Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] , в особі представника адвоката Паламарчука С. В. звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на нежиле приміщення кормокухні для собак з цегли, загальною площею 74, 7 кв. м та приміщення кліток для собак з цегли, загальною площею 88, 6 кв. м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що відповідно до п.3.1 та п.3.2 договору купівлі-продажу нежилого приміщення з відстрочення платежу № 238 від 01.02.2013, укладеного між [PERSON] та [PERSON] було домовлено, що [PERSON] для сплати ціни нежилого приміщення здійснює окремі платежі за наступним графіком - до першого травня дві тисячі чотирнадцятого року - сплачує 19 954 грн. Факт повного розрахунку буде підтверджено заявою [PERSON] , справжність підпису на якій буде нотаріально засвідчено. 28.04.2014 [PERSON] повністю здійснив розрахунок з [PERSON] , про що свідчить копія квитанції про оплату. Однак умови п.3.2 договору станом на момент подання даного позову так і не були виконані відповідачкою. Позивач має на меті здійснити продаж вказаного у договорі нежилого приміщення, проте це неможливо реалізувати без повного права власності на дане майно. Із метою досудового врегулювання позивачем 15.12.2023 було надіслано звернення до відповідачки, з проханням з`явитись у наперед обумовлений час та день до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріально округу Житомирської області Литвина Олександра Станіславовича для написання нотаріально завіреної заяви для підтвердження факту повного розрахунку. Таким чином, здійснивши повний розрахунок 28.04.2014, позивач набув права власності на нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , однак не має можливості зареєструвати право власності у зв`язку з неможливістю домовитись з [PERSON] про добровільне виконання умов п.3.2 Договору. Відзив на позовну заяву не надходив. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 29 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче провадження закрито ухвалою суду від 14 серпня 2024 року. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Паламарчук С. В. позовні вимоги підтримав із підстав, наведених у позовні заяві. Також під час судового розгляду представник позивача надав докази, які долучені до справи: витяг із державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідку нотаріуса. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. За згоди представника позивача, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що відповідно до договору купівлі продажу із відстроченням платежу від 01 лютого 2013 року [PERSON] купив у [PERSON] приміщення кормокухні для собак з цегли, загальною площею 74, 7 кв. м та приміщення кліток для собак з цегли, загальною площею 88, 6 кв. м, яке розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.3.1 та п.3.2 договору що [PERSON] для сплати ціни нежилого приміщення здійснює окремі платежі за наступним графіком - до першого травня дві тисячі чотирнадцятого року - сплачує 19 954 грн. Факт повного розрахунку буде підтверджено заявою [PERSON] , справжність підпису на якій буде нотаріально засвідчено (а.с. 8). Відповідно до копії квитанції Укрпошти від 28.04.2014 Негоді переказано грошові кошти в сумі 19 954 грн (а.с. 10). Відповідно до витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 251045 від 01.02.2013 та 403132378 від 11.11.2024 право власності на приміщення кормокухні для собак з цегли, загальною площею 74, 7 кв. м та приміщення кліток для собак з цегли, загальною площею 88, 6 кв. м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 лютого 2013 року ( а.с. 8, 76). Листом від 15.12.2023 [PERSON] пропонував [PERSON] з`явитись у наперед обумовлений час та день до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Литвина О. С. для написання заяви на підтвердження факту розрахунку за договором від 01.02.2013 (а.с. 11-12). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Литвина О. С. від 15.01.2025 заява про повний розрахунок за договором купівлі-продажу від 01 лютого 2013 року нежитлового приміщення кормокухні для собак з цегли, загальною площею 74, 7 кв. м та приміщення кліток для собак з цегли, загальною площею 88, 6 кв. м, розташованого за адресою: м. Бердичів, вул. Петровського, 7-А не надходила ( а.с. 77). Мотиви із яких виходить суд та застосовані норми права Дослідивши та оцінивши надані докази, встановивши зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову, із таких підстав. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Отже, цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (частина перша та третя статті 13 ЦПК України). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (провадження № 12-84гс20) вказано про те, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним із таких підстав. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. (стаття 334 ЦК України) За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. У статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу. Долучені до позову докази доводять, що позивач набув права власності на нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] . Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Аналіз змісту статті 392 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 328 ЦК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України у випадку оспорення чи невизнання її права або у разі втрати документа, який засвідчує право власності, і при цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах. Тобто, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Отже, права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивач, пред`явивши даний позов, вказав, що він не може зареєструвати свого права власності на нерухоме майно та має намір його продати. Проте як зазначено вище, право власності на спірне нерухоме майно за позивачем зареєстроване. Позивачем не доведено того, що відповідачка ставить під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно, як і не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника будь-якими іншими особами, зокрема позивач отримав відмову у вчиненні того чи іншого правочину або інші перешкоди у реалізації своїх прав. Відсутність порушеного права позивача підтверджується і тим, що відомості про спірний об`єкт нерухомого майна позивача внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто вказане нерухоме майно належить на праві власності позивачу та будь-які обтяження нерухомого майна відсутні. Те, що відповідачка не надала нотаріально посвідченої заяви про повний розрахунок позивачем за договором купівлі-продажу ніяк не свідчить, що позивач не набув права власності на спірне майно та таке право власності за ним має бути визнане повторно в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд повністю відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним.

Outcome: dismissed