Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що з весни 2010 року вона проживала з відповідачем у справі однієї сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вела спільне господарство та мала спільний бюджет з ним. Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дитини позивач зазначена за прізвищем « [PERSON] ». Спільне життя у неї з відповідачем не склалося. Після народження дитини відповідач виявив недбале ставлення до виконання сімейних та батьківських обов`язків, не цікавився сім`єю, не брав участь в утриманні та вихованні дитини, не працював, вів антисоціальний спосіб життя та вживав наркотичні речовини. В 2013 році сторони припинили спільне проживання, а з початку 2014 року - будь-які стосунки та спілкування. З цього часу дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. 17 лютого 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Вихованням доньки займається вона та її чоловік [PERSON] . На даний час вона разом з донькою та ще двома дітьми, які вона має від [PERSON] , проживають однією сім`єю в будинку [ADDRESS] та перебувають на обліку як багатодітна сім`я в Департаменті соціальної політики УСЗН (Лівобережне) Вінницької міської ради. Позивач також зазначає, що відповідач не цікавиться донькою, протягом 10 років не зробив жодної спроби побачити дитину, не цікавиться її здоров`ям та життям. Донька взагалі не пам`ятає свого біологічного батька, а батьком називає [PERSON] . В свою чергу останній виявив бажання закріпити родинний зв`язок між ним та [PERSON] у зв`язку з чим позивачка письмово звернулась до відповідача з проханням надати згоду на усиновлення [PERSON] чоловіком [PERSON] , однак відповідач жодної відповіді не надав. За викладених обставин, позивачка просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та зобов`язано Орган опіки та піклування Вінницької міської ради надати висновок щодо заявлених позовних вимог. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Орган опіки та піклування Вінницької міської ради надав висновок від 28 листопада 2024 року відповідно до якого вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2024 року закрите підготовче засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання в порядку, визначеному чинним законодавством, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради Семенова Н.Л. в судовому засідання підтримала висновок органу. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є близькою родичкою позивачки та хресною матір`ю [PERSON] , показала, що відповідач протягом 10 останніх років не проявляє жодного інтересу до своєї дитини, участі у виховані не приймає, матеріально не допомагає, до дитини не приходить та не спілкується з нею. Дитину утримує та виховує [PERSON] та її чоловік. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки, показала, що майже рік знає сім`ю [PERSON] та [PERSON] , позивачки по справі. Вона була здивована, взнавши, що [PERSON] не є рідним батьком [PERSON] . Він є як люблячим батьком, так і справжнім господарем. За весь час їх проживання вона жодного разу не бачила відповідача, він їй не відомий та зазначає, що останній не бере жодної участі у житті дитини. Вислухавши позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171, 181-183 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 травня 2011 року та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно № 00009249569 від 19 липня 2011 року(а.с.8, 10). 17 лютого 2015 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та під час реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 лютого 2015 року (а.с.9). Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок КК «Царина» від 15 серпня 2024 року (а.с.14-15). 29/200 частки житлового будинку [ADDRESS] , належить на праві власності позивачці [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав №355458701 від 22 листопада 2023 року та копією договору купівлі-продажу частини будинку від 22 листопада 2023 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В. Б., за реєстровим номером 7318(а.с.16-17). Дитина [PERSON] , [INFO] , навчається у КЗ «Вінницький ліцей №29». Відповідно до довідок КЗ «Вінницький ліцей №29» № 02-28/357 від 08 серпня 2024 року та № 02-28/471 від 17 жовтня 2024 року мати [PERSON] підтримує зв`язок з класним керівником у телефонному режимі, відвідує по можливості батьківські збори та цікавиться успіхами дитини у навчанні; батько [PERSON] у період з 2021 року по 2024 рік до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, в телефонному режимі з класним керівником не спілкувався (а.с.11, 54). З декларації №0000-2КТЕ-МЕ47 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] від 11 травня 2018 року як довірена особа вказаний [PERSON] . Відповідач [PERSON] мешкає окремо, дитини не утримує. Виконання ним обов`язку щодо утримання доньки судом не встановлено. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, не бере участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний, духовний і моральний їх розвиток, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Підтвердженням свідомого нехтування відповідачем обов`язками про піклування та виховання дитини є, зокрема довідки КЗ «Вінницький ліцей №29», де навчається дитина в якій зазначено, що батько [PERSON] участі у вихованні у вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує, навчанням доньки не цікавиться, а також показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які допитані в судовому засіданні, та наголошують, зокрема на тому [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не приходиться до дитини та не цікавить нею. Як слідує з Висновку Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28 листопада 2024 року за №01/00/011/177813 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , вважається доцільним. Дитина [PERSON] також висловила свою думку в судовому засіданні про підтримання ініціативи матері про позбавлення батьківських прав [PERSON] та зазначила, що проживає разом з мамою та вітчимом. Батька не пам`ятає та не знає, він не цікавився нею, не телефонував, матеріально не утримував. Бажання зустрітись з батьком в неї немає. З бабою та тіткою по лінії батька не спілкується. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків, який не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо, виявляє байдужість до власної дитини та щодо своїх батьківських прав, тому суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що дитина, проживаючи разом з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні, що потребує певних коштів, а також те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина її потребує. Суд бере до уваги, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині відповідач суду не надав. За наведеного суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, обов`язок батьків по її утриманню, інші обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та можливим визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню в розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 23 серпня 2024 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору та на користь держави 1211,20 грн судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3 ст.141 ЦПК України. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених нею (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження цих обставин суду надано договір-квитанція № 77 від 16 серпня 2024 року за змістом якого розмір винагороди за надання правничої допомоги адвокатом Павловою В. Є. по оформленню позовної заяви про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини становить 3000,00 грн. При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Надаючи оцінку наданим доказам суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи, витрати пов`язані із розглядом цієї справи (оформленням позовної заяви), витрати відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням обставин справи та значення його для позивача. Заяв щодо неспівмірності не надходило, а тому визначаючись з їх розподілом відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України та зважаючи на задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved