Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги діє представник адвокат Смиковська А.М. до Департаменту патрульної поліції про стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] шляхом безспірного списання коштів з державного бюджету в сумі 100 000,00 (сто тисяч грн. 00 коп.) гривень на відшкодування (компенсації) моральної шкоди. Також, позивачем заявлено про стягнення витрат, понесених у зв`язку з поданням та розглядом позовної заяви та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Узагальнені доводи учасників справи. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10.03.2021 щодо нього Управлінням патрульної поліції у Харківській області було винесено постанову №3896085 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Проте позивач вищевказане адміністративне правопорушення не вчиняв, провадження ініційовано безпідставно. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 по справі № 635/1981/21 визнано протиправною та скасовано постанову №3896085 від 10.03.2021 про накладення адміністративного стягнення у справі, провадження закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 16.08.2022 позивач раптово дізнався, що відносно нього було відкрито виконавче провадження та його транспортний засіб знаходиться у розшуку. При зупинці транспортного засобу у Закарпатській області працівниками поліції відносно нього було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і затримано належний позивачу транспортний засіб. Транспортний засіб був оголошений у розшук, внаслідок направлення Управлінням патрульної поліції у Харківській області до виконавчої служби вже скасованої судом апеляційної інстанції постанови №3896085 від 10.03.2021. У зв`язку з чим, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки принижено його честь, гідність, престиж та ділова репутація, порушено усі його життєві плани, усталений спосіб життя. В цей час позивач був змушений захищатися, залучати адвоката, відвідувати судові засідання. При цьому відповідач порушував закон, відчуваючи безкарність. Моральну шкоду позивач оцінив в 100 000,00 грн. Згідно відзиву відповідач заперечує проти позову. Зокрема зазначає, що дії працівника поліції були правомірними, складена постанова про адміністративне правопорушення є лише доказом, позивачем не надано будь-яких аргументованих доказів завдання моральної шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями певних осіб та завданням такої шкоди; на спірні правовідносини не можуть бути розповсюджені вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки поліцейський, діями якого позивачу нібито завдано шкоди, не є посадовою особою будь-якого з таких органів та його дії, якими, як стверджує позивач, завдано моральної шкоди, жодним чином не пов`язані з оперативно-розшуковою діяльністю, здійсненням досудового розслідування або виконанням завдань і функцій прокуратури чи суду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надіслали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Обставини, встановлені судом. 10.03.2021 відносно позивача поліцейським Управління патрульної поліції у Харківській області було винесено постанову №3896085 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №635/1981/21 визнано протиправною та скасовано постанову №3896085 від 10.03.2021 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. 16.08.2022 позивач з метою вивезення своєї сім`ї у безпечне від війни місце, перебував у місті Іршава Закарпатської області, відповідно пересувався на своєму транспортному засобі TOYOTA Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , та був зупинений працівниками поліції ВП №1 Хустського РУП,\~ які в подальшому склали відносно нього, [PERSON] , протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237669 від 16.08.2022. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237669 від 16.08.2022 було закрито постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 29.11.2022 у справі № 301/2568/22. Під час складання протоколу працівниками поліції ВП №1 Хустського РУП було встановлено, що належний позивачу транспортний засіб TOYOTA Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться у розшуку, у зв`язку з чим, працівниками поліції було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.08.2022, та затримано належний позивачу транспортний засіб TOYOTA Camry, реєстраційний номер [NUMBER] . Свій транспортний засіб позивач був змушений особисто доставити на спеціальний штраф-майданчик, щоб мати час для з`ясування причини вищевказаних обставин. Позивач в телефонному режимі з`ясував, що в провадженні Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 68058967, дата відкриття: 10.06.2022. Для отримання свого транспортного засобу позивач сплатив штраф в сумі 861,41 грн, після цього виконавчою службою було винесено постанову про припинення розшуку майна боржника одразу у той же день - 16.08.2022. Після припинення розшуку майна боржника з`ясовано, що підставою для відкриття виконавчого провадження № 68058967 є: постанова № 3896085 від 10.03.2021, яку видав ДПП УПП в Харківській області, про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 510,00 грн, яка в свою чергу 11.08.2021 постановою Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 635/1981/21 була визнана протиправною та скасована, а провадження закрито. Копія постанови №3896085 від 10.03.2021 надійшла до відділу виконавчої служби - 22.09.2021, згідно заяви про відкриття виконавчого провадження ДПП УПП в Харківській області № 20090а/41/14/1-Н-2021. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року по справі № 932/3602/22,\~викладено правовий висновок про те, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статтями\~173,\~185 КУпАП, є помилковими. Аналогічні висновки наведено також у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 142/143/17, від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 року по справі №635/1981/21 визнано протиправною та скасовано постанову №3896085 від 10.03.2021 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення, провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Отже, з вказаного вбачається, що у зв`язку із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Таким чином,\~суд вважає\~доведеним факт\~незаконності складання\~співробітниками Управління\~патрульної поліції\~у Харківській\~області відносно\~ [PERSON] \~постанови №3896085\~про накладення\~адміністративного стягнення\~по справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~за що\~відповідальність несе\~держава,\~оскільки позивач\~перебував незаконно\~під адміністративним\~переслідуванням внаслідок\~порушення відносно\~нього справи\~про адміністративне\~правопорушення та\~складання постанови\~за ч.\~1\~ст.\~122\~КУпАП з\~10.03.2021\~(дня\~складення постанови)\~до 11.08.2021 (дня винесення постанови суду про закриття провадження з реабілітуючих підстав), тобто повних 5 місяців. Крім того, з урахуванням тих обставин, що неправомірні дії Управління патрульної поліції у Харківській області щодо направлення до виконавчої служби вже скасованої постанови №3896085 про накладення адміністративного стягнення призвели до продовження такого адміністративного переслідування з 22.09.2021 (дня надходження заяви про відкриття виконавчого провадження до виконавчої служби) до 16.08.2022 (дня винесення постанови про припинення розшуку майна боржника), тобто 11 місяців. За таких\~обставин суд\~вважає\~доведеним позивачем\~факт спричинення\~таким переслідуванням\~моральної шкоди,\~яка полягає\~у приниженні\~його честі,\~гідності,\~моральних переживаннях,\~які викликані\~відсутністю справедливого\~провадження при порушенні питання про складання постанови №3896085 про накладення адміністративного стягнення, що потребувало у нього тривалого встановлення справедливості, доведення його невинуватості попри таку презумпцію, що в своїй сукупності порушило нормальні життєві стосунки, пошук адвоката для захисту його прав в суді з розгляду справ про адміністративні правопорушення та витрачання власних коштів на оплату послуг адвоката, що стали в наслідок таких неправомірних дій співробітників відповідача та потягли для позивача наслідки щодо реалізації та обстоювання в судовому порядку своїх прав. Зазначене узгоджується і з висновками, висловленими Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі №953/6561/20 провадження №61-922св21, а також з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду КЦС від 19 жовтня 2022 року у справі №465/6045/20 та від 06 березня 2023 року у справі № 607/22802/21. Разом з цим, оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2007 року у справі «Станков проти Болгарії» (Stankov v. Bulgaria, №68490/01, § 62), а розмір моральної шкоди, заявлений позивачем, суд вважає недоведеним і, виходячи з обставин справи, наданих доказів, принципів справедливості, виваженості, розумності, визначає відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн, яке буде достатнім для встановлення сатисфакції порівняно з незаконними діями співробітників поліції та понесеною позивачем шкодою внаслідок таких дій відповідача. Щодо відшкодування судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу Так, за визначенням частини 1\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частино 8. ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Щодо підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, [PERSON] надано: -договір № 1178037 про надання професійної правничої допомоги від 26.03.2024; -попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат за підготовку, подання та розгляд позовної заяви про стягнення моральної шкоди; -акт про виконану професійну правничу допомогу від 15.07.2024 до договору №1178037 від 26.03.2024. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 4.3. п. 4 Договору, клієнт має сплатити адвокату 20 136,20 грн. (50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати - 1514,00 грн. * 13 годин 30 хвилин). Згідно наданого акту про виконану професійну правничу допомогу від 15.07.2024 до договору №1178037 від 26.03.2024 розмір оплати адвокату визначений в сумі 17\~411,00 грн. З аналізу акту про виконану професійну правничу допомогу від 15.07.2024 до договору №1178037 від 26.03.2024 судом встановлено, що надана правнича допомога, яка зазначена у п.п. 1, 3 зазначеного акту, ураховуючи вимоги 141 ЦПК України не відноситься до цілей розрахунку судових витрат та не приймається до уваги. Крім того, суд зазначає, що в акті зазначено, що представництво інтересів клієнта в Харківському районному суді Харківської області щодо розгляду позовної заяви про стягнення моральної шкоди (в т.ч. з урахуванням часу необхідного дістатись до суду, очікування та повернення до офісу), здійснюється згідно умов п.п. 4.3. п. 4 Договору з розрахунку 1514,00 грн * кількість витрачених годин, що визначаються по закінченню судового засідання. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~ст.\~41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті першої\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність"\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19\~цього Закону\~визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1\~Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 23.04.2019 по справі №826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial