Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

У серпні 2023 року позивачка звернулась до суду з цим позовом. Вказувала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у 2004 році народила сина [PERSON] , а у 2013 році [PERSON] . У вересні 2017 року за рішенням суду шлюб розірвано, діти залишені проживати з матір`ю. Старший син досяг повноліття, проте навчається за контрактом на 2 курсі університету та потребує матеріальної підтримки. Просила стягнути з відповідача на утримання дітей 1/3 частину всіх видів його заробітку. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку та добровільно в межах власних можливостей надавати допомогу Юліану. Позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Статтею 4 ЦПК України передбачено право кожної особи на звернення до суду в порядку, встановленому цим Кодексом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Як зазначено в статті 27 Конвенції про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати при матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.01.2004 року, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.03.2013 року, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~За довідкою про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно з довідкою роботодавця середній заробіток позивачки за перше півріччя 2024 року склав 8918 грн (нетто). Відповідач в судовому засіданні повідомив, що він офіційно працевлаштований і має заробітну плату в розмірі 16 тис грн, у новому шлюбі дітей не має, непрацездатної дружини, батьків також не має, його сім`я забезпечена власним житлом, має автомобіль. За наведених обставин слід вважати, що відповідач має обов`язок і можливість брати участь в утриманні неповнолітнього сина шляхом сплати аліментів його матері в розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні\~розміру аліментів\~мають бути\~враховані вартість\~навчання,\~вартість підручників,\~проїзду до\~навчального закладу,\~проживання за\~місцем його\~знаходження (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 р. у справі № 308/4214/18). [PERSON] має 20 років і згідно з довідкою № 71 від 31.07.2024 року, видною Сумським національним університетом, навчається на 2 курсі (скороченого терміну) СВО «бакалавр» біолого-технологічного факультету за спеціальністю «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва» заочної форми навчання. Рік вступу 2023, строк закінчення навчального закладу 31.05.2026 року. Форма навчання комерційна. В матеріалах справи відсутні відомості про сімейний стан та місце реєстраціє Юліана, місце його роботи та розмір заробітної плати й інші документальні дані щодо його особистого життя та витрат на навчання, що мають значення для розв`язання цього спору. Водночас із пояснень сторін судом з`ясовано, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, має малолітнього сина, проживає в трикімнатній квартирі батьків дружини, працює барменом ресторану. З огляду на це суд вважає недоведеним факт потреби повнолітнього сина сторін у матеріальній підтримці у зв`язку з навчання. Як і багато молодих сімей сім`я [PERSON] , що має дитину віком семи місяців та одного працюючого, може мати матеріальні труднощі. Проте суд нагаду, що відповідно до статі 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку, сина, котрі потребують матеріальної допомоги, саме у зв`язку з продовженням навчання (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), на чому наголосив Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року (справа № 635/1139/17). Крім того нормою цієї ж статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Проте, як з`ясувалося, син сторін цього спору має власну сім`ю й проживає окремо від батьків, що не дає підстав його матері для звернення до суду про стягнення аліментів на його утримання. На підставі викладеного суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у зазначеному вище розмірі на утримання неповнолітнього сина та відмову в задоволенні решти заявлених вимог. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Outcome: partial