Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

18.10.2024\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вищевказаною позовною\~заявою на\~обгрунтування якої\~зазначила,\~що [INFO] помер\~її чоловік\~ [PERSON] \~та після\~його смерті\~залишилася спадщина,\~до складу\~увійшла 1/4\~частка кв.\~ [ADDRESS] .\~Вищевказана квартира\~приватизована померлим\~ [PERSON] ,\~нею,\~та відповідачами\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~а тому\~всім співвласникам,\~у тому\~числі померлому\~чоловіку,\~належить по\~1/4\~частці у\~квартирі (далі\~ спадкове\~майно).\~ [PERSON] \~не залишив\~заповіту,\~а тому\~спадкування відбувається\~за законом.\~Зазначає,\~що спадкоємцями\~першої черги\~спадкоємців за\~законом після\~смерті [PERSON] \~є вона,\~як дружина\~померлого,\~а також\~відповідачі,\~які є\~його синами.\~Ніхто із\~спадкоємців заяву\~до нотаріуса\~не подавав,\~спадкова справа\~не заводилась.\~У свою\~чергу,\~вона прийняла\~спадщину,\~оскільки постійно\~проживала разом\~з чоловіком\~на час\~його смерті.\~Однак,\~ на\~день смерті\~чоловіка вона\~була зареєстрована\~в м.\~Луцьку у\~квартирі свого\~сина [PERSON] .\~Вказує,\~що на\~даний час\~їй необхідно\~визнати право\~власності на\~спадкове майно.\~Приватним нотаріусом\~Луцького районного\~нотаріального округу\~Гордійчук М.В.\~надано роз`яснення,\~що видати\~свідоцтво не\~можливо,\~оскільки нею\~не доведено\~факт прийняття\~спадщини.\~У зв`язку\~з цим,\~вона змушена\~звернутись до\~суду.\~Враховуючи наведене,\~просить суд\~встановити факт\~постійного проживання\~ [PERSON] \~разом з\~чоловіком [PERSON] \~на час\~відкриття спадщини,\~тобто на\~день смерті\~ [INFO] в\~квартирі за\~ [ADDRESS] ;\~визнати за\~ [PERSON] \~після смерті\~чоловіка [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~за законом\~право власності\~на спадкове\~майно \~1/4\~частку квартири\~за [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Судові витрати по сплаті судового збору просив залишити за позивачкою. Разом з тим, просив суд повернути [PERSON] з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у розмірі 3198 грн. Відповідачі у судове засідання не з`явились, попередньо подали заяви про визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , та після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна увійшли, зокрема, 1/4 частин кв. [ADDRESS] . Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємця першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина позивачка [PERSON] , а також їх спільні діти відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено судом, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Дана обставина підтверджується листом приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. № 258/01-16 від 06.12.2024 року (а.с. 70-71). У свою чергу, як слідує з листа приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В. № 199/01-16 від 06.09.2024 року, [PERSON] у відповідь на її звернення роз`яснено, що видача їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є неможливою, оскільки нею не надано доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 13). У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що вона постійно проживала разом зі своїм чоловіком, у тому числі й на день його смерті, тим самим прийняла спадщину у визначеному законом порядку. Згідно ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як встановлено судом, померлий [PERSON] та позивачка [PERSON] з 15.12.1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6), за час якого у них народилося двоє синів відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Допитані в ході розгляду справи свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що померлий [PERSON] та позивачка [PERSON] станом на 25.12.2005 року проживали за однією адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку, суд приймає до уваги визнання позову відповідачами у справі, оскільки останні, як сини позивачки та померлого [PERSON] , підтвердили факт постійного проживання їх батьків станом на 25.12.2005 року в квартирі за [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкування, за нормами ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначено, що згідно з правилами ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Отже, позивачці як спадкоємиці після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] належить 1/4 частка квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наявність спадкового майна в натурі підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 12.07.1994 року та технічним паспортом на вищевказану квартиру (а.с. 9-11). Оскільки, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права через нотаріальну контору, у зв`язку з тим, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також вона позбавлена можливості в інший спосіб реалізувати своє право, в частині спадкування майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] при зверненні до суду з позовом, який став підставою розгляду цивільної справи № 161/19362/24, було заявлено 2 (дві) позовні вимоги: немайнового характеру про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті, за подання якої необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.; майнового характеру про визнання права власності на 1/4 спадкового майна, за подання якої необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3198,38 грн. (ціна позову 319838 грн. х 1 %). Отже, загальна суму судового збору, яка підлягала сплати позивачкою при зверненні до суду з даним позовом становить 4409,58 грн., однак останньою фактично сплачено судовий збір у розмірі 7608,20 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»\~сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»\~у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Із наведеного слідує, що надміру сплачені кошти в розмірі 3198 грн. підлягають поверненню позивачу. Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим\~наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787\~та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182. Згідно з п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Outcome: approved