Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

30 серпня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представник [PERSON] адвокат Раковець Ольга Олегівна звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами 16.03.2013 року між сторонами було зареєстрований шлюб. Від шлюбних відносин сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У 2022 році після повномасштабного вторгнення подружжя з дітьми виїхало до Сполучених Штатів Америки, де зараз і перебувають. Впродовж останнього року відносини між сторонами погіршились, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство подружжя не веде. Шлюб існує формально, відновлення шлюбних стосунків та збереження шлюбу, позивач вважає неможливим. Підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, відсутні. Враховуючи наведене, представник позивача просить: розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 03 вересня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 16 вересня 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Ротко Т.В. подала до суду заяву в якій просить вжити заходів щодо примирення подружжя та надати час для примирення строком не більше шість місяців, зупинивши провадження по справі на цей час. 02 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Раковець О.О. подала клопотання в якому зазначила, що сторона позивача категорично заперечує проти надання сторонам часу на примирення та повідомляє про вчинення протиправних фізичних насильницьких дій ідповідача по відношенню до позивача та загрозою їх застосування, у зв`язку з чим позивач викликала поліцію в місті Кінгспорт, штат Тенессі, якою заарештовано відповідача та поміщено його під варту, з подальшим звільнення під заставу. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 16.03.2013 року Центральним РАЦС міста Кременчук в Полтавській області. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, натомість представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить не надавати сторонам строк для примирення подружжя. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, натомість представник відповідача подала заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони відповідача та зазначила, що відповідач позовні не визнає та бажає зберегти шлюб. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований 16.03.2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запит № 145, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію № 00048163574 від 26.11.2024 року. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 27.08.2018 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, серії [NUMBER] , виданого 24.07.2020 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Позивач зазначає, що по відношенню до неї відповідачем вчинялось домашнє насильство, в результаті чого відповідача було затримано й звільнено під заставу. Таке звільненні відбулось за умов, що [PERSON] вніс заставу в розмірі 750 доларів США та зобов`язався, окрім іншого, залишити або триматися подалі від дому позивача та уникати будь-яких інших місць, де ймовірно, перебуває позивач. Відповідач, в свою чергу, вважає, що шлюб може бути збереженим, у зв`язку з чим його представник подала заяву про надання строку на примирення подружжя. Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України. Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. У свою чергу, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Згідно положень ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи питання про можливість надання подружжю строку для примирення, судом береться до уваги, що з моменту звернення позивача до суду 30.08.2024 року сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження шлюбу. Вказана обставина підтверджується, у тому числі, й заявою представника позивача від 23.12.2024 року в якій остання наполягала на задоволенні позовних вимог. Також судом беруться до уваги посилання позивача на те. що позивачем відносно неї здійснюється домашнє насильство, на підтвердження чого позивач надала копію наказу про надання [PERSON] застави у справі про домашнє насильство, виданого 19.11.2024 року Загальним судом округу Салліван, Штат Теннессі, в якому зазначено про встановлення наявності загрози для імовірної жертви [PERSON] , загрози для громадської безпеки. . Суд зазначає, що наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. Оскільки позивач категорично заперечує щодо примирення та не бажає зберігати подружні відносини із відповідачем, з огляду на те, що відносно позивача відповідачем вчиняється домашнє насильство, тобто стосунки між сторонами суперечать моральним засадам суспільства, суд вважає, що в задоволенні клопотання про призначення подружжю строк для примирення, слід відмовити. Водночас, судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України регламентує, що вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Зважаючи на те, що позивач категорично заперечує можливість спільного життя позивача з відповідачем та примирення вважає неможливим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання часу для примирення сторін, оскільки таке суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам.. За таких обставин, суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача та неповнолітніх дітей, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до матеріалів справи, за звернення до суду з даним позовом, позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 гривень Згідно з ч.1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то понесені позивачем витрати з оплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень, покладаються на відповідача.

Outcome: approved