Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог представник позивачів зазначає, щобатьками позивачів були [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Шлюб між ними був зареєстрований 26.01.1980 року. Факт родинних відносин між позивачами та їхніми батьками підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (серії [NUMBER] (актовий запис № 416) та серії [NUMBER] (актовий запис № 9)). Мати позивачів за життя заповіт не склала, а до дня її смерті разом з чоловіком та синами (позивачами) проживала за адресою: [ADDRESS] . Батько позивачів за життя заповіт також не склав та до дня смерті проживав разом із вказаними синами за цією ж адресою. З огляду на вказані обставини позивачі є такими, що прийняли спадщину після смерті своїх батьків, а саме житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які належали їхнім батькам, і знаходяться за вказаною адресою. 02.05.2024 року позивач [PERSON] через зазначеного представника звернувся до вище вказаної приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовила в цьому позивачу у зв`язку з тим, що: -свідоцтво серії [NUMBER] (актовий запис № 221), видане повторно Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.03.2024 року, про смерть [INFO] [PERSON] , тобто прізвище цієї особи вказано без апострофа; -свідоцтво серії [NUMBER] (актовий запис № 416), видане повторно Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 27.08.2022 року, про народження [INFO] позивача [PERSON] , тобто прізвище цієї особи вказано з апострофом; -паспорт громадянина України (з безконтактним електронним носієм) № [NUMBER] виданий тому ж позивачу 17.02.2017 року (дійсний до 17.02.2027 року) органом 2619, запис № 19800605-03211, із вказівкою прізвища з апострофом. Отже, наявні розбіжності у вказаних документах щодо зазначення прізвища спадкодавця [PERSON] та спадкоємця [PERSON] унеможливлюють встановлення нотаріусом факту родинних зв?язків між цими особами. Окрім того, приватний нотаріус зазначила, що у позивача [PERSON] відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на зазначене спадкове майно. Отже, у зв`язку із зазначеним позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке збудоване відповідно до нижче вказаної дозвільної документації, а тому не вважається об`єктом самочинного будівництва. Тому їх представник просить: -встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] були за життя їхніми батьками; -визнати в порядку спадкування за законом за кожним з позивачів право власності на (одну другу) частку зазначеного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Позивачі в судове засідання повторно не з`явилися, 13.12.2024 року вказаний представник подав заяву, в якій просить розглянути справу без його та позивачів участі, вказавши, що вони підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явилася, 14.10.2024 року подала до суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи без її участі та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. (а. с. 80-82). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання вказаних учасників процесу (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (актовий запис № 17) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.01.1980 року. У зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с. 22). Відповідно до даних свідоцтв про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 9) та серії [NUMBER] (актовий запис № 416) вказані особи зазначені батьками позивачів (а.с.15, 18). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 1) [PERSON] померла [INFO] в м. Коломиї Івано-Франківської області (а. с. 20). У відповідності до даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 221) [PERSON] помер [INFO] в с.Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.21). Відповідно до листа управління «Центр надання адміністративних послуг» Коломийської міської ради Івано-Франківської області №1165/1/02.10.26 від 15.05.2024 року у реєстрі Коломийського територіальної громади Івано-Франківської області, що ведеться вказаним управлінням, місце проживання [PERSON] з 04.04.2016 року по [INFO] (день його смерті) було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Станом на 15.02.2023 року за вказаною адресою були також зареєстровані місця проживання позивачів (а.с.23). Отже, позивачі відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. При цьому судом встановлено, що вони протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від спадщини. Відповідно до рішення № 23, прийнятого виконавчим комітетом Ради народних депутатів Коломийського району Івано-Франківської області (протокол №4) від 25.04.1986 року та будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному працівнику, який (будівельний паспорт) затверджено рішенням виконавчого комітету Коломийської районної Ради народних депутатів 08.04.1987 року та зареєстровано за № 63 06.03.1987 року, [PERSON] надано дозвіл на перебудову житлового будинку на місці існуючого в с.Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області, між будинковолодіннями [PERSON] (з іншого боку - дорога (а. с. 29, 39-46)). Судом встановлено, що ім`я « [PERSON] » є скороченою формою повного жіночого імені «[PERSON]». Відповідно до довідки-характеристики № 627, виданої Чернівецькою міською радою Чернівецької області 29.03.2024 року та технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації 22.03.2024 року, дане майно складається із: житлового будинку - «А», загальною площею 215, 3 кв. м., житловою площею 88, 3 кв. м.; літньої кухні - «Б»; сараю - «В»; бані - «Г»; криниці - «№1»; вигрібної ями - «№2»; огорожі - «№3-9» (а.с.30-38). Судом також встановлено, що з метою оформлення прав на спадщину за законом позивач [PERSON] звернувся з відповідною заявою до вище вказаної приватного нотаріуса, яка рекомендувала позивачу звернутися з відповідним позовом, оскільки з наданих документів вбачається, що: -свідоцтво серії [NUMBER] (актовий запис № 221), видане повторно Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.03.2024 року, про смерть [INFO] [PERSON] , тобто прізвище цієї особи вказано без апострофа; -свідоцтво серії [NUMBER] (актовий запис № 416), видане повторно Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 27.08.2022 року, про народження [INFO] позивача [PERSON] , тобто прізвище цієї особи вказано з апострофом; -паспорт громадянина України (з безконтактним електронним носієм) № [NUMBER] виданий тому ж позивачу 17.02.2017 року (дійсний до 17.02.2027 року) органом 2619, запис № 19800605-03211, із вказівкою прізвища з апострофом. Окрім того, приватний нотаріус зазначила, що у позивача [PERSON] відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на зазначене спадкове майно (а. с. 48, 49). З матеріалів спадкової справи № 23/2024, відкритої після смерті [PERSON] вбачається, що спадщину за законом прийняли лише позивачі (а. с. 103-114). Щодо вимоги встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи провстановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вважає, що зазначення у вище вказаних свідоцтвах про смерть прізвища « [PERSON] » є наслідком помилки, адже з аналізу інших, проаналізованих документів, які видавалися за життя батьків позивачів, тобто передували видачі вказаних свідоцтв про про смерть, встановлено, що вірним зазначенням вказаного прізвища є саме « [PERSON] ». Отже, на підставі наведеного суд дійшов висновку, що позивачі є синами спадкодавців [PERSON] та [PERSON] . Судом також встановлено, що неможливість доведення в позасудовому порядку родинного зв`язку між вказаними особами перешкоджає успадкуванню позивачами відповідних прав на нерухоме майно, які належали батькам позивачів. Щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно з положеннями п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно з правилами ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Поряд з тим, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Однак, із долучених до позовної заяви копій документів не вбачається, що батькам (чи одному з них) позивачів належало за життя право власності на зазначене спадкове будинковолодіння, адже відсутні як правовстановлюючий документ на підтвердження такого права, так і документ про реєстрацію даного права у встановленому законом порядку. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що вказане будинковолодіння є об`єктом незавершеного будівництва, і матері позивачів на час смерті належало право забудовника на даний об`єкт. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Отже, на підставі наведеного за кожним з позивачів слід визнати право забудовника (однієї другої) частки даного майна з правом здачі в експлуатацію, подання документів для державної реєстрації прав на нього (в тому числі на відповідну частку в цьому майні) та отримання документів, що посвідчують право власності на дане майно ( чи на відповідну частку в цьому майні). Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі наведеного, статей 331, 346, 392,1216-1218, 1223,1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 263-265, 268, 273, 293, 294, 352-355 ЦПК України, суд

Outcome: partial