4 договору). Підписуючи вказаний договір відповідач також зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 25% в день (9125% річних) за перший день користування кредитом (включно) та 85% річних за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту (п.1.5). Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 788369 від 30.12.2021 (Графік платежів) повернення кредиту відбувається шляхом сплати позичальником встановлених платежів протягом 36 місяців до 30.12.2024 включно (а.с. 15-16). 30.12.2021. відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту у пункті 4 якого зазначено інформацію щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування. Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у ЗУ «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII)). З огляду на ці приписи, паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положення Закону № 1734-VIII допускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоб відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема, розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі. Тобто, відповідач погодився у письмовому вигляді з усіма умовами кредитування, зокрема і щодо розміру відсотків та порядку їх сплати. У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ч.1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Судом встановлено, що в порушення умов укладеного кредитного договору № 788369 від 30 грудня 2021 року, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконав ні первісному, ні новому кредитору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таким чином, твердження відповідача щодо того, що ні первинний позикодавець, ні ТОВ «ЄАПБ» не повідомляли його про заміну кредитора, судом не беруться до уваги, оскільки це не звільняло його від погашення заборгованості за кредитом первісному кредиторові. Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення із відповідача суд дійшов наступних висновків. Відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів повного погашення кредиту в строки, визначені договором, відповідач був ознайомлений з умовами щодо розміру кредиту та порядку його погашення, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Твердження відповідача з приводу ненадання позивачем ні йому, ні суду жодних даних щодо часткового погашення ним кредиту, судом також не беруться до уваги, оскільки представником позивача до додаткових пояснень у справі долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 788369 від 30.12.2021, у якому у графах 5,6 зафіксовані дата та сума щомісячного платежу позичальника, суми яких також були враховані при зверненні з даним позовом до суду Таким чином, всупереч положень частини 1 статті 81 ЦПК України, відповідачем не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені ним строки кредит не погашений. Крім того, у судовому засіданні відповідач наголосив на тому, що з 24.02.2022 в Україні оголошено воєнний стан, тому, як йому відомо, стягувати відсотки за користування кредитом заборонено. З приводу зазначеного, суд вважає за необхідне роз`яснити наступне. Так дійсно, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 днів, який, в подальшому, неодноразово продовжувався та продовжує діяти дотепер. Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, в редакції Закону № 2120-IX від 15.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до приписів ст. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Верховний Суду своїй Постанові від 31 січня 2024 року справа № 183/7850/22 провадження № 61-14740св23, зазначив наступне. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за відсотками лише відповідно до умов кредитного договору № 788369 від 30.12.2021. При цьому, позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК України (стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми) позивачем не заявлялось, тому вказане твердження відповідача судом не береться до уваги. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, відтак порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості в загальному розмірі 41 019,73 грн., з яких: 18 377,02 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 642,71 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved