Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

26.10.2024 представник заявниці, адвокат Вдовика Олена Миколаївна, звернулася до суду з даною заявою, шляхом направлення у системі «Електронний суд», яка зареєстрована судом 28.10.2024, мотивуючи тим, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 09.04.2021, а фактично за цією адресою вона проживає з січня 2010 року. 21 жовтня 2015 року вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Чоловік заявниці, [PERSON] , був сином [PERSON] , [INFO] . Матір чоловіка заявниці померла ще у 1967 році. [PERSON] , після смерті першої дружини, одружився з [PERSON] , [INFO] , яка мала свого сина [PERSON] , [INFO] від першого шлюбу. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] були зведеними братами та проживали з однією адресою з моменту одруження їх батьків, а саме в будинку [ADDRESS] . Чоловік Заявниці, [PERSON] , був за професією далекобійником та майже весь час проводив у відрядженнях. Опіка, над пристарілим подружжям полягла в той час на саму заявницю. [INFO] [PERSON] помер у віці 79 років, наслідком його смерті було важке онкологічне захворювання, він довго та важко хворів. Саме заявниця була тією близькою людиною, яка опікувалась хворим батьком. Оскільки, син [PERSON] постійно був у відрядженнях, пасинок [PERSON] теж постійно важко працював, а дружині [PERSON] на той час було вже 83 роки і вона сама потребувала сторонньої допомоги. Тому на плечі заявниці полягло піклування за похилим подружжям. [INFO] [PERSON] у віці 86 років померла. Заявниця здійснила поховання мачухи самостійно, оскільки чоловік був далеко за кордоном. Після смерті батьків вона з чоловіком залишились і далі проживати у вказаному будинку та разом із ними завжди проживав звідний брат [PERSON] , який мав хитке здоров`я та тяжку травму, що позбавила його можливості вільно пересуватись. Брати між собою мали гарні стосунки. Жодних нарікань, що вони не є рідними у них не виникало. Бакал [PERSON] був одиноким, оскільки розлучився ще в кінці 80-х років. Заявниця для [PERSON] була теж близькою людиною, оскільки розуміла як важко йому одному без сім`ї підтримувати чистоту, охайність приміщення, доглядати за собою та готувати страви. [INFO] внаслідок довгої та важкої хвороби помер [PERSON] , а\~ [INFO] раптово помер і чоловік заявниці. Відповідно до Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/9682 від 01.05.2024 за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано п`ять осіб: [PERSON] (зведений брат чоловіка зявниці) [PERSON] (Заявниця) [PERSON] (чоловік заявниці) [PERSON] (донька [PERSON] ) [PERSON] (донька [PERSON] ). Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть № 180 від 06.04.2024, [PERSON] помер вдома, причина смерті перфорація виразки товстого кишківника. Після смерті двох рідних людей, заявниця звернулась до Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав. Перевіривши всі наявні документи, державним нотаріусом Карпусь І.О. було винесено Постанову № 1104/02-31 від 14.08.2024, відповідно до якої нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] . Заявниці необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] аби вступити у спадщину після його смерті та отримати свідоцтво про право на спадщину, в порядку ст. 1264 ЦК України. На день смерті [PERSON] , йому на підставі договору дарування від 10.07.1986 за № 1-3048 посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської нотаріальної контори, належало 23/100 частин будинку та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.06.1981 за № 11465 належало 1/4 частини житлового будинку. Чоловіку заявниці, [PERSON] , на день смерті належало 52/100 частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.11.2017. Таким чином, два брати володіли цілим будинком, який і заявниця має успадкувати, після смерті чоловіка як спадкоємиця І черги, після смерті [PERSON] як спадкоємиця 4 черги, оскільки проживала разом з ним понад 5 років однією сім`єю. Померлий [PERSON] для заявниці був членом сім`ї, був як брат. Відповідно до Договору-замовлення, заявниця здійснила поховання як свого чоловіка [PERSON] так і його зведеного брата [PERSON] , провела поминальні обіди після смерті обох братів та доглядає за їх та їхніх батьків могилами. Відповідно до технічного паспорту від 27.07.2011, житловий будинок [ADDRESS] другому має загальну площу - 124,6 кв.м., житлову -78,5 кв.м. Відповідно до технічного паспорту та право власності кімнати у будинку не виділені окремо кожному з співвласників. З технічного паспорту очевидно, що співвласники вільно користуються всіма кімнатами безперешкодно, мали спільну ванну та вбиральню, що свідчить про те, що між зведеними братами, заявницею склались дружні відносини, вони вважали себе однією сім`єю. Перешкод у користуванні житловим будинком не було, [PERSON] проживав самотньо, його єдиний син від шлюбу після розлучення батьків, разом з матір`ю у кінці 80-х років залишив Україну та разом з матір`ю поїхав до РФ та зв`язку з ними немає більше 30 років. Іншого шлюбу [PERSON] після розлучення так і не уклав. Через свою самотність [PERSON] сприймав сім`ю зведеного брата як свою рідну сім`ю. Разом з батьками він займався вихованням дітей брата, завжди був присутній на всіх святах. Сім`я зведеного брата [PERSON] не відгороджувалась від [PERSON] , між кімнатами в будинку облаштований внутрішній прохід, що дозволяло [PERSON] в будь-який час прийти до брата [PERSON] і його сім`ї на вечерю, подивитись телевізор. В свою чергу, [PERSON] мав слабке здоров`я, у 2017році він впав зі сходів та отримав перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, деформацію тазового кільця. Отримана травма вдалась взнаки на здоров`ї [PERSON] , перелом так і не загоївся належним чином, а тому в подальшому він був позбавлений повноцінно рухатись, з 2017 року він не залишав подвір`я будинку, оскільки був обмежений в рухах. Окрім цього, [PERSON] , мав виразку товстого кишківника, що постійно його турбувала. Саме, заявниця та її чоловік лікували брата. Так, у період з 15.03.2019 по 22.03.2019\~ [PERSON] перебував на стаціонарному лікування у ТОВ «СІТІМЕДАЛЯНС» з діагнозом виразка товстого кишківника. Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] рекомендовано дотримання дієти та зазначено, що він потребує сторонньої допомоги. Організація дієтичного харчування полягла на плечі заявниці, вона з розумінням віднеслась, що [PERSON] , як чоловік, навряд чи буде готувати собі дієтичні страви, що в подальшому знову призведе до загострення виразки та чергової кровотечі. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №7» [PERSON] звернувся за допомогою зі скаргами болі внизу живота та діареєю. Під час огляду було виявлено, що [PERSON] страждав та виразку товстого кишківника. Пацієнта було направлено на обстеження за допомогою колоноскопії, під час якої підтвердилось, що пацієнт страждає на виразковий коліт. Було назначено відповідне лікування. І знову контроль над прийомом пігулок та дотриманням дієти полягли на плечі заявниці. Через наявність виразки товстого кишківника, [PERSON] постійно страждав від гострої болі, сильної нудоти і блювоти, підвищення температури тіла та загальну слабкість. Причиною смерті [PERSON] була перфорація виразки товстого кишківника, що підтверджує його важкий стан хвороби та потребу у сторонній допомозі останні роки. Як зазначалось вище, [PERSON] був самотнім та з доходу мав лише пенсію по віку у невеликому розмірі. В зв`язку з тим, що перелом голівки стегнової кістки вдавався взнаки весь час, саме [PERSON] організовувала побут [PERSON] , який віддав їй свою банківську карту, на яку приходила пенсія, аби вона купувала все необхідне. Саме [PERSON] сплачувала за комунальні платежі, які приходили на ім`я [PERSON] . [PERSON] не мав жодних доходів, окрім невеликої пенсії, тому саме заявниця та її чоловік самостійно проводили ремонт в кімнатах, де проживав [PERSON] , так, як останній ні матеріально, ні фізично не міг зробити ремонтні роботи. Оскільки\~ [PERSON] не мав зайвих коштів, заявниця самостійно вирішила зробити в кімнаті, в якій проживав [PERSON] , ремонт. За період з 2018 року вона замовила та придбала йому шафу, тумбу та крісло, купила міжкімнатні двері, в кімнаті пофарбувала стіни. Заявниця завжди турбувалась за добробут [PERSON] , а він у свою чергу, дуже часто готував вечерю для всієї сім`ї, яка постійно працювала, годував собаку заявниці, прибирав по мірі можливостей, дивився за внуками заявниці, коли вони приходили до неї в гості та сприймав їх, як своїх рідних, намагався робити їм подарунки в міру своїх можливостей. З огляду на вищезазначене, заявниця та спадкодавець [PERSON] в період спільного проживання були поєднані взаємними сімейними правами та обов`язками, вели спільний побут та спільне господарство, спільно харчувались, робили поточні ремонти в будинку, сплачували комунальні платежі, заявниця лікувала та доглядала спадкодавця в період хвороби останнього, похоронила за власні кошти. Встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Тому, просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , що народився [INFO] та помер [INFO] , однією сім`єю у період не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 06.09.2015 року по [INFO] . 30.10.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 30.10.2024 судом постановлено ухвалу, про витребування з Третьої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завіреної копії спадкової справи з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] та витребування з Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформації щодо перебування [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Біла Церква Київської області, Україна, у зареєстрованому шлюбі, інформації щодо наявності у нього дітей. 30.10.2024 судом постановлено ухвалу, про виклик та допит у судовому засіданні свідків: [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та\~ [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявниця - [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі. Представник заявниці, адвокат Вдовика Олена Миколаївна, у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі та просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з\~ [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Біла Церква Київської області, однією сім`єю у період не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заінтересована особа - Білоцерківська міська рада Київської області представника у судове засідання не направила, про день час місце розгляду справи повідомлена належним чином,\~ направила до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради за наявними матеріалами на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Судом встановлено, що заявниця - [PERSON] , [INFO] , являється інвалідом другої групи з 23.05.2023 довічно, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 21 жовтня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджено матеріалами справи (а.с.20-28,67-68). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.27), [INFO] народився [PERSON] , батьком якого зазначений [PERSON] .\~ Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.75), [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого зазначена [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] (а.с.14), 03 грудня 1970 року між [PERSON] , [INFO] , та\~ [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб. Також, встановлено, що [INFO] у віці 55 років у місті Біла Церква Київської області помер [PERSON] , [INFO] ; [INFO] у віці 85 років у місті Біла Церква Київської області померла [PERSON] , [INFO] ; [INFO] у віці 69 років у місті Біла Церква Київської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджено матеріалами справи (а.с.15,18,30, 71-72). З матеріалів справи (а.с.15-19, 21-21, 25-26, 31-32, 55, 69, 73-74), вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали: з 26.12.1970 по день смерті - [PERSON] , [INFO] ; з 17.12.1961 по день смерті - [PERSON] , [INFO] ; з 10.01.1978 по день смерті - [PERSON] , [INFO] ; з 08.12.2000 по день смерті - [PERSON] , [INFO] . Згідно матеріалів справи (а.с.56-66), після померлого [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS] , яке належало їм на підставі договору дарування від 10.07.1986 за № 1-3048, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської нотаріальної контори, свідоцтва про право на спадщину від 15.06.1981 за № 11465, свідоцтва про право на спадщину від 02.11.2017 за № 2278. З технічного паспорту від 27.07.2011 (а.с.56-60), вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] має загальну площу - 124,6 кв.м., житлову -78,5 кв.м., складається з 5 житлових кімнат та допоміжних приміщень. З матеріалів справи (а.с.23-24, 29-30,33-42,69-70) вбачається, що [PERSON] разом зі своїм чоловіком у період з 2016 по 2024 рік проводили ремонтні роботи в будинку, придбали меблі, техніку та міжкімнатні двері, заявниця займалася лікуванням та купівлею ліків для [PERSON] , займалася поховання [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] та провела поминальні обіди після їх смерті. Згідно медичної документації (а.с.43-46), [PERSON] , [INFO] , у 2017 році отримав перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням та деформацію тазового кільця, що в подальшому позбавило його повноцінно рухатись; у період з 15.03.2019 по 22.03.2019\~ він перебував на стаціонарному лікуванні у ТОВ «СІТІМЕДАЛЯНС» з діагнозом виразка товстого кишківника та\~ згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого йому було рекомендовано дотримання дієти та зазначено, що він потребує сторонньої допомоги; 08.09.2020 лікарем Київської міської лікарні № 7 його було направлено на обстеження та призначено лікування; згідно Лікарського свідоцтва про смерть № 180 від 06.04.2024 він помер вдома, причина смерті перфорація виразки товстого кишківника. З листа ГУ ПФУ у Київській області від 30.05.2024 (а.с.47-48), вбачається, що [PERSON] зверталася із заявами про отримання допомоги на поховання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та отримала відповідну грошову допомогу на рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк». Згідно інформації, наданої АТ «Укрпошта» на виконання ухвали суду про витребування доказів, (а.с.128-131), при оплаті комунальних послуг по житловому будинку [ADDRESS] , платником зазначався номер телефону, який належить заявниці - [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 157/2024 (а.с.115-125), вбачається, що на підставі заяви [PERSON] від 15.05.2024 було заведено спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , інші спадкоємці про свої права не заявили, заповіт не посвідчувався. Згідно постанови державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О. (а.с. 53-54), [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем. Згідно повідомлення Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.11.2024 за № 30.1-28/3022 (а.с.126), в архівному відділі актових записів за період з 13.10.1988 по 05.04.2024 щодо перебування [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Біла Церква Київської області, Україна, у зареєстрованому шлюбі та наявності у нього дітей не виявлено. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона знайома із заявницею з 1992 року, адже вони разом працювали в дитячому садочку, а в подальшому після одруження заявниці з [PERSON] стали товаришувати сім`ями. З 2015 року вона часто бувала в гостях у заявниці за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] доглядала за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , особисто займалася господарством у будинку, готувала для усіх мешканців, сплачувала комунальні послуги та разом із чоловіком проводила ремонтні роботи у будинку, зокрема й у кімнаті [PERSON] . Останній дуже хворів, не міг сам пересуватися з 2017 року, тому заявниця ним опікувалася, займалася його лікуванням, забезпечувала необхідним харчуванням, вони вели спільний побут, були як одна сім`я. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що\~ заявницю знає з 2015 року, а її чоловіка - [PERSON] знав зі школи, вони разом навчалися та товаришували по спортивним заняттям. За адресою: [ADDRESS] проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка і на даний час там проживає, усі вони жили як одна родина, були пов`язані спільним побутом, турбувалися один про одного. Заявниця займалася господарством по будинку, готувала усім членам сім`ї, піклувалася про кожного як про рідного. [PERSON] з 2017 року не міг себе сам обслуговувати, тому [PERSON] доглядала за ним, забезпечувала необхідне йому харчування, прала його речі та піклувалася про нього, як про брата чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється\~ строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. За змістом ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. П. 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31березня 1995року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7від 30травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем. Так, Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що спір про\~ право на спадкове майно відсутній, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом із\~ [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Біла Церква Київської області, однією сім`єю у період не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, несли спільні витрати в утриманні житла, між ними були теплі сімейні відносини, вони підтримували один одного матеріально, психологічно та духовно, що підтверджено матеріалами справи, які узгоджуються з показаннями свідків.

Outcome: approved