Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

У вересні 2024 заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, з посиланням на те, що 14 жовтня 1980 року її бабуся [PERSON] , заповіла на випадок своєї смерті належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] своєму синові (батьку заявника) [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі № 1987. Її батько [PERSON] помер [INFO] . Її баба [PERSON] померла [INFO] у віці 89 років. Із [PERSON] разом проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті, мати заявниці [PERSON] , [INFO] та заявник [PERSON] . Після померлої бабусі [PERSON] відкрилася спадщина за законом. 08.12.2017 року за заявою заявниці нотаріусом після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 357/2017. Після зібрання всіх документів, звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої бабусі [PERSON] . Під час перевірки документів, необхідних для видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої, нотаріусом встановлено, що у правовстановлюючому документі на частку будинку, свідоцтво про право на спадщину, видане на ім`я [PERSON] , тобто допущено помилку в написані по батькові. 29.02.2024 року державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Та роз`яснено порядок звернення до суду для встановлення юридичного факту. По цій причині змушена звернутися із заявою до суду, оскільки від цього залежать її майнові права, а іншого порядку встановлення даного факту, аніж судового, чинним законодавством не передбачено. Встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право. У зв`язку з чим, просила суд встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ на частку будинку (свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.01.1994 року) виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як одній і тій же особі. 27.09.2024 заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 02.10.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою окремого провадження, призначено судовий розгляд, який двічі відкладено з поважних на те причин. 30.12.2024 в судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно та своєчасно, що підтверджено матеріалами справи. Заявник [PERSON] , представник заявника адвокат Милаш Г. А. надали суду заяви про слухання справи без їх участі. Докази на підтвердження заявленої вимоги надані суду в поному обсязі. Вимоги підтримують у повному обсязі. Просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Городищенської міської ради Черкаської області, через "Електронний суд" подали заяву про розгляд справи без участі. Проти задоволення заяви [PERSON] міська рада не заперечує. Суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення у судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Із матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 147 від 16.06.2017 року. Родинність зв`язків між заявником [PERSON] та покійною [PERSON] , як онуки та бабусі, підтверджено копіями: Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 26.09.2024 року № 00047171032, про народження [PERSON] , [INFO] (син покійної, батько заявника); свідоцтва про народження заявника [PERSON] , [INFO] ; свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] ", серії [NUMBER] від 29.10.2016 року; свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , серії [NUMBER] від 16.04.2010 року. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50210230, дата видачі 08.12.2017, реєстратор Городищенська державна нотаріальна контора, зареєстровано спадкову справу номер у спадковому реєстрі 61706377, спадкодавець [PERSON] , номер у нотаріуса 357/2017. 29.02.2024 заявнику [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на 12/25 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд в м. Городище Черкаського району Черкаської області, Постанова державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М. О., розбіжності в написанні особистих даних спадкодавця, а саме: свідоцтво про право на спадщину виданий на ім`я [PERSON] . Згідно інформації про зареєстроване право власності Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" № 486 від 19.12.2023 року, станом на 01.01.2023 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] (адресу змінено з вулиці Боженка у зв`язку з перейменування вулиць згідно розпорядження Черкаської обласної держадміністрації вуд 18.05.2016 року № 245) зареєстроване за [PERSON] , частка 12/25. Помилка допущена у написанні по-батькові власника (спадкодавця) вочевидь є наслідком невірного перекладу. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заявник [PERSON] як спадкоємець за законом має намір успадкувати майно покійної [PERSON] , але через невідповідність у написанні по батькові у правовстановлюючому документі померлої, позбавлена такої можливості, що порушує її права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц зазначено, що "суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право". У Постанові Верховного суду у справі № 206/6186/18 від 21.09.2020, яку враховує суд, зазначено, що "визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права". Аналогічні правові позиції викладені у Постановах Верховного суду від 23.12.2020 у справі № 682/1303/19, у справі № 644/9753/19 (постанова ВС від 26.08.2020), у справі № 644/9753/19 (постанова ВС від 03.02.2021). Критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради від 08.09.2022 року № 341, з померлою [INFO] [PERSON] , на день смерті постійно проживали і були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] : невістка [PERSON] , онука [PERSON] . Інші особи з померлою не проживали та не були зареєстровані. Ураховуючи викладене, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що правовстановлюючий документ, який надає право заявнику оформити (прийняти) спадщину після померлої [PERSON] на частину житлового будинку, що належить покійній, а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написані по батькові власника майна, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду. Встановлення даного факту, який ніким не оспорюється і не спростовується, має для заявника юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить реалізації завником права успадкування спадкового майна. Підстав для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту належності документів суд не вбачає. За таких обставин, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу (свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.1994 року). Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті заявницею судового збору за подання заяви до суду, слід залишити за останньою, оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Outcome: approved