Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивачка), діючи через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення його батьківських прав відносної їхніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем їхні спільні діти за рішенням суду проживають разом з нею. При цьому відповідач жодних контактів з дітьми не підтримує та не спілкується з ними, їхнім життя не цікавиться, дітей не відвідує, ігнорує обов`язки щодо участі в утриманні дітей, маючи заборгованість зі сплати аліментів на суму 70 713 грн. 50 коп., які жодного разу не сплачував. Це у свою чергу свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, при цьому пояснила, що приблизно три роки тому вони з відповідачем фактично розійшлися, у листопаді 2022 року їхній шлюб було розірвано. Також рішенням суду на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання їхніх спільних дітей, яких рішенням суду залишено проживати з нею. З того час відповідач з дітьми не спілкується, останній раз телефонував два роки тому, при цьому ображав її, погрожував та просив грошей. Жодної участі в утриманні та вихованні дітей відповідач не приймає. Аліментів на утримання своїх дітей жодного разу не сплачував у зв`язку з чим утворилася значна заборгованість за аліментами. Своїх дітей вона утримує самостійно разом зі своїм співмешканцем [PERSON] , з яким у них народилася одна спільна дитина. На даний час вони проживають у Великій Британії, де планують укласти шлюб, а також в майбутньому її співмешканець має намір усиновити її спільних з відповідачем дітей. Проти розгляду справи без участі відповідача та постановлення заочного рішення позивачка не заперечувала. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю з підстав, вказаних у позові. Проти розгляду справи без участі відповідача та поставлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча викликався до суду належним чином, зокрема шляхом надіслання повістки про виклик за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка повернулася до суду з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин, відповідно до пункту 4 частини сьомої статті 128, статті 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. При цьому останній заяв по суті справи та про розгляд справи без його участі до суду не подав. Представник третьої особи у судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Заяви та клопотання учасників справи Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та зустрічного позову. Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У зв`язку з розглядом справи у порядку загального позовного провадження, враховуючи, те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився і відзиву на позов та заяви про розгляд справи без його участі не подав, беручи до уваги позицію позивачки та її представника, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши вступне слово позивачки та її представника, думку дитини позивачки [PERSON] , а також думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 09 вересня 2014 року, який було розірваною рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2022 року (а.с. 8-10). Вони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2022 року з відповідача на користь позивачки на утримання їхніх спільних дітей було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 11-13). Згідно інформації Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівського області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03 квітня 2024 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання спільних з позивачкою дітей у розмірі 70 713 грн. 50 коп., при цьому з розрахунку заборгованість вбачається, що з моменту присудження аліментів відповідач жодного разу їх не сплачував (а.с. 19-21). Опитаний у судовому засіданні малолітній син позивачки та відповідача [PERSON] пояснив, що свого батька він пам`ятає, більше року тому батько телефонував йому та обіцяв подарунок на день народження, однак подарунку від батька він так і не отримав. Батько більше з ним не спілкувався, участі в його вихованні та утриманні не приймав, навчанням жодного разу не цікавився, при цьому його утримує та виховує мама разом зі своїм співмешканцем, який дбає про них з братом. Також дитина висловила згоду на те, щоб її батька було позбавлено батьківських прав відносно нього та його меншого брата. Органом опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області розглядалося питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та було встановлено, що відповідач участі у вихованні своїх дітей не приймає, аліментів не сплачує, маючи заборгованість за аліментами. Працівники служби у справах дітей спілкувалися з дитиною [PERSON] , який повідомив, що батька давно не бачив і той навіть не вітав його та брата з днем народження. При цьому обстежити умови проживання дітей не виявилося можливим через те, що вони на даний час проживають у Великій Британії, місце проживання батька дітей невідоме, тому з ним працівники служби у справах дітей поспілкуватися не змогли. У зв`язку з цим органом опіки та піклування зроблено висновок про неможливість визначити доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його спільних з позивачкою дітей. Даний висновок затверджено рішення Виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №300 від 11 листопада 2024 року (а.с. 41-42). Відповідно до частин першої, другої, третьої та п`ятої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи відповідач, будучи повнолітньою особою, тривалий час безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , тим самим свідомого нехтує даними обов`язками. Так, відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, взагалі не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, жодної допомоги дітям не надає, утриманням дітей займається лише позивачка, яка є їх матір`ю і в родині якої останні виховуються. Все викладене вище свідчить про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , оскільки це відповідає інтересам даних дітей, тому позов підлягає задоволенню повністю. Судові витрати Позивачкою було сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 968 грн. 96 коп., при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути в якості компенсації судових витрат 968 грн. 96 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved