Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 21761,45грн. заборгованості за кредитним договором, 3028грн. сплаченого судового збору та 9000грн. витрат на правничу допомогу. Свої вимоги мотивує наступним. 09.10.2022р. між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та позичальником [PERSON] на підставі заявки на пролонгацію від 08.10.2022р. до договору позики №555175745175, укладено договір кредитної лінії №555175745175001, відповідно до якого сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язань позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №555175745175 в сумі 9800грн. на новий строк 45 днів під проценти. Відповідно до п.2.2 договору, попередній договір пролонговується на новий термін 45 днів на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування кредитом за попереднім договором в сумі 2352грн. не пізніше 22.11.2022р. 18.12.2023р. між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників за договором позики, в тому числі за договором позики №555175745175001 від 09.10.2022р. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 08.04.2024р. заборгованість відповідача за кредитом складає 21761,45грн.,з яких 9800грн. - заборгованість за кредитом, 11961,45грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» виконано зобов`язання по кредитному договору в повному обсязі, так як надано відповідачці кредит у визначених розмірах. В порушення вищевказаних вимог, відповідач своєчасно не повернув кошти для погашення заборгованості, чим не виконав належним чином свої зобов`язання за даним договором. Внаслідок порушення умов договору у відповідача виникла заборгованість. Представник позивача у позові розгляд справи просив проводити у його відсутності, позов підтримує. Відповідач відзиву на позов суду не подав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 09.10.2022р. між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та позичальником [PERSON] на підставі заявки на пролонгацію від 08.10.2022р. до договору позики №555175745175, укладено договір кредитної лінії №555175745175001, відповідно до якого сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язань позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №555175745175 в сумі 9800грн. на новий строк 45 днів під проценти. Згідно п.2.2 договору, попередній договір пролонговується на новий термін 45 днів на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування кредитом за попереднім договором в сумі 2352грн. не пізніше 22.11.2022р. 18.12.2023р. між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників за договором позики, в тому числі за договором позики №555175745175001 від 09.10.2022р. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 08.04.2024р. заборгованість відповідача за кредитом складає 21761,45грн., з яких 9800грн. - заборгованість за кредитом, 11961,45грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути борг кредитодавцю, а останній вправі вимагати стягнення боргу включно зі штрафними санкціями з боржника. Судом встановлено, що відповідачка порушила умови договору, не погасила заборгованість в добровільному порядку, в результаті чого виникла заборгованість в загальній сумі 21761,45грн. В той же час, виходячи зі змісту статей 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. З огляду на зазначене, позов в даній частині підлягає до задоволення, а саме щодо стягнення із відповідача суми заборгованості за договором та відсотків за ним. Також, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 3028грн. Крім цього, згідно статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. З урахуванням викладеного вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду № 810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020. У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав Договір про надання правничої допомоги від 15.02.2024р., акт про надання юридичної допомоги від 09.04.2024р., згідно яких розмір витрат на правничу допомогу становить 9000грн. Таким чином, відповідно до ст. 137 ЦПК України, із врахуванням обсягу виконаних адвокатом робіт, складності справи, співмірності часу розгляду справи та участі адвоката у її розгляді, зокрема розгляду справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000грн.

Outcome: partial