Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

16 лютого 2024 року до Тростянецького районного суду Вінницької області від представника позивача - адвоката Конякіна М. С. надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ», у якій позивач просить: 1. ухвалити рішення, яким зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОПОДІЛЛЯ» ЄДРПОУ - 32632411 повернути [PERSON] , земельну ділянку кадастровий номер 0524183900:01:0032:0099, площею 2,1013 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території села Нова Ободівка (Ободівської сільської ради), Гайсинського району, Вінницької області; 2. скасувати реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до договору оренди б/н, від 18.07.2023, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67658550 від 19.05.2023; 3. ухвалити рішення, яким зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОПОДІЛЛЯ» ЄДРПОУ - 32632411 повернути [PERSON] , земельну ділянку кадастровий номер 05224183900:01:0032:0098, площею 2,1011 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території села Нова Ободівка (Ободівської сільської ради), Гайсинського району, Вінницької області; 4. скасувати реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до договору оренди б/н, від18.07.2023, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67658549 від 18.05.2023; 5. стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати в вигляді судового збору, витрат на проведення експертизи та витрат на правову допомогу. В обґрунтування даного позову зазначає, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 0524183900:01:003:0099, площею 2,1013 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ділянка 1) та земельна ділянка з кадастровим номером 0524183900:01:003:0098, площею 2,1011 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розміщені на території с. Нова Ободівка (Ободівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області (ділянка 2), що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку від 19.02.2006. У 2023 році позивач вирішив обробляти земельні ділянки, які йому належать власними силами, але дізнався, що не може їх обробляти, адже ці земельні ділянки перебувають в користуванні ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ». Отримавши на руки примірник додаткової угоди до договору оренди землі позивач дізнався, що відповідач продовжить користуватися земельною ділянкою кадастровий номер 0524183900:01:003:0099 площею 2,1013 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території с. Нова Ободівка (Ободівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області на підставі договору про оренду земельної ділянки б/н, виданого 06.12.2011, дата державної реєстрації 29.12.2012 та додаткової угоди до договору оренди землі б/н, виданої 18.07.2023, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексацій ний номер 67658550 від 19.05.2023. Також правовою підставою користування земельною ділянкою з кадастровим номером 0524183900:01:003:0098, площею 2,1011 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території с. Нова Ободівка (Ободівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області є договір оренди земельної ділянки б/н, виданого 06.12.2011, дата державної реєстрації 29.12.2012 та додаткової угоди до договору оренди землі б/н, виданої 18.07.2023, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексацій ний номер 67658549 від 18.05.2023. Вищезазначені додаткові угоди до договорів оренди землі із ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ» [PERSON] не укладав і про наявність таких додаткових угод не знав. Хто і коли укладав від його імені додаткові угоди до договорів оренди належних позивачу земельних ділянок він не знає. Позивач стверджує, що підпис у додаткових угодах до договорів оренди земельних ділянок виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Також сторона позивача звертає увагу суду на ту обставину, що додаткова угода до договору оренди землі б/н від 18.07.2023 (ділянка 1) зареєстрована за 1 місяць 29 днів раніше, ніж її уклали, що свідчить про явну фальсифікацію. Також додаткова угоди до договору оренди землі б/н від 18.07.2023 (ділянка 2) зареєстрована на 2 місяці раніше, ніж її уклали, що свідчить про явну фальсифікацію. У поверненні належних позивачу земельних ділянок ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ» відмовила. Таким чином ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ» відмовивши у поверненні належних [PERSON] земельних ділянок, власником яких він є, порушила його право власності і чинить перешкоду у його реалізації, передбачене Конституцією України, Законами України, Земельним Кодексом України, Законом України «Про землеустрій», Законом України «Про оренду землі». Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Конякіна Михайла Сергійовича про призначення судової почеркознавчої експертизи, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. 25 вересня 2024 року з Вінницького НДЕКЦ МВС України надійшов висновок експерта від 17.09.2024 №СЕ-19/102-24/12262-ПЧ та матеріали цивільної справи. Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 18 жовтня 2024 року. У зв`язку із зайнятістю головуючого судді Борейко О. Г. у розгляді кримінального провадження, справа №147/249/24 була знята з розгляду, і призначено підготовче засідання на 04 листопада 2024 року. З урахуванням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, підготовче засідання відкладено на 11:00 годину 21 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року постановлено, закрити підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПОДІЛЛЯ» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди землі; призначити справу до судового розгляду на 09 годину 00 хвилин 13 грудня 2024 року у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області. Справа з урахуванням оголошеної повітряної тривоги, внаслідок ракетної небезпеки, була знята з розгляду і її розгляд призначений на 30.12.2024. У зв`язку із надходженням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, розгляд справи відкладено на 09:00 годину 15 січня 2025 року. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Конякін М. С. в судове засідання не прибули, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його довірителя. Висловився, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача адвокат Бодачевська М. В. направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , належить на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий номер 0524183900:01:003:0098, площею 2,1011 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розміщені на території с. Нова Ободівка (Ободівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 19.02.2006 (а.с. 19-20). Також, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 0524183900:01:003:0099 площею 2,1013 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території с. Нова Ободівка (Ободівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 19.02.2006 (а.с. 14-15). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №341195570 сформованого 01.08.2023, земельна ділянка кадастровий номер 0524183900:01:003:0099, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництв та розташована на території Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, яка перебуває у власності [PERSON] , міститься запис про інше речове право, індексаційний номер 67658550 від 19.05.2023 про право оренди земельної ділянки орендарем ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ», на підставі договору оренди землі б/н від 06.12.2011, додаткової йгоди б/н від 18.07.2023. Строк дії до 31.12.2025 (а.с. 23-24). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №340544150 сформованого 26.07.2023, земельна ділянка кадастровий номер 0524183900:01:003:0098, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, яка перебуває у власності [PERSON] , міститься запис про інше речове право, індексаційний номер 67658549 від 18.05.2023 про право оренди земельної ділянки орендарем ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ», на підставі договору оренди землі б/н від 06.12.2011, додаткової угоди б/н від 18.07.2023. Строк дії до 31.12.2025 (а.с. 25-26). У матеріалах справи наявна копія додаткової угоди від 18 липня 2023 року до договору оренди землі від 06.12.2024, щодо земельної ділянки кадастровий номер 0524183900:01:003:0099, сторонами зазначено позивача та відповідача. Цей правочин передбачає строк дії договору оренди 13 років 2 місяці 2 дні, термін дії до 31.12.2025. Додаткова угода має розділ реквізити сторін та підписи (а.с. 11-13). Відповідно до копії додаткової угоди від 18 липня 2023 року до договору оренди землі від 06.12.2024, щодо земельної ділянки кадастровий номер 0524183900:01:003:0098, сторонами зазначено позивача та відповідача. Цей правочин передбачає строк дії договору оренди 13 років 2 місяці 2 дні, термін дії до 31.12.2025. Додаткова угода має розділ реквізити сторін та підписи (а.с. 16-13). Позивач стверджує, що ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ» відмовило у поверненні належних йому земельних ділянок. За змістом ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Стаття 1\~Закону України\~«Про оренду\~землі» вказує, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч. 1, 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»\~орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст.\~14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Частина 1\~статті 202 ЦК України\~вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною 3\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно із ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207\~ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Згідно зі\~ст. 93 ЗК України\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі статтями\~12,\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що додаткові угоди до договорів оренди землі від 06.12.2012 з ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ» ним не укладалася, підпис, який міститься у цих додаткових угодах йому не належить, а тому вказані правочини не відповідали його волі. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-24/12262-ПЧ від 17.09.2024, підписи в графі «Орендодавець», які містяться у додатковій угоді до договору оренди землі №б/н від 06.12.2011 укладеної 18.07.2023 між [PERSON] та ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ» рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в двох примірниках, виконані не гр. [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням почерку гр. [PERSON] . Підписи в графі «Орендодавець», які містяться у додатковій угоді до договору оренди землі №б/н від 06.12.2011 укладеної 18.07.2023 між [PERSON] та ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ» рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в двох примірниках, виконані не гр. [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням почерку гр. [PERSON] (а.с. 102-113). Відповідач у свою чергу не спростовує викладені у позовній заяві обставини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Представник відповідача не був позбавлений можливості надати суду докази виконання вказаного договору оренди. Оцінка відповідності дій представника відповідача інтересам товариства знаходяться поза предметом судового розгляду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі №227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) вказано, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Водночас у своїй постанові від 27.11.2024 у справі №204/8017/17 (14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність (п.233). Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису) (п.234). Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (п. 235). Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним в силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати (п. 236). Отже, судом встановлено, що волевиявлення позивача на укладення додаткових угод до договорів оренди землі у встановлений законом спосіб не відбулося, оскільки правочини не були ним підписані, тобто є неукладеними, і відповідач не спростував цієї обставини. Варто також звернути увагу на ту обставину, що державним реєстратором Ободівської сільської ради здійснено реєстрацію іншого речового права: права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 0524183900:01:003:0099, 19.05.2023 за індексним номером 67658550. У графі «Документи, подані для державної реєстрації» зазначено: «договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 06.12.2011, видавник: сторони; додаткова угода, серія та номер б/н, виданий 02.12.2021, видавник ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ», [PERSON] ; інший тип договору, додаткова угода, серія та номер:б/н, виданий 18.07.2023, видавник ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ», [PERSON] ». Тобто реєстраційна дія, яка була вчинена 19 травня 2023 року фіксує реєстрацію угоди, ніби то укладеної сторонами 18 липня 2023 року, про що звертає увагу суду у своєму позові позивач (а.с. 23-24). Також, державним реєстратором Ободівської сільської ради здійснено реєстрацію іншого речового права: права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 0524183900:01:003:0098, 18.05.2023 за індексним номером 67658549. У графі «Документи, подані для державної реєстрації» зазначено: «договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 06.12.2011, видавник: сторони; додаткова угода, серія та номер б/н, виданий 02.12.2021, видавник ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ», [PERSON] ; інший тип договору, додаткова угода, серія та номер:б/н, виданий 18.07.2023, видавник ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ», [PERSON] ». Тобто реєстраційна дія, яка була вчинена 18 травня 2023 року фіксує реєстрацію угоди, ніби то укладеної сторонами 18 липня 2023 року. Наведені обставини стороною відповідача жодним чином не спростовані. Згідно із ч. 1\~ст. 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 2 ст.\~152\~ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки в межах негаторного позову впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц провадження №14-499цс19), яка застосована і в постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі №385/290/23, провадження №61-16488св23). Реєстрація неукладеної сторонами договору оренди додаткової угоди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Отже, реєстрація права оренди за відповідачем на земельну ділянку, у той час коли додаткову угоду, якою змінено термін дії основного договору оренди, позивач не підписував, не відповідає вимогам закону. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року,\~статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~викладено у новій редакції. У розумінні положень зазначеної норми права у чинній редакції, належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту та таким, що забезпечує реальне відновлення порушеного права у випадку реєстрації неукладеного між сторонами договору оренди (додаткової угоди), є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом його повернення та скасування державної реєстрації. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний позивачем спосіб захисту, як усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди, є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечує реальне відновлення порушених прав. Отже, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] до ТОВ «АГРОПОДІЛЛЯ» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди землі, з огляду на те, що саме таке рішення суду буде ефективним способом захисту порушених прав. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Суд зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved