Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

26.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося в суд із позовом до про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №15136-07/2021 від 23.07.2021, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем у розмірі 32500 грн., а також сплаченого судового збору при зверненні із даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що 23.07.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №15136-07/2021 від 23.07.2021, який підписано відповідачем електронним підписом шляхом одноразового ідентифікатора. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК Інвеструм» передає, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Позивач зазначив, що відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 32500 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26500 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13.01.2023 позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №15136-07/2021 у розмірі 32500 грн., які просить стягнути із відповідача у свою користь. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.10.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи із поважних причин суду не подавав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. 23.07.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» (Товариство) та [PERSON] (Клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту №15136-07/2021, відповідно до пункту 1.1 якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 6000 грн. на умовах строковості, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 21.08.2021. Строк дії договору починається із моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п.1.2). За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% річних від суми кредиту, в розрахунку 2,50% за добу (п.1.3). Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної Клієнтом. (п.1.6). Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором. (п.2.2.). У разі, якщо Клієнт не повернув кредит, в строк зазначений в п.ю1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи із дня укладення договору. (п.4.3). Відповідач підписав вказаний договір електронним підписом шляхом одноразового ідентифікатора W27346 та зазначив у своїх реквізитах номер своєї картки [NUMBER] хх-хххх-4379. Як вбачається із додатку №1 до вказаного договору про надання фінансового кредиту, сторонами складено Графік розрахунків та визначено сукупну вартість кредиту згідно якого зазначено сума кредиту у розмірі 6000 грн., нараховані проценти за користування кредитом 30 календарних днів 4500 грн., а всього 10500 грн. Зазначений додаток підписано відповідачем електронним підписом. Свої зобов`язання за вказаним договором про надання фінансового кредиту первісний кредитор ТзОВ «ФК Інвеструм» виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у передбаченій ним сумі, перерахувавши його на зазначену картку відповідача. 13.01.2023 між ТзОВ «ФК «Інвеструм» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до п.1.1 якого, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або настане в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Як зазначено у витязі з Реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, право грошової вимоги за кредитним договором №15136-07/2021 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на загальну суму боргу 32500 грн., з яких 6000 грн. загальна сума боргу по тілу кредиту; 26500 грн. сума боргу по відсотках. За правилом ч. 1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Устатті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи договір про надання фінасового кредиту №15136-07/2021 від 23.07.2021, укладений між ТзОВ «ФК Інвеструм» та [PERSON] вчинений в електронній формі та підписаний електронним підписом Позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення зазначеного договору про надання фінансового кредиту №15136-07/2021 від 23.07.2021. Статтею 1077 ЦК України, передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. У відповідності до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.. Відповідно до вимогстатті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України, свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач підтвердив своє право вимоги за договором про надання фінасового кредиту №15136-07/2021 від 23.07.2021 відповідно до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023. Статтею 525 ЦК України, визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст.526, ч. 1 ст.527, ч. 1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексуу строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другоїстатті 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Судом із матеріалів справи з`ясовано, що первісний кредитор ТзОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №15136-07/2021 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. Проте, відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань за вказаним правочином належним чином не виконав. З розрахунку заборгованості наданої позивачем за період з 13.01.2023 по 31.05.2024 за договором про надання фінансового кредиту №15136-07/2021, складеного ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вбачається, що станом на 31.05.2024 заборгованість відповідача [PERSON] становить 32500 грн, з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26500 грн сума заборгованості за відсотками. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України, визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд оцінивши та дослідвиши докази, а також у їх сукупності, вважає, що позов ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №15136-07/2021 кредитними договорами, слід задовольнити частково. При цьому, суд погоджується із твердженням позивача щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту №15136-07/2021, та вважає, що слід стягнути із відповідача у користь позивача заборгованість у розмірі 19500 грн., з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500 грн. сума заборгованості за відсотками нарахованими у межах строку, який обумовлений умовами вказаного правочину, а саме з 23.07.2021 по 20.10.2021 (90 днів). Так, як уже зазначалось вище судом, за умовами даного договору №15136-07/2021 відсоткова ставка складає 912/5 процентів річних від суми кредиту, в розрахунку 2,50 процентів на добу, що буде складати від суми наданого кредиту 150 грн. за добу. У пункті 1.2 кредитного договору сторони обумовили, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 21.08.2021. Однак, у пункті 4.3 зазначеного кредитного договору сторони також передбачили, що у разі якщо Клієнт не повернув кредит, в строк зазначений в п.1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи із дня укладення договору. Відтак, суд вважає, що загальна сума відсотків, яку слід нарахувати відповідачу за умовами договору про надання фінансового кредиту №15136-07/2021, а саме з 23.07.2021 по 20.10.2021 (90 днів) буде складати 13500 грн. (90х150=13500). Таким чином, на думку суду, сума загальної заборгованості відповідача за вказаним договором, яка підлягає стягненню буде складати 19500 грн. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону суд дійшов висновку про часткову доведеність позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: partial