Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк терміном в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть №61. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,30 га., єдиним спадкоємцем за законом, якої він є. 11.12.2024 за його зверненням державний нотаріус Пулинської державної нотаріальної контори відмовила в оформленні спадщини у зв"язку із пропуском строку, передбаченого чинним законодавством для прийняття спадщини. Зазначає, що строк для прийняття спадщини пропущений із поважних причин, оскільки з часу відкриття спадщини йому не було відомо про наявність державного акту на земельну ділянку і дізнався про його по збігу встановленого законодавством строку на прийняття спадщини, тому був позбавлений можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Окрім того, відстань між місцем його постійного проживання і місцем відкриття спадщини, є великою. Ухвалою суду від 17.12.2024 відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до підготовчого засідання. 07 січня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з"явилися, позивач надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовну заяву задовольнити. Представник відповідача - Пулинської селищної ради, у судове засідання не з"явився, з Пулинської селищної ради на адресу суду надійшло письмове клопотання, в якому просять розглядати справу без участі їх представника. Проти задоволення позову не заперечують. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 30.03.2023, виданого Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 61 (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.05.1993, батьком позивача є [PERSON] (а.с.12). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №233304 від 25.02.2005, виданого Черняхівською районною державною адміністрацією, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 2.30 га, кадастрові номера: 1825683600:08:000:0072 (1,56 га) та 1825683600:08:000:0017 (0,74 га), що розташована на території Жадьківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (а.с.13-14). З довідок №№817, 818 від 10.10.2024, виданих Кошелівським старостинським округом №3 Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців після смерті за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.15-16). Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 11.12.2024 №655/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] , у зв"язку з тим, що він не прийняв спадщину в порядку та строк, встановлені законодавством (а.с.17-18). Згідно відповіді Пулинської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №1/01-16 від 02.01.2025, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкова справа не заводилась. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. Судом у відповідності до ст.82 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. За положеннями ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ст.ст.1220, 1222, 1269, 1270 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). За змістом ч.1 та ч.2 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Під час розгляду справи встановлено, що позивач пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини у зв"язку з тим, що йому не було відомо про наявність у батька права власності на земельну ділянку, а дізнався про це по збігу встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Крім того, між місцем постійного проживання позивача і місцем відкриття спадщини велика відстань, а тому наведені обставини позбавляли його можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Враховуючи те, що наведені позивачем причини є об`єктивними та істотно ускладнювали [PERSON] вчинити дії на прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, а тому суд визнає їх поважними. З вищенаведених підстав суд приходить до переконання про те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а причини пропуску строку є поважними, тому задовольняє позов.

Outcome: approved