Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що вона перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 26 жовтня 2021 року сторони розірвали. У шлюбі в них народились діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , яка станом на день подачі позову перебувала на утриманні позивачки та проживала з нею. Відповідач вже тривалий час не надає достатньої матеріальної підтримки дітям, хоча стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє йому виділяти кошти на їх утримання в достатньому розмірі. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, враховуючи, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини в достатньому розмірі, позивач просить позов задовольнити та стягнути в її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 15\~000,00 грн щомісячно. 10 лютого 2022 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому відповідач з позовними вимогами позивача в частині суми аліментів не погоджується та вказує, що твердження позивача є недостовірними та необґрунтованими, оскільки донька не проживає з позивачкою. Зазначає, що сімейних відносин із дітьми не припинив та регулярно надає їм матеріальну допомогу в достатньому розмірі, підтримує із дітьми достатній зв`язок. Крім того, вказує, що позивач не навела будь яких обґрунтованих доводів щодо розміру необхідних витрат на утримання дитини позивачем не наведено. Також зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити з мотивів та підстав, зазначених у ньому. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, подавши клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із перебуванням представника відповідача у відпустці, однак суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності сторони відповідача, оскільки учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається, отже, суд відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вбачає дії, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Суд, встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 26.10.2021 було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. У шлюбі у сторін народились двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 30 червня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №8456582 від 10.02.2021, позивач зареєстрована та проживає разом із дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вказане також підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6110-1693523-2018. На даний час позивач разом з дочкою проживають в Канаді. За час здійснення судом розгляду справи, позивача змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області. Також, 25.01.2022 р. позивача змінила паспорт (на нове прізвище), документ який посвідчує її особу є паспорт громадянина України [PERSON] № [NUMBER] виданий 25.01.2022 р. органом 6132. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати сім`ю та не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому, є усі підстави для стягнення з нього аліментів на їх утримання. Суд часткового погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~статті 51\~Конституції України та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України\~визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Посилання [PERSON] на обставини викладені ним у відзиві, суд на увагу не заслуговують, так як останній не довів та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх обґрунтувань, оскільки Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 17.11.2023 року на адресу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Тернопільській області було направлено клопотання (доручення) про витребування документів на території Республіки Польща у зв?язку із розглядом справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. На підставі Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах 1993 року Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції у Тернопільській області надіслало інформацію, отриману від Окружного суду в Czestochowie Республіка Польща, стосовно розгляду клопотання Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про виконання дій у цивільній справі відносно [PERSON] . Районний суд у м. Ченстохова, за запитом органу, який надсилає повістку до суду, звернувся до відповідних установ з метою отримання необхідної інформації. Було встановлено, що [PERSON] у період, зазначений у запиті (01.01.2022 р. - 23.10.2023 р.), працював на підставі трудового договору в Командитному товаристві ТОВ «SASTRANS NOVA» у с. Панки. Інформація про доходи, отримані за вказаний період, міститься у надісланому документі, яким є оригінал довідки про доходи, отриманий від роботодавця. Відповідно детальної довідки про доходи, [PERSON] , який у вказаний період був працевлаштований у компанії, отримав заробітну плату за період з 01.01.2022 по 31.10.2023 в загальному розмірі 166278,07 злотих. За жовтень 2023 року відповідачу було нараховано 9064,42 злотих. Взявши до уваги його заробіток за останній місяць вказаний у відповіді 9 064,42 Злотих (нетто) в гривневому еквіваленті на сьогоднішній день за курсом НБУ (1 грн = 10,1927 Злотих) становить 92 390,913734 грн. Тож, якщо припуститись розрахунку аліментів як цього вимагає Сімейний Кодекс України в розмірі 25% від заробітку то місячна сума аліментів становитиме - 92 390,913734 грн. х 25% = 23 097,7284335 грн. Тож, вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн. є обґрунтованою та відповідає приписам ст. ст. 181 ч. 3, 184 ч. 1 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатним та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов`язки по утриманню дитини. У зв`язку із тим, що дитина потребує належної матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний їй надати матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, вважає, що слід задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 15000,00 грн, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд вважає, що рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved