Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Військова частина [NUMBER] (далі Позивач) в особі свого представника [PERSON] (далі Представник позивача) звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної працівником [PERSON] (далі Відповідач) в розмірі 15\~217,10 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті сімнадцять гривень десять копійок) та судові витрати по справі. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 01.11.2023 року старший лейтенант [PERSON] , призначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.10.2023 №2490, прибув з Національної академії сухопутних військ ім. Гетьмана Петра Сагайдачного на посаду командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону та зарахований до списків особового складу частини, що зафіксовано наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 01.11.2023 №305. 10.02.2024 згідно із наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 09.02.2024 №40 старший лейтенант [PERSON] вибув у частину щорічної основної відпустки на 12 діб по 23.02.2024. При вибутті у відпустку, як пояснив командир 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] майор [PERSON] , старший лейтенант [PERSON] пістолет 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , на зберігання не здав. 23.02.2024 старший лейтенант [PERSON] з відпустки не прибув. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині від 24.02.2024 №55 старший лейтенант [PERSON] знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини з 24.02.2024. 06.06.2024 згідно із наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 18.07.2024 №207 старшому лейтенанту [PERSON] призупинена військова служба, він виключений зі списків особового складу частини, а облікові документи його направлені до [INFO] . На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.09.2024 №4926 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування стосовно командира 2 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] за фактом втрати військового майна, а саме пістолету 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , з метою з`ясування обставин втрати військового майна, причин та умов, що цьому сприяли, а також ступеня вини військовослужбовця. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.09.2024 №5011 «Про результати службового розслідування за фактом втрати пістолету 7.62 мм ТТ, з.н. [NUMBER] стосовно старшого лейтенанта [PERSON] » оголошено визнати, що втрата комплекту пістолета 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , без кобури і ремінця, який належить службі засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини [NUMBER] , сталася в результаті порушення правил поводження зі стрілецькою зброєю колишнім військовослужбовцем військової частини [NUMBER] старшим лейтенантом [PERSON] . Пунктом 3 згаданого наказу покладено матеріальну відповідальність за втрату комплекту пістолета 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , без кобури і ремінця, на колишнього військовослужбовця військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] . Службовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2024 при перевірці наявності та обліку зброї особового складу 1 механізованої роти була виявлена відсутність пістолета 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , закріпленого за старшим лейтенантом [PERSON] . Пістолет 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , старший лейтенант [PERSON] отримав 18.08.2023 в службі РАО Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, м. Львів, що підтверджено атестатом №3178 від 17.10.2023 виданим на підставі наказу Начальника НАСВ №345 від 27.10.2023. Своїми діями старший лейтенант [PERSON] порушив заборону мати при собі стрілецьку зброю під час перебування у відпустці та обов`язок у разі тимчасового виходу військовослужбовця до населених пунктів для вирішення особистих питань стрілецьку зброю та боєприпаси здавати відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї (пункт 14 розділу І та пункт 2 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359). Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина старшого лейтенанта [PERSON] виражається у формі умислу і є наслідком особистої недисциплінованості військовослужбовця. Залишкова вартість військового майна, а саме комплекту пістолета 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , без кобури і ремінця, який належить службі засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини [NUMBER] станом на 27.02.2024 становить 1 521,71 грн. Противоправні дії старшого лейтенанта [PERSON] , полягають у порушенні порядку поводження зі зброєю, що привело до заподіяння державі шкоди в розмірі суми залишкової вартості військового майна, а саме 1 521,71 грн. Згідно із частиною 3 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», особа за шкоду, завдану втратою зброї, боєприпасів несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна. Відповідно до Переліку військового майна нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №604, вогнепальна зброя та боєприпаси калібром до 30-мм відшкодовується у десятикратному розмірі. Отже, зі старшого лейтенанта [PERSON] на відшкодування завданої державі шкоди, у разі неповернення ним комплекту пістолета 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , без кобури і ремінця, належить стягнути 15 217,10 грн. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не відшкодовує матеріальну шкоду, що є порушенням законних прав та інтересів Військової частини [NUMBER] та змушує Позивача звертатися до суду з даним позовом. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 49-50 /. У судове засідання представник позивача не з`явився про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно. Звернувся до суду із клопотанням, в якому просить справу розглядати без представника, не заперечує проти винесення заочного рішення, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України "з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи". Однак, [PERSON] відзив не надіслав. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Так, відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Вимогами ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього\~Кодексу. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 01.11.2023 старший лейтенант [PERSON] , призначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.10.2023 №2490, прибув з Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного на посаду командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону та зарахований до списків особового складу частини, що зафіксовано наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 01.11.2023 №305 /а.с. 26/. На підставі Наказу № 40 від 09.02.2024 року [PERSON] було надано частину щорічної основної відпустки /а.с. 27/. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині від 24.02.2024 №55 старший лейтенант [PERSON] знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини з 23.02.2024 /а.с. 28/. Як вбачається з Витягу із наказу № 146 від 21.05.2024 [PERSON] , командира 2 механізованого взводу 1 механізоної роти 1 механізованого батальйогу звільнено із займаної посади і зараховано у розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України /а.с. 29/. Згідно Витягу із Наказу № 207 від 18.07.2024 року призупинено військову службу [PERSON] з 06 червня 2024 року. Облікові документи направлено до [INFO] /а.с. 30/. На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.09.2024 №4926 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування стосовно командира 2 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] за фактом втрати військового майна, а саме пістолету 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , з метою з`ясування обставин втрати військового майна, причин та умов, що цьому сприяли, а також ступеня вини військовослужбовця /а.с. 15-16/. Наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.09.2024 №5011 «Про результати службового розслідування за фактом втрати пістолету 7.62-мм ТТ, з.н. [NUMBER] стосовно старшого лейтенанта [PERSON] », визнано, що втрата комплекту пістолету 7.62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , без кобури і ремінця, який належить службі засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини [NUMBER] , сталася в результаті порушення правил поводження зі стрілецькою зброєю колишнім військовослужбовцем військової частини [NUMBER] старшим лейтенантом [PERSON] . Пунктом 2 цього наказу покладено матеріальну відповідальність за втрату комплекту пістолета 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , без кобури і ремінця, на колишнього військовослужбовця військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] /а.с. 33-39/. Службовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2024 при перевірці наявності та обліку зброї особового складу 1 механізованої роти була виявлена відсутність пістолета 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , закріпленого за старшим лейтенантом [PERSON] . Пістолет 7,62-мм ТТ, заводський номер [NUMBER] , старший лейтенант [PERSON] отримав 18.08.2023 в службі РАО Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, м. Львів, що підтверджено атестатом №3178 від 17.10.2023 виданим на підставі наказу Начальника НАСВ №345 від 27.10.2023 /а.с. 20-21/. Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Відповідно до статті 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Залишкова вартість\~військового майна,\~а саме\~комплекту пістолета\~7,62-мм\~ТТ,\~заводський номер\~АВ301,\~без кобури\~і ремінця,\~який належить\~службі засобів\~ближнього бою\~та розвідки\~озброєння логістики\~військової частини\~ [NUMBER] \~станом на\~27.02.2024\~становить 1\~521,71\~грн. /а.с. 22-25/. Згідно із частиною 3 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», особа за\~шкоду,\~завдану втратою\~зброї, боєприпасів несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна. Відповідно до Переліку військового майна нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №604, вогнепальна зброя та боєприпаси калібром до 30-мм відшкодовується у десятикратному розмірі. Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Відповідно до статті 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України. Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом. Аналізуючи вищенаведене,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позову,\~оскільки,\~встановлені в\~судовому засіданні\~фактичні обставини\~справи,\~доводять те,\~що відповідачем,\~як матеріально\~відповідальною особою,\~завдано позивачу\~матеріальну шкоду,\~яка на\~даний час\~є невідшкодованою,\~тому підлягає\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача заподіяну, в результаті втрати військового майна, матеріальну шкоду в сумі 15\~217,10 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті сімнадцять гривень десять копійок). Вирішення питання про судові витрати Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1\~статті Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Частиною 1\~статті 4 цього закону\~визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з вимогами пункту 1 частини 2\~статті 4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір, у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатких осіб, що станом на 2024 рік (дату подання позову) становить 3 028 грн. При подачі позову до суду Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3974 від 29.10.2024 року /а.с. 6/. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Outcome: approved