Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

08.08.2024\~року ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося до Крюківського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою від 04.09.2024 року Крюківський районний суд м.Кременчука матеріали заяви направив до Автозаводського районного суду міста Кременчука для розгляду за підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2024 року для розгляду цієї справи визначено суддю Мельник Т.П. У обґрунтування позову зазначено, що 26.03.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №582012681 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач виявив намір на отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані (прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/ проживання). Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV67NV9. Таким чином, відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але зазначених зобов`язань не виконує. Позивач вказував, що у зв`язку із порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на день подачі позову має заборгованість у розмірі 31520,04 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 14701,48 грн та заборгованості по відсоткам 16818,56 грн. Ухвалою судді від 29.10.2024 по справі відкрито провадження, залучено сторони до участі у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10.01.2025 постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача ТОВ «Фінансова\~компанія «Ейс» у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності його представник, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] не прибув у судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. 26.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №582012681 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач виявив намір на отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані (прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/ проживання). Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV67NV9. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору зазначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила надання грошових коштів у позику) та \~Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Одночасно з підписанням договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. З наданого позивачем алгоритму укладання кредитного договору слідує, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів і правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Заповненням анкети-заяви позичальником підтверджено прийняття відповідних умов надання кредиту, засвідчено, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення яких є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Таким чином, зазначене є належними та допустимими доказами підтвердження укладання між сторонами правочину. Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 17500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит із сплатою процентів за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідача, 26.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 17500,00 грн. на банківську карту, належну відповідачу № 4149-62хх-хххх-6579, що підтверджує прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця. Встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконано в повному обсязі. Зазначене підтверджується копіями платіжних доручень. На момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості за кредитним договором № 582012681 від 26.03.2021 становить 31520,00 грн, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 14701,48 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 16818,56 грн. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку. Згідно із п.1.4 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Відповідно до п.1.5 на умовах викладених в п.1.6 договору до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставко 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (далі - фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до\~31.12.2020.\~При цьому, інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором 31.12.2020 укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ш;о продовжила строк договору до 31.12.2021. У цій додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте дата його укладення зазначена - 28.11.2018 та № - 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022.\~При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу дії. Пунктом 2.1. розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язуєтьєя відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Тобто, предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 142 від 13.07.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Таліон Плюс» отримано право вимоги до відповідача на загальну суму 28844,36 грн. Отже, договір № 28/1118-01 є угодою, що підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме: 28.11.2018 - 31.12.2022. Право вимоги за кредитним договором № 582012681 від 26.03.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 13.07.2021 відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 142. Підписанням реєстру прав вимоги рторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до п. 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, у тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. Предметом цього договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить у момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п.4.1). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31520,04 грн. П.п. 5.3.3 договору факторингу фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, у тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 до позивача від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31520,04 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст.202 ЦК України). Частиною 3\~ст.203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1\~ст.626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У\~статті 638 ЦК України\~зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з положеннями ст.ст.509,\~526,\~1054 ЦК України\~особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5\~ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями\~7\~та\~8 ЗУ «Про електронну комерцію»\~передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі\~ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У\~статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Факт перерахування кредитних коштів за кредитним договором підтверджено платіжним дорученням. Існування кредитних відносин підтверджено зібраними у справі доказами та розрахунком заборгованості. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, суд зазначає наступне. За п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду №751/3840/15-ц від 20.09.2018 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. 18.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 1807/24-01. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 1807/24-01 та додаткової угоди до нього №2 від 18.07.2024 року надані правові (юридичні) послуги щодо супроводу примусового стягнення заборгованості, а саме: надання усної консультації з вивченням документів -\~1000 грн; складання позову для подачі до суду\~- 5000 грн на загальну суму\~6000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 19.02.2020 №755/9215/15-ц та від 07.07.2021 №910/12876/19, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.\~\~ Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Ураховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 6 000,00 грн. правової допомоги. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved