Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

16.02.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 26.03.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме, відповідач здійснив наїзд на пішоходів, в тому числі на [PERSON] , яка перетинала проїзну частину. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач пообіцяв відшкодувати моральну шкоду в розмірі 18 000грн., проте свого обов`язку не виконав, у зв`язку з чим, позивачка просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 18 000грн. та судові витрати по справі. 27.05.2024р. позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.№31). Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог, відповідно до ст.11 ЦПК України, та дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що 28.10.2022р. о 15год. 10хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н [NUMBER] , при повороті праворуч на перехресті вул. Чернишевського з пр. Гагаріна в м. Дніпрі не надав дороги та здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які перетинали проїзну частину по пр. Гагаріна, на яку здійснювався поворот. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.2 Правил дорожнього руху України, спричинивши тілесні ушкодження потерпілим [PERSON] та [PERSON] (а.с.№9). Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022р. у справі № 201/9624/22, що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850грн.(а.с.№9). З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України вина [PERSON] не підлягає доказуванню в даній цивільній справі, оскільки постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська встановлено, що саме через винні дії відповідача 28.10.2022р. позивачці завдано тілесних ушкоджень. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач повідомив, що відшкодував законному представнику потерпілих [PERSON] частину збитку, яка не покривається його страховим полісом, а саме франшизу у розмірі 2 500грн, на підтвердження чого надав відповідну розписку, а також додав, що збирається відшкодовувати потерпілим за моральну шкоду кожного місяця 1 500грн. протягом року (а.с№6,9). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста № 2022295522 від 28.10.2022р. [PERSON] отримала забій плеча та плечового поясу, та їй рекомендований був нагляд у сімейного лікаря за місцем проживання та огляд хірурга, травматолога (а.с.№13). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В постанова Великої Палати Верховного Суду 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц судам роз`яснено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Приймаючи до уваги, що вина [PERSON] встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022р. та наявний причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачці моральною шкодою та діями відповідача, а також враховуючи, що в момент ДТП, позивачка, будучи неповнолітньою зазнала окрім фізичних страждань ще й душевні переживання, внаслідок істотного порушення нормальних життєвих зв`язків через ушкодження здоров`я, та розмір визначеної позивачкою моральної шкоди є більш ніж достатнім для розумного задоволення її потреб (з урахування того, що відповідач взяв на себе зобов`язання добровільно сплатити моральну шкоду в розмірі 18 000грн.), суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені, суд вважає необхідним на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 073грн.60коп. (а.с.№12). Приймаючи до уваги, що ставкою судового збору на 2024 рік за вимогами майнового характеру в розмірі 18 000грн. є сума 1 211грн. 20коп., суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 137грн. 60коп. (1 211грн. 20коп. - 1 073грн. 60коп.)

Outcome: approved