Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

17.09.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вона з відповідачем по справі [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2008, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №260. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час, шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сім`я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини, на час розгляду справи, не мають. Також просить стягувати аліменти з відповідача на її користь, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення повноліття дочкою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . Крім того, дитина проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. У зв`язку з даними обставинами позивач змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 08.08.2008 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.13). Від даного\~шлюбу мають\~неповнолітню дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та неповнолітнього\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.11,12). На теперішній час, шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дітей, на час розгляду справи, не мають. Позивач змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206\~цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України,\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оскільки між сторонами шлюбні відносини фактично припинені, суд вважає, що подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому цей шлюб слід розірвати. Згідно ст.180 СК України, \~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову та відсутність підстав, що унеможливлюють сплачувати ним аліменти у заявленому позивачем розмірі, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні вимоги містяться у ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Крім того, згідно з нормами ч.1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 605,60 грн., а інша частина в розмірі 605,60 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved