Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

28.10.2024 ТОВ «ФК «Профіт Капітал», в особі представника адвоката Ушакевич М.П., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.01.2020 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z75.00405.006213444. Відповідно до умов договору кредиту № Z75.00405.006213444 від 14.01.2020, банк надає відповідачу кредит на поточні потреби у сумі 11957,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а відповідач зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 9,99% річних від залишкової суми кредиту. Згідно п.п. 1.5 договору кредиту за обслуговування кредиту банком, позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування, щомісячно у розмірі відповідно до графіку платежів. На виконання умов договору кредиту, банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 11957,00 грн., строком до 14.01.2022, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до п. 1.5 до договору кредиту) згідно з умовами цього договору. Згідно із Законом України «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка склала 117,91%. (п. 4 додатку до договору кредиту). У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № Z75.00405.006213444 від 14.01.2020, станом на 19.12.2023 становить 27\~326,39 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10\~914,03 грн.; заборгованості за нарахованими за несплаченими відсотками 3\~550,84 грн.; заборгованість по нарахованим та несплаченими комісіями 12\~861,52 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняв право вимоги в розмірі заборгованості відповідача перед АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за кредитним договором у розмірі заборгованості перед ТОВ «Оптіма Факторинг». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 перейшло право вимоги за договором № Z75.00405.006213444 від 14.01.2020, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Z75.00405.006213444 від 14.01.2020 у загальному розмірі 27326,39 грн., судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2024 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи (у позовній заяві) наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.01.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений договір кредиту та страхування № Z75.00405.006213444, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 11\~957,00 грн., строком до 14.01.2022, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з іншими платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно умов даного Договору (а.с. 5). Згідно п. 1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Як вбачається із виписки за період з 14.01.2020 по 19.12.2023, складеної первісним кредитором АТ «Ідея Банк», станом на 19 грудня 2023 року, банк свої зобов`язання перед клієнтом виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 11\~957,00 грн. у межах кредитного ліміту, визначеного договором № Z75.00405.006213444 від 14 січня 2020 року, а клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з його рахунку (а.с. 8-9). Однак, свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, внаслідок чого, як свідчить довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z75.00405.006213444 від 14 січня 2020 року, складена АТ «Ідея Банк», у відповідача станом на 19 грудня 2023 року виникла заборгованість перед банком у загальній сумі 27 326,39 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10\~914,03 грн.; заборгованості за нарахованими за несплаченими відсотками 3\~550,84 грн.; заборгованість по нарахованим та несплаченими комісіями 12\~861,52 грн. (а.с. 10). 19 грудня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023 (а.с. 15-21). Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) у розмірі заборгованості Боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами у день укладення цього договору та в реєстрі боржників у електронному вигляді. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за договором № Z75.00405.006213444 від 14 січня 2020 року (а.с. 27-31). Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за договором кредиту та страхування № Z75.00405.006213444 від 14 січня 2020 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, який в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідачем не надано будь-яких доказів у розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Позивач обґрунтував свої вимоги позовною заявою та матеріалами, які приєднав до позову. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості у загальному розмірі 27326,39 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Факт надання правової допомоги підтверджено: Договором № 02-24 про надання правничої допомоги від 01.07.2024; додатковою Угодою №1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024; актом прийому-передачі наданої правової допомоги від 05.09.2024, який містить опис наданих послуг. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, у сумі 7 000,00 гривень, є обґрунтованим та, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені позивачем, відповідно до платіжної інструкції № 12131 від 19.09.2024, у розмірі 3\~028,00 гривень.

Outcome: approved