Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , треті особи Добровеличківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), служба у справах дітей Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, в якій просить: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Добровеличківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 1 від 21.03.2013 складеного Миколаївською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області про народження [PERSON] , [INFO] , виключивши з графи батько дитини « [PERSON] » та зазначити в графі батько « [PERSON] , [INFO] , громадянин України та внести зміни в графу у прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 19.07.2011 року позивач проживав з [PERSON] , [INFO] , до дня її смерті, без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання [PERSON] завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON] . Дитина зареєстрована була Миколаївською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис №1 від 21.03.2013. Батьком дитини був записаний відповідач [PERSON] . Позивач постійно проживав однією сім`єю із співмешканкою [PERSON] та сином [PERSON] в с. Новопетрівка Новоукраїнського району де вели спільне господарство та спільний побут. [INFO] [PERSON] померла та перед смертю запевнила позивача в тому, що [PERSON] є його біологічним сином, оскільки у позивача були сумніви щодо батьківства. 12.09.2024 року проведено тест ДНК на батьківство і отримано результат про те, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] .. Позивач [PERSON] на даний час визнає себе батьком дитини [PERSON] , утримує його з народження, постійно з ним, проживає та виховує його. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі № 387/1285/24 та призначено підготовче судове засідання на 13.11.2024. За наслідками судового засідання 13.11.2024 судом відкладено підготовче засідання на 06.12.2024, про що 13.11.2024 постановлено відповідну ухвалу. Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію цивільного процесу та призначено справу до розгляду по суті на 14.01.2025, про що 06.12.2024 постановлено відповідну ухвалу. Позивач в судове засідання не з`явився. В заяві, що надійшла до суду 14.01.2025, представник позивача - адвокат Бурега Л.С. просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом направлення ухвал суду за місцем реєстрації. Проте, поштові відправлення повернуті до суду без вручення з відмітками працівника поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання". Також судом неодноразово здійснювались публікації оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» про виклик відповідача в судові засідання, востаннє 09.12.2024. Окрім того суд зазначає, що ухвали суду у справі № 387/1285/24 офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим. Третя особа Добровеличківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання явку представника не забезпечив. В заяві, що надійшла до суду 28.11.2024 представник просила проводити розгляд справи без участі представника ДРАЦС. Зауважень по суті справи не має. Третя особа служба у справах дітей Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання явку представника не забезпечила. Представник 14.01.2025 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. З огляду на неявку відповідача в судове засідання, суд зважає на наступне. Статтею 43 Цивільного процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо. Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України"). Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010). Враховуючи положення ст.ст.14, 81 ЦПК України якими в цивільному судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача. Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до статтей 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд, ухвалою від 14.01.2025, постановив провести заочний розгляд справи №387/1285/24 з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21 березня 2013 року Миколаївською сільською радою Добровеличківського раойну Кіровоградської області [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133,135 Сімейного кодексу України, 02 квітня 2013 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області внесено актовий запис за № 00098372660 про народження дитини [PERSON] , дата народження [INFO] , відомості про батька - [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (а.с. 9) Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26 липня 2024 року, [PERSON] , [INFO] померла, [INFO] (а.с. 12). За змістом довідки №17 від 26.07.2024 КЗ «Миколаїська гімназія» Піщанобрідської сільської ради про участь батьків учня 6 класу [PERSON] за період відвідування дитячого садочка, [PERSON] відвідував дитячий садочок з вересня 2015 року по червень 2019 року. За час проведений в дитячому садочку проявив себе як добрий, життєрадісний хлопчик. Виховувався в повній сім`ї, прив`язаний до матері та батька. Мати та батько завжди відвідували батьківські збори, святкові ранки, брали участь в роботі батьківського комітету. Батько та мати по черзі проводжали і зустрічали дитину з дитячого садочка. Батько підтримував і допомагав створюючи гарні умови для відвідування садочка (благоустрій дитячого майданчика, подарунки на новорічні свята). В розмовах про сім`ю з любов`ю говорив про матір і про батька (а.с. 16). За змістом довідки №18 від 26.07.2024 КЗ «Миколаїська гімназія» Піщанобрідської сільської ради про участь батьків учня 6 класу [PERSON] у шкільному житті дитини за період навчання в школі, [PERSON] регулярно відвідував заняття у школі, жодного дня не пропустив уроки без поважної причини. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати, [PERSON] та батько, [PERSON] , завжди цікавились шкількинм життям сина, були присутніми на батьківських зборах, шкільних заходах. Обоє батьків брали участь у вихованні дитини, піклувались про здоров`я, створювали належні умови для розвитку сина, забезпечували його необхідними речами для очного чи дистанційного навчання. Хлопчик дуже любить проводити час з батьком, завдяки йому має певні технічні знання. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Спокійні, упувнені в собі, вони активно займалися вихованням сина, слідкували за його успішністю, побутовими умовами (а.с. 15). Відповідно до довідки Піщанобрідської сільської ради №15-17-210 від 29.07.2024, громадянин [PERSON] , [INFO] та громадянка [PERSON] [INFO] проживали разом в одному будинку однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] та виховували з дня народження дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Позивач [PERSON] , [INFO] , вважає себе біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , зазначене також підтверджує доданий до позовної заяви висновок про біологічне батьківство №mgu1036 від 12.09.2024. Так, відповідно до висновку про біологічне батьківство №mgu1036 від 12.09.2024 ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] становить 99,9999% (а.с. 21). Відповідно до наказу служби у справах дітей Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №57 від 26.07.2024, враховуючи смерть матері [PERSON] , [INFO] та заяву громадянина [PERSON] , [INFO] , з метою захисту прав та інтересів дитини, тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] , в родину [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року). Згідно з вимогами ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно із п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно із п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved