Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

У квітні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» через свого представника - Крюкову М.В. звернулось до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 124 671,85 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5591141 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 24 700,00 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту (18.02.2023) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 24 7,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконав. Відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора на загальну суму 2148,00 грн., з яких нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1848 грн. 00 коп., тіло кредиту - 300 грн. 00 коп. У зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 року по 30.04.2022 року за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 22.09.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 01.05.2022 по 22.09.2022 року за ставкою 1,99%: 24 700,00 грн. * 1,99% *145 календарних днів = 69 821,85 грн. Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (22.09.2022 - 21.11.2022 року) в межах строку договору відповідно до наступного: 24 700,00 грн. * 1,99% *60 календарних днів = 29850 грн. Загалом відсотки складають: 69 821,85 грн. + 29850 = 99671,85 грн. Згідно п.п. 3 п. 5.1. кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту super-lia_5@ukr.net, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 25 000,00 грн. - тіло кредиту та 99 671,85 грн. - нараховані проценти, всього - 124 671,85 грн. Вказану суму просить стягнути з відповідача. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що стало підставою для звернення до суду із даною позовною заявою. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 124 671,85 грн., а також судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 12 квітня 2024 року ухвалою суду витребувано у АТ «Універсал Банк» (04082, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 54/19) інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); 2) підтвердження факту зарахування коштів 23.02.2022 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», у сумі 25 000,00 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230). 30 грудня 2024 року від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь №БТ/8306 від 25.12.2024 року у відповідності до котрої зазначено, що платіжна картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); 23.02.2022 року на платіжну картку № [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» був зарахований платіж у сумі 25 000,00 грн. Вказали також, що кошти зараховувались не по реквізитам, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платежі надходили від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Банк не може. Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу [PERSON] на її зареєстроване місце проживання, згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] (а.с. 88). Згідно наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно направив ухвалу про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача. Як вбачається із наявної в матеріалах справи інформації, а саме трекінгу поштового відправлення, яким відповідачу була направлена ухвала про відкриття провадження у справі, поштове відправлення вручене особисто 25.12.2024 року. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Суд встановлено, що 23.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5591141 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає: 25 000,00 гривень. Тип кредиту - кредит (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. (п. 1.4. Кредитного договору). Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) Товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від Товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), Сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів Споживача для надання кредиту за цим Договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин з моменту прийняття Товариством рішення про надання кредиту Споживачу. Якщо Сторони з будьяких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду Споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим Договором, а у Товариства не виникає прострочення кредитора. Згідно з п. 1.5. договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,796 % в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 11670,46% річних (п. 1.7. Кредитного договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 204 100,00 грн. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 195 145,00 грн.(п. 1.8. Кредитного договору). Відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». У договорі зазначено, що він підписаний електронним одноразовим ідентифікатором A623946, 23.02.2022 року о 23:07:42 [PERSON] . Як встановлено із відповіді АТ «Універсал Банк» №БТ/8306 від 25.12.2024 року, платіжна картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); 23.02.2022 року на платіжну картку № [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» був зарахований платіж у сумі 25 000,00 грн. Таким чином, суд встановив, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 25 000,00 грн. на картковий рахунок, вказаний нею у Договірі № [NUMBER] про надання споживчого кредиту. Як вбачається із картки обліку Договору №5591141 від 23.02.2022 року (розрахунку заборгованості), позичальник [PERSON] здійснила оплату на загальну суму 2 148,00 грн., з яких 300,00 грн. зараховано як оплату основного боргу та 1 848,00 грн. як оплату процентів. Крім того, із картки обліку Договору №5591141 від 23.02.2022 року (розрахунку заборгованості) встановлено, що сума заборгованості [PERSON] становить 94 521,85 грн., що складається із: 24 700,00 грн. - сума заборгованості за основою сумою боргу та 69 821,85 грн. - сума заборгованості за відсотками. 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений Договір факторингу № 19.06/23-Ф, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за зазначених у відповідних реєстрах кредитними договорами, в тому числі і договором, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №19.06/23-Ф від 19 червня 2023 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 3087, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу №19.06/23-Ф від 19 червня 2023 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. У відповідності до платіжної інструкції №570 від 23 червня 2023 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» здійснило платіж на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на загальну суму 553 902,76 грн. із призначенням платежу «Сплата за договором факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023р., без ПДВ». Як вбачається із витягу із реєстру боржників (Додаток №1 до Договору Факторингу № 19.06/23-Ф від «19» червня 2023 року), ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги за заборгованістю щодо [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер кредитного договору: 5591141 у загальній сумі боргу 94 521,85 грн., що складається із: 24 700,00 грн. - сума заборгованості за основою сумрою боргу та 69 821,85 грн. - сума заборгованості за відсотками. При цьому позивач вказав, що ним нараховані відсотки за 60 календарних днів (22.09.2022 - 21.11.2022 року) в межах строку договору: 24 700,00 грн. * 1,99% *60 календарних днів = 29 850 грн. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 ЦК України. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Згідно п.п. 3 п. 5.1. кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Відповідно до витягу із реєстру боржників ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги за заборгованістю щодо [PERSON] у загальній сумі боргу 94 521,85 грн., що складається із: 24 700,00 грн. - сума заборгованості за основою сумою боргу та 69 821,85 грн. - сума заборгованості за відсотками. При цьому позивачем нараховані відсотки за 60 календарних днів (22.09.2022 - 21.11.2022 року) в межах строку договору: 24 700,00 грн. * 1,99% *60 календарних днів = 29 850 грн. У поданому позові позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 124 671,85 грн., що складається із: 24 700,00 грн. - сума кредиту та 99 671,85 грн. - сума процентів за користування кредитом. Однак, загальна сума заборгованості становить 124 371,85 грн. (24 700,00 грн. + 99 671,85 = 124 371,85) Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий розрахунок не спростовано відповідачем, а відтак він є чинним, а тому приймається судом до уваги. Часткове виконання умов кредитного договору свідчить про погодження позичальника із істотними умовами договору та фактичне його укладення у електронній формі. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором, належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять 124 371,85 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: копія договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 року про надання правової допомоги; рахунок на оплату по замовленню №28/03 від 28 березня 2024 року на суму 10 000,00 грн.; копія звіту про надання правової допомоги згідно Договору №07/07-2022, згідно якого загальна вартість наданої правової допомоги щодо боржника [PERSON] складає 10 000,00 грн.; копія ордеру серії АН № 1075167 від 26.03.2024 року на надання правничої (правової) допомоги; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5127 від 29 серпня 2018 року; платіжна інструкція в національній валюті від 29 березня 2024 року №4259 про сплату ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь адвоката Крюкової М.В. коштів у розмірі 10 000,00 грн. із призначенням платежу «Сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] згідно р/ф №29/03 від 29.03.2024р.». При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19. П. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, те, що позовну заяву задоволено частково, взявши до уваги розмір задоволених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що пропорційною даній категорії справи та обсягу здійсненої адвокатом роботи, буде відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 9 975,93 грн. (124 371,85 / 124 671,85 * 10 000 = 9 975,93), що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо судових витрат по сплаті судового збору. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 416,5 грн. (124 371,85 / 124 671,85 * 2422,40 = 2 416,5) На підставі викладеного та

Outcome: partial