Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

В грудні 2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з тих підстав, що 24 квітня 2010 року між ними зареєстровано шлюб, в якому мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Подано в суд позов про розірвання шлюбу. На даний час, з відповідачем не спілкується, спільного господарства не ведуть, фінансової допомоги відповідач не надає вже два місяці, домовленостей з приводу сплати аліментів немає. Саме тому, для захисту прав синів змушена звернулися до суду і вирішити питання щодо сплати аліментів відповідачем офіційно. Вважає, що відповідач має змогу платити аліменти, оскільки в даний час проходить військову службу в Збройних силах України, фізично здоровий, інших дітей немає, відповідно аліменти не сплачує. У зв`язку з цим, просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 24.12.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву у якій просила слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належно, клопотав про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо заявленої вимоги та позову про стягнення аліментів на утримання дітей. Суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В силу вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із матеріалів справи встановлено, що сторони [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) мають спільних дітей, що народженні в зареєстрованому 24.04.2010 році шлюбі, а саме синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.11.2010 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.11.2021 року. Як зазначає в позові позивач, та не заперечується відповідачем, діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Подружжя спільного господарства не ведуть. Відповідач більше двох місяців не надає фінансової допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач перебуває на службі в ЗСУ та отримує дохід. Інших утриманців відповідач не має. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, за нормами частини 2 статті 182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На сьогодні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В суд подано позов про розірвання шлюбу. Згідно вимог статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Відповідач згоден сплачувати аліменти на дітей в розмірі, зазначеному позивачем. Частина 5 статті 183 СК України встановлює розміри аліментів, той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхніх спільних дітей у частці від його доходів, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи викладене вище, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, інтереси дітей та забезпечення їх гармонійного розвитку, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. При визначенні способу стягнення та розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби дітей. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved