Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

10.07.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що є власником т/з ЗАЗ «Ланос», 2007 року випуску, р.н. [NUMBER] . 07.07.2022 о 21.43 год. в с. Рокитне Сарненського району Рівненської області в результаті зіткнення двох автомобілів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керував транспортним засобом марки «АУДІ», реєстраційний номер [NUMBER] , не маючи полісу ОСЦПВ. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , що підтверджено постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13.10.2022. Внаслідок даної ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження передньої частини ТЗ. Відповідно до звіту № 047/2023 про оцінку автомобіля ЗАЗ TF699Р, р.н. [NUMBER] , від 22.04.2023 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в результаті ДТП 07.07.2022 становить 28704 грн. 55 коп., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ЗАЗ TF699Р, р.н. [NUMBER] , складає 20739 грн.. Також ним понесені витрати за проведення технічного дослідження і оцінки пошкоджень транспортного засобу в сумі 5000 грн. Таким чином неправомірними діями відповідача йому завдано матеріальної шкоди в сумі 54443.55 грн. (вартість відновлювального ремонту + сума матеріального збитку + витрати на проведення оцінки і технічного дослідження т/з), які підлягають стягненню з відповідача. Крім цього неправомірними діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, внаслідок пошкодження його автомобіля він дуже переживав та хвилювався, на значний проміжок часу був позбавлений можливості нормально спількуватися із сім`єю, бо був вимушений витрачати додатковий час на вишукування коштів, необхідних для ремонту автомобіля. Згодом був змушений позичити гроші на ремонт автомобіля у знайомих, які на протязі року змушений був віддавати. Тривалий час його сім`я через відсутність коштів була позбавлена можливості купувати необхідні речі та в достатній кількості продукти харчування. З часу пошкодження т/з він не може використовувати його для здійснення господарської діяльності внаслідок заборони його експлуатувати зі сторони працівників поліції. Такі обставини з їх боку викликають нарікання на його дії, що зумовлює моральні страждання. Поряд з цим неможливість експлуатувати т/з порушила його нормальні життєві зв"язки, відсутність автомобіля позбавлила його можливості проведення запланованих зустрічей, що призвело до порушення спокою, сну та нормального відпочинку на значний час. Просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 54443.55 коп., моральну шкоду в сумі 25000 грн. та покласти на відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 11.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, у поданій в суд заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Згідно поданих письмових пояснень основною причиною ДТП було те, що [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного сп"яніння, виїхав на зустрічну смугу руху, а він, щоб уникнути лобового зіткнення, змушений був порушити ПДР України. Він керував автомобілем через життєво необхідні обставини в інтересах військової громади, правил дорожнього руху не порушував, умислу на порушення правил не мав, уникав зіткнення з автомобілем під керуванням водія, який перебував в стані алкогольного сп"яніння. Крім цього [PERSON] намагався тиснути на нього, використовуючи його безпорадне становище, вимагав грошові кошти у нього та його матері по телефону. Заявлений позивачем до відшкодування розмір шкоди є завищеним та економічно необгрунтованим, оскільки витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість самого транспортного засобу до ДТП, автомобіль позивача не був знищений, сам рухався з місця ДТП до райвідділу поліції. Також обставини ремонту, купівля запчастин не підтверджуються жодними доказами. Огляд автомобіля був проведений 22.04.2023, при цьому ДТП мала місце 07.07.2022. Пошкодження, описані в звіті, не відповідають тим, на які вказував [PERSON] в поясненнях 07.07.2022. Крім цього позивач звернувся до експерта через майже 10 місяців після ДТП, що ставить під сумнів той факт, що описані в Звіті пошкодження могли утворитися саме 07.07.2022, невідомо, де до цього знаходився автомобіль, чи ним користувалися, чи не був він повторно пошкоджений після ДТП. Зазначена дата оцінки транспортного засобу не відповідає дійсності, невідомо, чи оцінка проводилася взагалі, оскільки експерт з м. Рівне знаходився за 150 км від с.м.т. Рокитне Рівненської області. Крім цього огляд транспортного засобу проводився без нього, його про такий не повідомили взагалі, акту виконаних робіт до Звіту не долучено, як і договору, укладеного між експертом і позивачем, відсутні докази понесення позивачем витрат на оплату 5000 грн. за проведення експертного дослідження. З огляду на наведені обставини просить не брати до уваги Звіт про оцінку, який міститься в матеріалах справи, та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позовні вимоги не визнає повністю, вважає, що позивач хоче збагатитися за його рахунок, вина у ДТП була обоюдною, оскільки [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного сп"яніння. Він змушений був порушити правила дорожнього руху, щоб уникнути лобового зіткнення з автомобілем позивача. Звертає увагу суду на те, що звіт про оцінку був виданий в квітні 2023, на огляд автомобіля його не запросили, немає квитанції про оплату вартості звіту. Вважає вартість ремонту завишеною, а він як студент не має таких коштів. Свідок [PERSON] - матір відповідача, в судовому засіданні пояснила, що на просьбу батька, який служить в ЗСУ, [PERSON] 07.07.2022 керував автомобілем макри «Ауді», при цьому рухався головною дорогою. [PERSON] на своєму автомобілі виїхав сину на зустріч, змусивши порушити ПДР. ДТП мала місце орієнтовно о 18.00 год. Близько 22.00 год. вона телефоном спілкувалася з позивачем, спочатку він вимагав у неї 300 доларів США, бо ніби то її син винен у ДТП, згодом уже 500 доларів США, тому вона сказала сину викликати поліцію. 16.12.2022 Рокитнівський районний суд Рівненської області притягнув [PERSON] до адміністративної відповідальності за керування трнаспортним засобом в стані сп"яніння. З експертом [PERSON] вона спілкувалася телефоном, після чого скерувала йому інформаційний запит, проте відповіді так і не отримала. В червні 2023 вона знову зателефонувала експерту, він сказав їй, що жодних зобов"язальних відносин з [PERSON] не має, оглядав автомобіль по факту, але не мав ні схеми ДТП, ні фотозйомки з місця події. За проведений огляд [PERSON] йому не заплатив. Вважає необгрунтованим також розмір моральної шкоди, про стягнення якого просить позивач, оскільки ДТП сталося з вини позивача, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння. Метою такого позову є особисте збагачення за рахунок її сина, однак останній є студентом і не має таких коштів. Спеціаліст [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що для огляду автомобіля [PERSON] особисто приїжджав в с.м.т. Рокитне, оскільки транспортний засіб був не на ходу, стояв в городі, ознак його експлуатації не було. Фіксував пошкодження автомобіля станом на момент огляду в квітні 2023 року, зауважень з приводу цього у замовника не було. На огляд не запрошували другого учасника ДТП, оскільки Методикою 5.2 таке передбачено лише у разі потреби, зокрема коли є потерпілі або загиблі внаслідок ДТП. Він такого рішення не приймав, оскільки не було такої необхідності. Суд, заслухавши пояснення відповідача, свідка та спеціаліста, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 23.12.2008 є власником транспортного засобу ЗАЗ TF699Р, р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (а.с.12). Як встановлено постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13.10.2022 у справі № 571/865/22, 07.07.2022 о 21.43 год. водій [PERSON] в с. Рокитне по вул. Приходька Сарненського району Рівненської області керував транспортним засобом марки «Ауді А6», р.н. [NUMBER] , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керувати даним транспортним засобом, крім цього, виїжджаючи з місця стоянки, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, та допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ, н.з. [NUMBER] , чим завдав транспортним засобам механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги п.10.1 та п.10.2 ПДР України, його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.35). Постановою Рівненського апеляційного суду від 10.02.2023 у справі 571/865/2022 постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області в частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП залишено в силі. У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже наявність вини у діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. З огляду на наведене суд не бере до уваги пояснення відповідача та свідка в тій частині, що основною причиною ДТП було те, що [PERSON] перебував у стані алкогольного сп"яніння. Відповідно до Звіту № 047/2023 про оцінку автомобіля ЗАЗ TF699Р, р.н. [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) - [NUMBER] , 2007 року випуску, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні (Свр) в результаті його пошкодження при ДТП на дату ДТП (07.07.2022) становить 28704.55 грн., матеріальний збиток, який завдано власнику автомобіля ЗАЗ TF699Р, р.н. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (Сврз) в результаті його пошкодження при ДТП на дату ДТП (07.07.2022) становить 20739 грн. (а.с.5-33). Згідно товарного чеку ФОП [PERSON] від 22.04.2023 сума, яку [PERSON] слід сплатити за проведення огляду автомобіля, становить 5000,00 грн (а.с.34). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Як встановлено у ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна,достатнього для відшкодування шкоди. Станом на момент подання позивачем даного позову відповідач досяг повноліття. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно дост. 1192 ЦК Українимає відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначення шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, викладене у ст.28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з якою це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Стаття 29 зазначеного Закону передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З огляду на наведене відшкодуванню позивачу підлягає не сумарна вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ TF699Р, р.н. [NUMBER] , без урахування коефіцієнта фізичного зносу складових і вартість матеріального збитку, завданому йому внаслідок ушкодження автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, як ним зазначено у позовній заяві, а лише вартість матеріального збитку, який завданий йому внаслідок ушкодження автомобіля, з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні, тобто 20739 грн. При цьому не заслуговують на увагу заперечення відповідача в тій частині, що вартість матеріального збитку є необгрунтованою, у суду відсутні підстави не брати до уваги чи сумніватися в достовірності та належності Звіту про оцінку майна, доказів на спростування суми матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок пошкодження його майна відповідачем не надано. Те, що огляд проводився у його відсутності, не впливає на достовірність та належність такого звіту. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на експертне дослідження транспортного засобу у розмірі 5000,00 грн, оскільки дані витрати виникли у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Розмір таких витрат підтверджується товарним чеком № 047/2023, що, на думку суду, є допустимим і фактично підтверджує розмір витрат, які позивач поніс або має понести за складення Звіту про оцінку майна. При цьому не заслуговують на увагу заперечення відповідача в тій частині, що матеріалами справи не доведено, що позивач реально поніс такі витрати, оскільки згідно ст.22 ЦК України збитками є серед іншого витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З приводу заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вина заподіювача шкоди. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Оскільки матеріалами справи безспірно встановлено пошкодження майна позивача внаслідок неправомірних дій [PERSON] , такі дії винної особи заподіяли позивачу і моральну шкоду. Вина [PERSON] у заподіянні такої шкоди, протиправність його діяння та причинний зв`язок між діянням та шкодою встановлено та доведено доказами, про які йшлося вище. Така шкода, зокрема, полягає у душевних переживаннях з приводу самої події, а також пошкодженнях транспортного засобу позивача та необхідності його відновлення чи заміни. Так, факт пошкодження автомобіля однозначно спричиняє, по-перше, переживання через пошкодження майна (транспортного засобу); дискомфорт, незручності, зміну життєвих планів через неможливість володіння та використання транспортного засобу у власних потребах; необхідності докладати додаткових зусиль для вирішення щоденних проблем без автомобіля; необхідності вживати заходів для його відновлення чи заміни, тощо. Враховуючи вказане, тривалість та глибину згаданих душевних страждань позивача як власника пошкодженого автомобіля, а також засади розумності та справедливості суд вважає, що сума моральної шкоди в 10000 грн. буде достатньою сатисфакцією для відновлення порушених життєвих зв`язків позивача, а відтак таку слід стягнути з відповідача. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, у відповідності з вимогами ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 15, 22-23, 1179, 1187,1192 ЦК України,

Outcome: approved