Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Позивач ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернувся до суду із позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором позики № 1223124 від 08.01.2024 року у розмірі 136 687,55 грн., а також судові витрати у тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 08 січня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1223124, який підписаний позичальником електронним підписом. Відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 22 500 гривень, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування( 912,5 % річних) Позивач вказує, що первісний кредитор ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору у день його укладання, шляхом зарахування на її банківську карту № [NUMBER] . 29 липня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ- ФІНАНС», укладено Договір факторингу № 29/07/2024 відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором про надання споживчого кредиту № 1223124 від 08.01.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Зазначає, що відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї станом на дату відступлення прав вимоги утворилась заборгованість у розмірі 136 687,55 грн., яка складається з: 22 500 грн. - заборгованість за кредитом; 114 187,55 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 08.01.2024 року до 29.07.2024 року. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача -адвокат Руденко К.В. надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача - адвокат Сікорська І.С. надіслала до суду відзив у якому заперечила щодо позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи здійснювати без участі відповідача. В обґрунтування заперечень вказує, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів за кредитним договором. [PERSON] не отримувала грошових коштів. Наданий розрахунок заборгованості містить загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків без зазначення детального розрахунку, який би включав суми щомісячного платежу. Матеріали справи не містять доказів видачі одноразового електронного ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності та підписання таким ідентифікатором договору. Умови кредитного договору є несправедливими, нарахування такого розміру відсотків, що перевищує або дорівнює основній сумі боргу вносить істотний дисбаланс у взаємовідносини сторін на шкоду споживачу та є несправедливими. Також не погоджується із розміром гонорару адвоката, витрати адвоката є неспівмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом виконаних робіт враховуючи категорію справи та її складність. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08 січня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] в електронній формі укладений договір №1223124 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», шляхом підписання 08.01.2024 року о 18 год. 58 хв. електронним підписом (одноразовий ідентифікатор за № Х880 ). Відповідно до умов договору якого відповідач отримав кредит у розмірі 22 500 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в день (стандартна процентна ставка) (п. 1.2, 1.3. 1.5. Договору) . Відповідно до змісту п 2.1. 2.2. Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача на наступні реквізити № [NUMBER] . Кошти перераховуються протягом двох календарних днів з моменту укладання вказаного договору 08.01.2024 року. Відповідно до довідки ТОВ «Пейтек Україна» від 19.09.2024 року слідує, що 08.01.2024 року о 19 год. 00 хв. грошові кошти у сумі 22 500 грн. перераховано на платіжну карту № [NUMBER] . На підтвердження отримання відповідачем коштів до суду надійшла відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з якою вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] емітовано картку [NUMBER] , та відповідно до виписки за період з 08.01.2024 року до 13.01.224 року за її банківським рахунком вбачається зарахування коштів у сумі 22 500 грн. Відповідно до договору факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024 року та витягу з реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило позивачу ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» право вимоги до [PERSON] згідно з кредитним договором №1223124 від 08.01.2024 року. Як вбачається з наданого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» розрахунку розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1223124 від 08.01.2024 року, станом на 29.07.2024 року становить 136 687,55 грн., з яких заборгованість за кредитом - 22 500 грн., заборгованість за процентами - 114 187,55 грн.. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 08.01.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №1223124 у формі електронного документу з використанням одноразового електронного підпису ( №Х880). На підставі укладеного договору відповідачем отриманий кредит шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 22 500 грн. на її банківський рахунок. Так, на підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу у розмірі 22 500 грн., позивач надав довідку про перерахування суми кредиту за допомогою платіжних систем ТОВ «Пейтек Україна» (а.с. 14), а зарахування кредитних коштів на банківську картку № [NUMBER] та її належність відповідачу підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» за період з 08.01.2024 року, що є належними та допустимим доказами, які суд оцінює у сукупності. Таким чином доводи представника відповідача щодо неотримання [PERSON] кредитних коштів спростовуються наявними у матеріалах доказами. Відсотки у розмірі 114 187,55 грн. нараховані за стандартною процентною ставкою, передбаченою п. 1.5.1 кредитного договору у межах строку кредиту (360 днів) , вказаного в п. 1.3 кредитного договору. Тобто розмір відсотків у межах всього строку кредитування погоджено між сторонами відповідно до умов договору. Власного обрахунку, який би містив інший порядок нарахування чи спростування розміру заборгованості по кредиту, розмір якого відображено у розрахунку, відповідач не надав. Доказів сплати суми заборгованості відповідачем, які не враховані у наданому позивачем розрахунку відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, спростування розміру заборгованості відповідачем не надано. Відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №1223124 від 08.01.2024 року у розмірі 136 687,55 грн., з яких заборгованість за кредитом - 22 500 грн., заборгованість за процентами період з 08.01.2024 року до 29.07.2024 року - 114 187,55 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. До матеріалів справи долучено договір про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024 року укладений між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ФОП [PERSON] , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Руденка К.В., а також акт приймання-передачі наданих послуг №4 до вказаного вище договору на загальну суму 100 000 грн., та витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг в якому зокрема вказано, що підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] становить 10 000 грн.. Надано платіжну інструкцію №1352 про здійснення оплати ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» на рахунок [PERSON] у розмірі 100 000 грн за надання юридичних послуг до договору №02/08/2024 (а.с 43-49). В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 422,40 коп. Враховуючи викладене вище на підставі ст.ст. 512,526, 1049,1054 ЦК України та

Outcome: approved