Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

02.10.2023 представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Шостак В.В. звернувся до суду з позовом (в редакції 22.07.2024) до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання права власності за позивачами на самочинно збудовані будівлі: коридор, літера А-2; 2-1, 7,7 кв.м, кухню, літера А-2; -2-7, 11,3 кв.м, туалетну кімнату літера А-2; 2-8, 4 м., загальною площею 27,4 кв.м, приміщення 2-9, площею 29 кв.м (кімната на горищі), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у відповідності з технічним паспортом на житловий будинок від 18.06.2012 та зобов`язання КП «Волинське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за [PERSON] , [PERSON] самочинно збудовані будівлі. Вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.07.2001 року позивачам на праві спільної сумісної власності належить 54/100 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 600 квадратних метрів. Будинок дерев`яний, обкладений цеглою. 12.11.2013 позивачами було приватизовано земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,0608 га. Зазначає, що за період проживання у вказаному будинку позивачами було добудовано без проєктної документації і відповідно дозволу три кімнати, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок від 18.06.2012. Таким чином, позивач [PERSON] , [PERSON] здійснили самочинне будівництво на земельній ділянці, що призначена для будівництва і обслуговування житлових та господарських споруд і перебуває у приватній власності. Позивачі вважають, що самочинне будівництво, зокрема добудовані кімнати, не порушують будівельних норм, також вважають що таке будівництво не порушує права інших осіб, в тому числі власників іншої частини будинку. Із врахуванням висновку будівельно-технічної експертизи №958 від 20.06.2024, проведеної за ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 31.01.2024, просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на самочинно збудовані будівлі: коридор літера А-2; 2-1, 7,7 кв.м, кухню літера А-2; -2-7, 11,3 кв.м, туалетну кімнату літера А-2; 2-8, 4 м., загальною площею 27,4 кв.м, приміщення 2-9, площею 29 кв.м (кімната на горищі), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у відповідності з технічним паспортом на житловий будинок від 18.06.2012 та зобов`язати КП «Волинське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за [PERSON] , [PERSON] самочинно збудовані будівлі. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 06.11.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] (а.с.77). У підготовче засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, представник позивачів [PERSON] подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в редакції від 22.07.2024. Судові витрати просить залишити за позивачами. Представник відповідача Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області у підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов визнає, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Вказує, що самочинне будівництво позивачів не здійснює їй жодних перешкод в користуванні частиною житлового будинку, що належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі- продажу від 09.07.1998. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Як вбачається з ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: - про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; - про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво; - про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; - про знесення самочинно збудованого нерухомого майна;- про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову;- про стягнення витрат, пов`язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Як вбачається з п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд не повинен враховувати час передачі земельної ділянки у власність або надання її у користування, або укладення договору суперфіцію, у тому числі в період розгляду справи, оскільки такі дії свідчать про визнання за позивачем права на забудову з боку власника (користувача) земельної ділянки. Якщо під час розгляду справи позивачеві відповідно до законодавства України було надано земельну ділянку або укладено договір суперфіцію, суд має оцінювати зазначені дії відповідача з урахуванням частини четвертої статті 174 ЦПК (визнання відповідачем позову). Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.06.2020 №958 (а.с.53-60) самочинно збудовані будівлі: коридор літера А-2; 2-1, 7,7 кв.м, кухня літера А-2; -2-7, 11,3 кв.м, туалетна кімната літера А-2; 2-8, 4 кв.м, загальною площею 27,4 кв.м, приміщення 2-9, площею 29 кв.м (кімната на горищі), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] відповідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.06.2012 відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, зокрема ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». Виконані будівельні роботи самочинно збудованої будівлі: коридор літера А-2; 2-1, 7,7 кв.м, кухня літера А-2; -2-7, 11,3 кв.м, туалетна кімната літера А-2; 2-8, 4 кв.м, загальною площею 27,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. За результатами проведеного дослідження, враховуючи характеритиски конструктивних елементів самочинно збудованої будівлі: коридор літера А-2; 2-1, 7,7 кв.м, кухня літера А-2; -2-7, 11,3 кв.м, туалетна кімната літера А-2; 2-8, 4 кв.м, загальною площею 27,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що вищевказана будівля є нерухомим майном. \~ \~ \~ \~Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема третьої особи [PERSON] , суд позов задовольняє та визнає за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на самочинно збудовані будівлі: коридор літера А-2; 2-1, 7,7 кв.м, кухню літера А-2; -2-7, 11,3 кв.м, туалетну кімнату літера А-2; 2-8, 4 кв.м, загальною площею 27,4 кв.м, приміщення 2-9, площею 29 кв.м (кімната на горищі), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у відповідності з технічним паспортом на житловий будинок від 18.06.2012 та зобов`язує КП «Волинське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за [PERSON] , [PERSON] самочинно збудовані будівлі.

Outcome: approved