Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, [PERSON] , про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини та на реєстрацію місця проживання дитини разом з матір`ю без згоди батька, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якому просить суд надати їй, [PERSON] , [INFO] , дозвіл на зняття із зареєстрованого місця проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та на реєстрацію її місця проживання разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. Позиція позивача В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2013 року, від якого вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Наразі шлюб з відповідачем розірвано, дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок належить на праві власності її матері [PERSON] . Місце проживання дитини наразі зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку надати дозвіл на зняття дитини з реєстрації, вона змушена звернутись з позовом до суду. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року розгляд справи призначено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надав. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 20 квітня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 34. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 34. Після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати з матір`ю, позивачем по справі. Спір про визначення місця проживання дитини між сторонами наразі відсутній (відповідачем протилежного не наведено). 05 липня 2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №12, та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно довідки Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 25.04.2024 за № 403 вбачається, що [PERSON] , 1994 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою також зареєстровані: [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2019 року народження, [PERSON] , 1989 року народження. Згідно договору довічного утримання від 15 грудня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Білоножко А.Г., р. №2220, [PERSON] , яка є матір`ю позивача, є власником житлового будинку [ADDRESS] . У судовому засіданні встановлено, що позивач разом зі свої чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2019 року народження, фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Бажаючи зареєструвати дитину [PERSON] , [INFO] , за місцем фактичного проживання - [ADDRESS] , позивач звернулася до відповідача з проханням дати дозвіл на зняття дитини з реєстрації, однак надати таку згоду або разом відвідати відділ реєстрації місця проживання та підписувати відповідні заяви відповідач відмовився. 23.04.2024 позивач звернулася до Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області із заявами про зняття з місця реєстрації її та дитини [PERSON] , [INFO] , з адреси: [ADDRESS] , у зв`язку з вибуттям на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , але їй в цьому було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди батька на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини. Норми права, які застосував суд, та висновки Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частини першої статті 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. За приписами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 3 вказаної норми закону місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Такої згоди між батьками дитини не було досягнуто. Відповідно до пункту 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою КМУ від 07.02.2022 р. №265 «у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідач до суду не з`явився та не надав будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, а також доказів щодо недоцільності реєстрації місця проживання дитини за місцем фактичного проживання. За таких обставин суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Враховуючи те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом з матір`ю, спір між батьками про місце проживання дитини відсутній, відповідач, як батько дитини, ухиляється від надання згоди на реєстрацію нового місця проживання дитини, власник житла, в якому мешкає позивач з дитиною, але не зареєстровані в цьому житлі, не заперечує проти їх реєстрації, суд приходить суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за фактичним місцем проживання разом із матір`ю, з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання без письмової згоди батька. За таких обставин, вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених ним щодо сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн (квитанція № 3781-7177-1420-4085 від 10.05.2024).

Outcome: approved