Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі за текстом - позивач, фактор) звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, позичальник), про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладених з: 1. ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (надалі за текстом - позикодавець 1) Договору про надання грошових коштів у позику № 4224257 від 27.12.2023 (надалі за текстом - Договір позики 1); 2. ТОВ «Аванс Кредит» (надалі за текстом - позикодавець 2) Договору про надання грошових коштів у позику № 15583-07/2023 від 11.07.2023 (надалі за текстом - Договір позики 2); 3. позикодавцем 1 Договору про надання грошових коштів у позику № 78111576 від 14.07.2023 (надалі за текстом - Договір позики 3), у частині своєчасного повернення позики, право вимоги за якими було передано позикодавцями фактору згідно Договорів факторингу, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 103 241,25 грн., з яких 28 500,00 грн. тіла позики та 74 741,25 грн. процентів. Ухвалою Суду від 29.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. У судове засідання 10.09.2024 та 14.11.2024 представники сторін не прибули. Від відповідача до суду відзив не надходив. Позивач у позовній заяві не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позикодавцем 1 та позичальником було укладено Договір позики, за змістом якого за змістом якого позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (позику) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти. Позику надано позичальнику на наступних умовах: сума позики - 12000,00 грн.; строк користування - 30 днів; процентна ставка - 2,5 % в день. Судом встановлено, що між позикодавцем 2 та позичальником було укладено Договір позики, за змістом якого за змістом якого позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (позику) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти. Позику надано позичальнику на наступних умовах: сума позики - 7500,00 грн.; строк користування - 360 днів; процентна ставка - 1,99 % в день. Судом встановлено, що між позикодавцем 1 та позичальником було укладено Договір позики 3, за змістом якого за змістом якого позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (позику) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти. Позику надано позичальнику на наступних умовах: сума позики - 9000,0 грн.; строк користування - 30 днів; процентна ставка - 2,5 % в день. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позикодавець перерахував позичальнику кошти у розмірі 28 500,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню позики в передбачені строки не виконав, а відтак, заборгованість із простроченого позики відповідача перед позикодавцем становить 103 241,25 грн., з яких 28 500,00 грн. позики та 74 741,25 грн. процентів. 14.06.2021 між позикодавцем 1 та позивачем було укладено Договір факторингу № 14/06/21, за змістом якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта на умовах, визначених цим договором. 27.12.2023 між позикодавцем 2 та позивачем було укладено Договір факторингу №27122023, за змістом якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта на умовах, визначених цим договором. Згідно з умовами Договорів факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього договору. Згідно Реєстру боржників від 14.06.2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача: - за договором позики 3 у сумі 31950,00 грн, з яких 9000,00 грн. основного боргу та 22950,00 грн. відсотків; - за договором позики 1 у сумі 42150,00 грн, з яких 12000,00 грн. основного боргу та 30150,00 грн. відсотків. Згідно Реєстру боржників від 27.12.2023 року до договору факторингу № 27122023 від 27.12.2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 29 141,25 грн., яка складається з: 7500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 21 614,25 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відтак, позивач набув право вимоги до відповідача, як новий кредитор. Згідно з наданим позивачем розрахунками, за Договорами позики станом у відповідача виникла заборгованість за позикою на загальну суму 103 241,25 грн. та складається з наступного: 28 500,00 грн. - позика; 74 741,25 грн. - заборгованість за процентами. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до умов Договору позики строк повернення позики є таким, що настав. Визначаючи розмір заборгованості боржника, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений кредитором розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду (подібний висновок щодо обов`язку суду під час перевірки розрахунку заявлених позовних вимог викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі N 917/1739/17). Враховуючи вищезазначене, а також те що станом на дату ухвалення рішення обов`язок по поверненню позики коштів у заявленому розмірі настав, заборгованість позичальника за позикою в розмірі 103 241,25 грн. перед позикодавцем належним чином доведена, документально підтверджена та позичальником не спростована, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Outcome: approved