Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

ДО Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , у якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 14.07.2020. від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з ним в квартирі [ADDRESS] . Останніх 10 років [PERSON] жодної допомоги на утримання дітей не надає, дуже рідко спілкується з дітьми, не цікавиться їхнім життям та розвитком. Він самостійно утримує дітей та їх виховує. Через зловживання спиртними напоями відповідач повністю усунулась від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов проживання та виховання дітей. [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вживання алкогольних напоїв та перебування у п`яному вигляді у громадських місцях. Також [PERSON] прохолила лікування залежності від алкоголю у Комунальному підприємстві Волинський медичний центр терапії залежностей Волинської обласної ради, правонаступником якого є КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради. Відповідач не цікавиться розвитком дітей, станом здоров`я, потребами, а також у добровільному порядку матеріально не допомагає дітям. Таким чином, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та є хронічним алкоголіком, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідаючи на поставлені питання пояснив, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні дітей протягом останніх 10 років. Залишала місце проживання на два тижні, лікувалась у медичних закладах у м. Луцьку. Після першого лікування не вживала алкогольні напої близько 4 місяців, а після другого лише 3 дні. Пояснив, що приблизно рік назад відповідач була за кордоном і надсилала кошти на утримання дітей. У судовому засіданні не зміг пояснити з якою метою він звернувся до суду із цим позовом та які його інтереси чи інтереси дітей порушуються. Представник позивача, представники органу опіки та піклування Гапонова М.О., Деркач С.М., позовні вимоги підтримали, просили позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її дітей. Відповідач [PERSON] у жодне судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Неповнолітня [PERSON] показала, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав її матері. [PERSON] зловживає спиртними напоями останніх 6-8 років. Може вживати спиртні напої тиждень-два, не приходить додому. Їх вихованням та утриманням займається батько. У період військової агресії проти України вона разом із сестрою та матір`ю 6 місяців жили у Польщі. Там матір працювала і отримувала заробітну плату, проте частину їх витрачала на алкогольні напої. Неповнолітня [PERSON] не заперечувала проти позбавлення батьківських прав матері [PERSON] зазначила, що матір з 2013 року зловживає спиртними напоями. На даний час матір проживає у діда, проте двічі на тиждень приходить до них, оскільки вона та сестра хочуть, щоб вона приходила. Коли почалась збройна агресія проти України, вона разом із сестрою та матір`ю виїхали до Польщі і там проживали півроку. У Польщі матір працювала, отримувала заробітну плату і також зловживала спиртними напоями. Декілька разів лікувалась, після чого один раз не вживала спиртні напої приблизно півроку, а інші рази 1-2 тижні. Батько виписав матір з квартири. Допитана як свідок [PERSON] показала, що [PERSON] знає з 2012 року. Разом працювали на автомийці [PERSON] . Там відповідач працювала три місяці. Не було такого місяця, щоб відповідач не вживала алкогольні напої. Тиждень назад бачила [PERSON] у стані сп`яніння. [PERSON] як свідок показав, що [PERSON] зловживає спиртними напоями приблизно 10 років. У позивача дома буває 1-2 рази на місяць, раніше був частіше. Постійно бачив [PERSON] у стані сп`яніння. У цей час діти були закриті у своїй кімнаті. Знає, що позивач матеріально у римує дітей. [PERSON] , що відповідач на два тижні зникала з дому. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників органу опіки та піклування, показання свідків та дослідивши письмові докази суд встановив наступні обставини. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08.02.2023 та серії [NUMBER] від 10.12.2009 підтверджується, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14.07.2020 року у справі № 565/629/20, шлюб між сторонами розірвано. При цьому з позовом про розірвання шлюбу зверталась відповідач [PERSON] і позов мотивувала тим, що у сім`ї постійно виникають сварки і подальше збереження сім`ї неможливе. Згідно з копією акту обстеження умов проживання від 12.06.2024, в однокімнатній квартирі [ADDRESS] , проживають батько [PERSON] , дочки [PERSON] , [PERSON] . Колишня дружина (мати дітей) періодично проживає з ними, матеріальної допомоги не надає. Діти мають більш близькі стосунки з батьком, з матір`ю виникають непорозуміння через схильність до вживання алкогольних напоїв. Зі змісту листа КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради від 10.09.2024 вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 06.05.2021 до 17.05.2021, з 17.01.2022 до 27.01.2022 та з 18.08.2022 до 30.08.2022 у Центрі терапії залежностей з діагнозом «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». Пунктом 4 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено самостійну підставу для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько є хронічними алкоголіками або наркоманами. Факт звернення відповідача до лікувального закладу не є беззаперечним доказом, що вона є хронічним алкоголіком. Клопотання про визначення судово-медичної експертизи у справі для встановлення хронічності захворювання позивач не заявляв. Крім того, в судовому засідання не знайшли свого підтвердження доказами доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв та появу у громадських місцях у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до листа Вараського РВП ГУНП в Рівненській області від 09.09.2024, з моменту функціонування електронних ресурсів [PERSON] притягувалась один раз до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175 КУпАП «Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях» та двічі за ст. 183 КУпАП «Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб». Будь-яких доказів інших доказів на підтвердження обставин притягнення відповідача до адміністративної відповідальності позивач не надав. Вирішуючи питання щодо наявності у діях відповідача ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, суд бере до уваги наступні обставини. Частиною першою статті 8 Закону\~України «Про охорону дитинства» передбачено, що\~кожна дитина\~має право\~на\~рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~частини першої,\~другої статті 12 Закону\~України «Про охорону дитинства»\~виховання\~в сім`ї є першоосновою розвитку особистості\~дитини. На\~кожного з батьків покладається\~однакова\~відповідальність за\~виховання, навчання\~і розвиток\~дитини.\~Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати\~дитину,\~піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток,\~навчання,\~створювати\~належні\~умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність\~дитини,\~готувати її до самостійного життя та праці. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У постанові від 20.12.2023 у справі № 522/20260/21, Верховний Суд, зазначив, що при вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Таким чином, позивач не надав достатніх доказів необхідності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дітей, винної поведінки відповідача щодо участі у вихованні дітей та того, що поведінку відповідача в кращу сторону змінити неможливо. При цьому зі змісту показань неповнолітньої [PERSON] вбачається, що матір до них приходить, оскільки вони так попросили батька. Тобто діти, все ж таки бажають спілкуватись з матір`ю. Крім того, суд бере до уваги те, що позивач у судовому засіданні не зміг зазначити, які свої інтереси або інтереси дітей він має намір захистити за результатом розгляду позовної заяви і яку мету переслідував, подаючи цей позов. Зважаючи на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність відмовити повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо дітей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed