Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся із позовом до Городоцької міської ради Львівської обл., треті особи - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна адміністрація про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Городоцької РДА №\~87 від 20.02.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,\~2987 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №\~013614 виданого 27.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №\~112, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, визнати за нею право на 1/3 частини від земельної частки (паю) площею 1,\~54 умовних кадастрових гектари, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату ЛВ №\~0093064, виданого 27.08.1996 та зареєстровано в книзі записів сертифікатів за №\~13374 в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] . Позов мотивувала тим, що після смерті матері [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на майно спадкодавця, яке вона успадкувала після смерті матері по заповіту, який посвідчений 28.01.1998 Городоцькою державною нотаріальною конторою. Так, як позивачка фактично прийняла спадщину, то звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] , тобто після смерті спадкодавця. В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду вона оформити спадщину не може, просила позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Мартин В.І. в судове засідання не з`явилася, подала заявку в якій позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки. Представник відповідача Городоцької міської ради Львівського району в судове засідання не з`явився, міський голова Ременяк В.В. у клопотанні від 25.03.2024 просив про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Львівської районної військової адміністрації А.Ковальський подав клопотання, яким просив про розгляд справи за відсутності представництва, задоволенню позову не заперечив. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належно. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Пункт 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~№\~7\~передбачає,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта.\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №\~587/2672/19 (провадження №\~61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №\~599/1833/15-ц (провадження №\~61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі №\~179/2279/17 (провадження №\~61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №\~551/1075/17 (провадження №\~61-15000св19). Згідно положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із Державного акту серії І-ЛВ №\~013614 виданого на ім' [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.02.2002 за №\~87 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №\~112 датою його видачі є 27.02.2002. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] убачається, що [PERSON] померла [INFO] . Оскільки на час видачі державного акта серії І-ЛВ\~№\~013614\~виданого на\~ім`я\~ [PERSON] \~27.02.2002\~на підставі\~розпорядження голови\~Городоцької РДА\~від 20.02.2002\~за №\~87 остання померла, тому такий державний акт слід визнати недійсним, як і розпорядження на підставі якого він виданий. Між тим, із книги реєстрації сертифікатів на право земельну частку (пай) за [PERSON] значився зареєстрованим Сертифікат серії ЛВ №\~0093064 від 27.08.1996 виданий на підставі розпорядження Городоцької РДА №\~589 від 22.07.1996 за яким їй належало право на земельну частку ( пай) площею 1,\~54 умовних кадастрових гектари на території Долинянської сільської ради Вказане свідчитть про те, що [PERSON] ще за життя була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку ( пай), за життя отримала Сертифікат про право на земельну частку (пай), а отже видача бланку Державного акту після її смерті не може слугувати до звуження прав її спадкоємців та відмовою до визнання за нею права на пай в порядку спадкування. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №\~587/2672/19 (провадження №\~61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. А відтак належне [PERSON] на час смерті право на земельну частку ( пай) площею 1,\~54 умовних кадастрових гектари, входить в склад спадщини після її смерті. Отже, оскільки [PERSON] при житті фактично належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, саме це право входить до складу спадщини, після її смерті, Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця, спадщину прийняла, є підстави до визнання за позивачкою права на земельну частку (паю) площею 1,\~54 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved