Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що має з відповідачем спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення ухваленого Кодимським районним судом Одеської області 13.06.2022 року з [PERSON] на її користь на утримання сина стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач вказує, що на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення коштами, оскільки збільшуються потреби в навчанні та розвитку. Тому на даний час раніше стягнутого розміру аліментів вже не вистачає для задоволення потреб дитини в одязі, продуктах харчування та засобах гігієни. У зв`язку з чим позивач змушена пред`явити до відповідача позов про зміну розміру стягуваних аліментів шляхом подання до суду відповідної позовної заяви, в якій просить збільшити розмір щомісячно стягуваних з відповідача на її користь аліментів з твердої грошової суми в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до частини заробітку платника аліментів. 24.05.2024 року ухвалою суду\~(а.с.13)\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрите провадження\~у цивільній\~справі розгляд\~якої визначено\~проводити в\~порядку загального\~позовного провадження.\~Одночасно роз`яснено\~відповідачу його\~право у\~15\~денний строк\~з дня\~одержання ухвали\~про відкриття\~провадження подати\~на адресу\~Кодимського районного\~суду Одеської\~області відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали надіслано сторонам, зокрема відповідачу разом із судовою повістко і копією позовної заяви та доданих до неї документів рекомендованим листом, у відповідності до ч.2, 4-6, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 11.04.2024 року № 03-17/1835 (а.с.12), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, що підтверджує поштове повідомлення № 0690241802880 про вручення йому 23.06.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 0600271347631 (а.с.26). У встановлений судом строк відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом учасника справи сторони (відповідача), а саме відзив на позовну заяву (відзив) не подав. 22.10.2024 року ухвалою суду (а.с.34--35) було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка від 28.11.2024 року про доставку повідомлення у «Viber» (а.с.53), згідно поданої нею заяви від 15.05.2024 року (а.с.9). При цьому, 26.12.2024 року позивачем було подано письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання йому судової повістки поштою за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації Кодимської міської\~ради Подільського\~району Одеської\~області від\~11.04.2024\~року №\~03-17/1835\~(а.с.12),\~отриманої судом\~на виконання\~вимог ч.6\~ст.\~187\~ЦПК України,\~яке було\~вручено йому\~10.12.2024\~року,\~що підтверджують\~відомості про\~результат надсилання\~рекомендованого поштового\~відправлення №\~0610212109358\~з офіційного\~веб-сайту\~АТ «Укрпошта». При цьому, 26.12.2024 року до суду надійшла письмова заява відповідача від 20.11.2024 року, в якій останній просив суд позовні вимоги заявлені позивачем до нього задовольнити частково, стягнувши з нього на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~положень ч.1\~ст.\~223\~ЦПК України,\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті.\~Водночас із\~цим п.1\~ч.3\~ст.\~223\~ЦПК України\~передбачає,\~що якщо\~учасник справи\~або його\~представник були\~належним чином\~повідомлені про\~судове засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~учасника справи\~(його\~представника)\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин неявки.\~Згідно ч.3\~ст.\~211\~ЦПК України,\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 05.11.2014 року Котовським міськрайонним судом Одеської області у справі № 505/4276/14-ц було ухвалено рішення (а.с.19), яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх його доходів, але не менш ніж в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Виконання виконавчого документу виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області за рішенням ухваленим 05.11.2014 року у справі № 505/4276/14-ц здійснюється в межах виконавчого провадження № 57735566, яке перебуває у провадженні Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що свідчить заочне рішення Кодимського районного суду Одеської області від 08.02.2024 року у справі № 503/1480/24 (а.с.17-18), яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 81583,95 грн.. Сторони мають\~спільну малолітню\~дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 31.01.2020 року, актовий запис № 21 (а.с.6). 13.06.2022 року Кодимським районним судом Одеської області у справі № 503/572/22 було видано судовий наказ (а.с.16), яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.06.2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Відповідно до ст. 7 Закону України\~«Про Державний\~бюджет на\~2024\~рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2024 року становить 2563 грн. Згідно витягу № 13-1511/552 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.8), виданого Кодимською міською радою Подільського району Одеської області 13.05.2024 року, малолітній [PERSON] продовжує з 12.03.2020 року мати зареєстроване у встановленому законом порядку місцем проживання разом із своєю матір`ю позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 02.01.2024 року відповідач [PERSON] був призваний під час загальної мобілізації для проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] , про що свідчить лист-відповідь [INFO] від 03.12.2024 року № 5283. Нормативно-правове обґрунтування: У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001\~року № 2402-III\~(надалі\~за текстом\~Закон), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно положень ч.1 ст. 12 Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~зв`язку\~зі зміною\~матеріального чи\~сімейного стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Висновки суду - щодо обґрунтованості пред`явлення позовних вимог: Відповідно до ст. 12 і 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положенням ч.2-3 ст. 83 ЦПК України встановлено процесуальний обов`язок позивача подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідача разом з поданням відзиву. В свою чергу ч.4 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За обставин\~зазначених в\~позовній заяві\~позивачем [PERSON] , з якою проживає неповнолітній (малолітній) син, неодмінно зазнає впливу збільшення потреб на утримання сина, пов`язаних із природнім зростанням дитини, що не може не впливати негативно на зміну матеріального стану позивача. Зазначена обставина, з огляду на ч.1 ст. 192 СК України, є підставою для збільшення розміру аліментів визначених за рішенням суду. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів про свої доходи, зокрема відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, які можна отримати як за зверненням до органу Державної податкової служби України так і шляхом виконання електронного запиту в «Електронному кабінеті» Державної податкової служби України через офіційний веб-сайт за посиланням https://cabinet.tax.gov.ua/. Водночас та обставина, що відповідач [PERSON] з 02.01.2024 року є військовослужбовцем за мобілізацією, дає суду підстави вважати, що останній наразі має стабільний дохід принаймні від отримання грошового забезпечення військовослужбовця, тому суд вважає, що останній має можливість сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина [PERSON] в більшому розмірі, а ніж раніше стягнутий з нього у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (у 2024 році становить 1281,5 грн (прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років 2563 грн / 50 % = 1281,5 грн)) та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Водночас із цим зазначене вказує на зміну самого матеріального стану відповідача [PERSON] , що також з огляду на ч.1 ст. 192 СК України, є підставою для збільшення розміру аліментів визначених за судовим рішенням (судовим наказом). Однак, на підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином суд вважає, що позов позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів фактично є позовом про зміну способу стягнення аліментів, а саме з твердої грошової суми в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів частини щомісячно. При цьому, з врахуванням отриманого відповідачем розміру заробітку (доходу) грошового забезпечення військовослужбовця, така зміна способу стягнення аліментів може призвести до збільшення суми стягуваних аліментів, але за своїм змістом заявлення позивачем відповідної позовної вимоги не є збільшенням розміру аліментів. У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus ). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (правовий висновок висловлений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21). У постановах Великої Палати Верховного Суду від\~\~04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та\~\~від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. В свою чергу у відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Водночас із цим при визначенні самої частки, яка підлягає стягненню з доходу (заробітку) відповідача на користь позивача у вигляді аліментів, суд звертає увагу на ті обставини, що твердження наведені позивачем у змісті своєї заяви по суті справи позовній заяві, а відповідачем в своїх заяв до суду від 20.11.2024 року щодо розміру доходу (заробітної плати /\~грошового забезпечення\~військовослужбовця),\~який отримує\~відповідач [PERSON] , не обґрунтовані посиланням на конкретні належні докази. Так позивачем [PERSON] , за умов відсутності в неї доказів про дохід та/або дохід відповідача [PERSON] , до позовної заяви не додано клопотання про витребування від Головного управлінням ДПС в Одеській області відповідних відомостей про доходи та/або від Головного управлінням Національної поліції в Одеській області відомостей про дохід (заробітну плату), у відповідності до положень ст. 84 ЦПК України. Натомість відповідач [PERSON] також не подав до суду доказів про розмір свого грошового забезпечення військовослужбовця та/або доходу за відомостями Головного управлінням ДПС в Одеській області та/або військової частини за місцем проходження військової служби. Таким чином обидві сторони не реалізували свої процесуальні можливості на належне доведення обставин на які вони посилаються як на підстави своїх вимог (позивач) та заперечень (відповідач). Тому в суду відсутні відомості яку конкретну суму може становити частина заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , а відтак чи не буде стягнення з нього аліментів в розмірі частини необґрунтоване обтяжливим. При цьому, як суд вже відзначав вище, саме проходження відповідачем [PERSON] військової служби дає суду підстави вважати, що останній має можливість сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина [PERSON] в більшому розмірі, а ніж раніше стягнутий з нього у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим суд при вирішенні даної справи вважає за доцільне дотриматись балансу між правами і інтересами як позивача так і відповідача визначивши розмір частки, яка підлягає стягненню з доходу (заробітку) відповідача на користь позивача у вигляді аліментів у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Ураховуючи вище зазначене суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, змінивши спосіб щомісячного стягнення аліментів на користь позивача з відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на їх стягнення у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а саме в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. - щодо судових витрат: Ураховуючи, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 ч.1 ст. 5\~Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, то на виконання вимог ст.\~141\~ЦПК України та ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial