Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

31 жовтня 2024 товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (надалі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № 2787230124 від 22.01.2024, яка станом на 29.10.2024 становить 40125,00 грн. та складається з: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23152,00 грн. - заборгованість за процентами, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представниця позивача вказувала, що 22.01.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2787230124, що разом із Правилами надання споживчих кредитів, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір позики був укладений вписьмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.3, 11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 5000 грн. шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок Позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п. 1,3, п.1.5 та/або 1.6 цього Договору, його додатків. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 грн. Однак позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 29.10.2024 становить 40125,00 грн. та складається з: 5000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 35125,00 грн. заборгованості за процентами. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у вказаній сумі та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з ухвалою судді від 04 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження надсилалась за адресою зареєстрованого місця проживання, поштовий конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з відміткою відділення Укрпошти від 11.12.2024, що адресат відсутній за вказаною адресою, однак за положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відправлення вважається врученим. Копія позовної заяви з доданими документами надсилалась відповідачу позивачем 30.10.2024. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, яка викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 22.11.2024 між позивачем ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику № 2787230124, який підписано позичальником електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором d3qn9qgz4 (а.с.19-24). Відповідно до п.1.1 договору Товариство надає для відповідача позику в розмірі 5000 грн 00 коп шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути позику у погоджений умовами договору строк та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п.1.3, п.1.5 та/або п.1.6 цього договору, його додатків. Мета отримання кредиту - для власних потреб; процентна ставка - фіксована; дисконтна (знижена) процентна ставка - 1,99 % на день (726,35 % річних) (п.1.1.4 договору); процентна ставка позаакційна (базова) - 2.5 % на день (912,5 % річних) (п.1.1.5 договору). За положеннями п.1.2 договору строк позики (строк дії договору) становить 30 днів. Згідно з п.1.3 договору орієнтовний строк повернення позики - на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково; дата надання позики 22.11.2024; дата повернення позики 21.02.2024. На період строку, визначеного п.1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99 % (з урахуванням програми лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», правил акції ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою (п.1.5 договору). Відповідно до п.1.5.1. у межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 даного договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у пункті 1.1.5. цього Договору з першого дня дії Договору, якщо інше не буде визначено в додатковіи? угоді, укладеніи? Сторонами. Згідно з п.1.6 договору у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 1.99% на день (з урахуванняи Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС", Правил ації ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" "Повторний кредит") перераховуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Позаакційна (Базова) процентна ставка в розмірі 2,5% на день від суми Позики за кожен день користування Позикою. За приписами п.1.8 вказаного договору, позичальник зобов`язаний повернути товариству позику, нараховані проценти згідно умов договору не пізніше строку вказаного в п.1.2 та або п.1.3 договору. Відповідно до додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту №2787230124 від 22.01.2024 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику», підписаного [PERSON] 22.01.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором d3qn9qgz4, зі змісту якого вбачається: сума позики 5000,00 грн; строк позики: 30 днів; проценти за користування позикою 2984,00 грн, реальна річна процентна ставка 29653,85%, загальна вартість позики 7985 грн. Така ж інформація стосовно розміру позики, строку її повернення, відсотків за користування позикою була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний ним електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 2s0tvt3yv (а.с.27-29). На підтвердження укладання договору позики з [PERSON] . Товариством додано роздруківку з електронної пошти позивача - [INFO] , з якої відправлено на електронну пошту відповідача - [INFO] одноразові ідентифікатори для підпису договору позики та паспорту споживчого кредиту (а.с.). Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами (а.с.27 зворот, 29 зворот). Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 гривень шляхом безготівкового переказу на картку [NUMBER] , яка зазначена [PERSON] в п.6 договору позики «Реквізити сторін», що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №19744-1354-83346426 від 22.01.2021, ID операції 1355139991 (а.с.26). В той же час відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 40125 гривень 00 копійок, з яких 5000 гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 35125 гривень 00 копійок - заборгованість за процентами (5000 грн. х 2,5% х 281 день користування кредитом. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, суд вважає, що договір надання грошових коштів у позику № 2787230124 від 22.01.2024, підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним. Однак у порушення умов указаного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірах та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована. Відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5000 грн. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Як встановлено судом, кредит [PERSON] надавався строком на 30 календарних днів, датою повернення позики є 21.02.2024. Однак ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку - до 29.10.2024 включно. Розділ 4 договору надання грошових коштів у позику № 2728230124 від 22.01.2024 визначає умови пролонгації строку позики. Так, за положеннями пунктів 4.1, 4.2 договору позичальник має право продовжити строк (надалі - пролонгація) користування позикою, у випадку ініціювання пролонгації позичальник сплачує Товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. Продовження строку користування позикою здіи?снюється за зверненням позичальника в електронніи? формі, із застосуванням одноразового ідентифікатора, через особистии? кабінет Позичальника шляхом укладення додатковоі? угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізаціі? позичальником такого права (п.4.9 договору). Проте, матеріали справи не містять та позивачем не надано суду доказів пролонгації строку кредитування відповідача за договором позики у відповідності до вказаних вище положень розділу 4 договору, а саме доказів укладення додаткової угоди, підписаної із застосуванням одноразового ідентифікатора, щодо пролонгації строку користування позикою. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Оскільки докази пролонгації договору про надання грошових коштів у позику № 2787230124 від 22.01.2024 відсутні, то вказаний договір закінчив свою дію 21 лютого 2024 року, а відтак відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом з 22.02.2024, тобто поза межами строку кредитування. Враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду та з огляду на погоджені сторонами умови кредитного договору розмір процентів за користування кредитом протягом 30 днів, тобто до 21.02.2024, має розраховуватись за позаакційною (базовою) процентною ставкою (п.1.6 договору) та становитиме 3750 грн (5000 грн х 2,5 % х 30 днів). При цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України). Такий висновок щодо стягнення процентів за межами строку кредитування узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 456/1747/15-ц, від 09 вересня 2020 року у справі №752/12685/15-ц. З позовними вимогами про захист прав та інтересів кредитодавця в охоронних правовідносинах відповідно до положень частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» слід стягнути заборгованість за договору надання грошових коштів у позику № 2728230124 від 22.01.2024 взагальному розмірі 8750 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5000 грн та заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 3750 грн. Враховуючи часткове задоволення позову на 21,80 %, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 21,80 % від 2422,40 грн, що становить 528,08 грн.

Outcome: partial