Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

29.11.2024 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позовній заяві вказав, що у сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 08.07.2024 року з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на його утримання. З березня 2024 року по 25 серпня 2024 року [PERSON] проживав окремо від позивача разом з матір`ю. Протягом цього часу позивачем сплачувалися аліменти на утримання дитини. З 26 серпня 2024 року малолітній син [PERSON] проживає разом з батьком на знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Таким чином позивач прохав суд припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.12.2024 року по даній справі відкрито провадження та по справі призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 17). Згідно копії судового наказу від 08.07.2024 року (2-н/532/117/2024) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 11). Згідно довідки про склад сім`ї Світлогірського старостинського округу №1132 від 25.11.2024 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , де проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні батька. Мати дитини [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але проживає у своєї матері [PERSON] , за адресою [ADDRESS] (а. с. 8). Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком, [PERSON] та перебуває на його утриманні. Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved