Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

представник ТзОВ «Енерджі Трейд Груп» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 3182 грн. 74 коп., 3% річних в розмірі 392 грн. 83 коп., інфляційні втрати в розмірі 2032 грн. 31 коп., пеню в сумі 477 грн. 99 коп., а всього 8285 грн. 87 коп. На обґрунтування позову зазначає, що відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , постачальником якого у період з 01 липня 2021 року до 30 вересня 2021 року включно було ТзОВ «Енерджі Трейд Груп». На умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам 10 липня 2021 року [PERSON] було підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу у ТзОВ «Енерджі Трейд Груп» та відкрито абонентський рахунок № [NUMBER] (ЕІС код 56ХМ22Н37295643Н). З липня 2021 року до вересня 2021 року відповідачем спожито природний газ об`ємом 681,36 куб.м, на загальну суму 5382 грн. 74 коп. ТзОВ «Енерджі Трейд Груп», як постачальник природного газу свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало споживачу [PERSON] послуги з постачання природного газу. Однак споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не сплатив повну вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед ТОВ «Енерджі Трейд Груп» за спожитий природний газ. Станом на 30 січня 2024 року заборгованість споживача становить 5382 грн. 74 коп. [PERSON] не зверталася до ТзОВ «Енерджі Трейд Груп» із заявами про припинення подачі тазу, відмови від послуг ТзОВ «Енерджі Трейд Груп», та фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин. Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 26 серпня 2021 року до 30 січня 2024 року відповідачу нараховано 3% річних в розмірі 392 грн. 83 коп., а також інфляційні втрати в розмірі 2032 грн. 31 коп., пеню в розмірі 477грн. 99коп. [PERSON] направлялись платіжні доручення (рахунки на оплату за природний газ) для оплати вартості спожитого ним природного газу. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача ТзОВ «Енерджі Трейд Груп» не прибув, в позовній заяві зазначив, що у випадку неявки в судове засідання не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення поштового повідомлення за адресою реєстрації місця проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення Оцінивши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, зважаючи на наступне. Відповідно до додатку до Публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам від 10 липня 2021 року, [PERSON] , ознайомилася з умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2500, на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Постачальника, Публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам ТзОВ «Енерджі Трейд Груп» від 01.07.2020 в мережі інтернет за адресою: http:www.etg.ua, та приєднався до умов даного договору. Підписавши заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу, відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, врегульовані спеціальною нормою права - Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі - Правила постачання). На ім`я відповідача у ТзОВ «Енерджі Трейд Груп» відкритий абонентський рахунок № [NUMBER] (ЕІС код 56ХМ22Н37295643Н). [PERSON] здійснювала споживання природного газу, постачальником якого у період з 26 серпня 2021 року до 30 січня 2024 року був ТзОВ «Енерджі Трейд Груп», та у загальному обсязі за вказаний період спожила 681,36 куб.м, на загальну суму 5382 грн. 74 коп., що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500від 30.09.2015 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.1 п.17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п.29 Правил споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. В розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Крім того, відповідно до абз.2 п.4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. Згідно з п.11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до п.14 розділу ІІІ Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно представленого стороною позивача та долученого до матеріалів позовної заяви розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 30 січня 2024 року заборгованість споживача становить 5382 грн. 74 коп. Відповідачу були направлені платіжні доручення (рахунки на оплату за природний газ) для оплати вартості спожитого природного газу, однак відповідач не оплатила за надані послуги. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). У відповідності до положень ст.625 ЦК України за період з 26 серпня 2021 року до 30 січня 2024 року відповідачу нараховано 3% річних в розмірі 392 грн. 83 коп., а також інфляційні втрати в розмірі 2032 грн. 31 коп. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Враховуючи порушення споживачем строків сплати вартості поставленого природного газу, відповідачу за період 26 серпня 2021 року до 30 січня 2024 року нараховано пеню в розмірі 477грн. 99коп. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Оскільки відповідач фактично користувався послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин та після звернення до суду позивачем з позовною заявою, оплатив заборгованість в повному обсязі, а тому наявні підстави для застосування до нього спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, передбаченого ч.2ст.625 ЦК України, а саме: стягнення інфляційних витрат, 3% річних та пені за період з 26.08.2021 по 30.01.2024. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим суму судового збору суд стягує з відповідача на користь позивача. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028, 00 гривні.

Outcome: approved