Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

У листопаді 2024 року адвокат Подолян Юлія Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись як на підстави для його розірвання на те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, позивач не веде спільного господарства з відповідачем і не бажає жити однією сім`єю з відповідачем та вказує, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Зазначає, що 25 лютого 2022 року позивач з дітьми покинула територію України та проживає у Королівстві Іспанія і не вбачає можливості для повернення, з цього часу подружжя припинило шлюбні відносини, а складні стосунки між пожружжям на цей час не додають їй мотивації і бажання їх наагоджувати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 19 листопада 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 24 грудня 2024 року. У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив надати строк на примирення. Представник позивача, висловлюючи позицію позивача, категорично заперечувала проти надання строку на примирення, просила позовні вимоги задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1075. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Відповідач в судовому засіданні заявив клопотання про надання часу на примирення. Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У судовому засіданні представник позивача категорично заперечувала проти надання часу на примирення, вказала, що позивач не бажає зберігати шлюб та не змінить свою думку навіть після спливу цього строку, оскільки розбіжності у поглядах на сім`ю є істотними, а тому наполягала на розірвані шлюбу. Зі змісту позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та на роль і обов`язки кожного з подружжя у сім`ї, відсутнє взаєморозуміння у істотних питаннях сімейного життя. Позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, спільний бюджет сторони не ведуть, будь-яке спілкування, за винятком питань утримання спільної дитини, припинено. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами другою-третьою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Беручи до уваги викладені норми законодавства, оцінивши доводи позивача, суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, позивач категорично не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, шлюб фактично припинено, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, а отже наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved