Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

15.11.2024 позивач [PERSON] звернувся до\~ суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що сімейне життя не склалося, з третього дня шлюбу не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не виконують обов`язки як членів подружжя щодо один одного. Дітей від шлюбу не мають. Таким чином подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Оскільки відповідач виявила небажання в позасудовому порядку розірвати шлюб, змушений звернутися до суду. 19.11.2024 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не прибули, заявили письмові клопотання про розгляд справи без їх участі; позивач у письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити; відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст.\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони у справі 03 липня 2024 року зареєстрували шлюб у Звягельському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), актовий запис № 213, що стверджується свідоцтвом про шлюб.\~ Дошлюбне прізвище\~ відповідача [PERSON] . У сторін дітей немає. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї,\~ поступово втратили\~ зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для нього, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд доходить наступного. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено 1211,20 грн згідно квитанції № 1544-7746-8816-1159 від 15.11.2024. Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн. Разом з цим, решту частину судового збору, а саме 50 відсотків, що становить 605,60 грн, суд повертає позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved