Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

І. Суть спору [PERSON] через свого представника адвоката Білецьку І.М. звернувся в суд з позовом до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом від 04.09.2020 року після смерті [INFO] батька позивача [PERSON] , відповідно до якого останній все належне йому майно заповів сину (позивачу) [PERSON] . Представник позивача у позовній заяві зазначив, що у встановлений законодавством строк, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, позивач такої заяви до нотаріуса не подав оскільки був необізнаний про існування заповіту. Позивач заявляє, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки про існування заповіту йому раніше відомо не було. Про наявність даного заповіту його не повідомили, що на думку сторони позивача, свідчить про поважність причини пропуску такого строку. У зв`язку з наведеним представник позивача просить визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , терміном на два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. ІІ. Позиція учасників справи У судове засідання належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. У матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Білецької І.М. від 03.12.2024 року про здійснення розгляду справи без її участі та участі позивача та підтримання позовних вимог у повному обсязі та прохання про залишення за позивачкою судових витрат у справі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи міститься клопотання від 04.12.2024 року голови Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області Томашевської Л. про здійснення судового розгляду у даній справі без участі представника Іваничівської селищної ради за наявними письмовими доказами та визнання позовних вимог у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 06.11.2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, витяги зі Спадкового реєстру про наявність спадкової справи до майна спадкодавця, а також заповітів/спадкових договорів, посвідчених від імені [PERSON] , який помер [INFO] , останнє місце проживання - [ADDRESS] , у разі наявності спадкової (-их) справи (справ), - її (їх) копію.. 04.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.12.2024 року. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їй правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявила клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи,\~всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні\~обставини, на яких\~ґрунтується позов,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~судом встановлено\~наступне. ІV. Обставини справи, встановлені судом [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,18 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташована на території Іваничівської селищної ради, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серія І-ВЛ № 030388 (а.с.24). [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті батька позивача [PERSON] [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). 04.09.2020 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. за № 1503. Спадкоємцем всього належного спадкодавцеві майна є син, позивач по справі [PERSON] (а.с. 25). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 0,18 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташована на території Іваничівської селищної ради. Відповідно до витягу про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано у період з 01.06.2022 по 26.06.2022 за адресою: [ADDRESS] у період з 21.10.2016 по 26.06.2022 був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно з відповіддю ЦНАП Іваничівської слищної ради Володимирського району Волинської області від 23.07.2024 № 268/01-08/2-24 [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відомості про будь-яких інших осіб, які були б зареєстровані чи проживали разом із [PERSON] на дату смерті відсутні. Відповідно до копії Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 79369877 від 02.12.2024 року, відомостей щодо заведення спадкової справи до майна [PERSON] , який помер [INFO] в реєстрі немає (а.с. 22). 30.10.2024 року Іваничівською державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та запропоновано звернутися до суду для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с.12). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 21.03.2019 року, відповідно до якого все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.24). 04.09.2020 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. за № 1503. Спадкоємцем всього належного спадкодавцеві майна є син, позивач по справі [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦПК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Оскільки заповіт від імені [PERSON] , посвідчений за № 1503 складено пізніше (04.09.2020), то такий скасував заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 21.03.2019 за № 357. В свою чергу позивач [PERSON] бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті батька у шестимісячний строк не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через необізнаність про наявність на його ім`я заповіту. У зв`язку з такими обставинами, позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. V. Застосоване судом законодавство В статті 55\~Конституції\~України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.\~15\~ЦК\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.12\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81 ЦПК). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК). Згідно ст.\~78\~ЦПК\~України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.\~79\~ЦПК\~України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80\~ЦПК\~України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). У відповідності до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. У відповідності до статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». VI. Висновки суду Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , 04.09.2020 року склав заповіт, який зареєстровано в реєстрі за № 1503 та, відповідно до якого, все належне йому майно заповів сину [PERSON] . Станом на 16.12.2024 року спадкова справа на ім`я [PERSON] не заводилася, інші особи, які б фактично прийняли спадщину відсутні. Беручи до уваги викладені у позовні заяві обставини щодо пропуску позивачем [PERSON] строку для прийняття спадщини (необізнаність щодо наявності на ім`я позивача заповіту), які підтверджуються матеріалами справи, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем майна за заповітом після смерті батька [PERSON] , суд вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд виснував, що є всі підстави для задоволення позовних вимог і визначення позивачу додаткового строку терміном два місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .

Outcome: approved