Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача завдані збитки у розмірі 13 666,51 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 15.05.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (далі - Страховик) та [PERSON] (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування майна № CS26NBR- 204F5RN (далі - Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, вказаним у Договорі, саме - квартири за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до умов даного Договору Страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 20.06.2022 року стався страховий випадок, а саме - вищевказану квартиру було затоплено з квартири, яка знаходилась поверхом вище. Згідно з Актом про залиття квартири, підтоплення відбулось в результаті аварійної ситуації з витоком води, внаслідок неналежного стану водопровідних труб у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище, яке полягало в тому, що відбувся прорив глибокого шлангу унітазу, внаслідок чого відбулось підтоплення застрахованої квартири, яка заходиться нижче. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих страхувальником документів було розраховано розмір страхового відшкодування та складено страховий акт № ARX3298043 від 24.06.2022 року. На підставі вище зазначеного страхового акту АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 13 666,51 грн. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, до страховика перейшло право вимоги до особи, винної за заподіяний збиток. В результаті проведення досудового врегулювання спору було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є відповідач - [PERSON] , тому позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 13 666,51 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2022, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, передано на розгляд за підсудністю до Богуславського районного суду Київської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2023, головуючим суддею у справі визначено суддю [PERSON]. Останнім справа по суті не розглянута. Згідно розпорядження керівника апарату Богуславського районного суду Київської області № 123 від 25.06.2024 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Засад використання автоматизованої системи документообігу Богуславського районного суду Київської області та рішення зборів суддів Богуславського районного суду Київської області від 19.06.2024 № 9, у зв`язку із припиненням трудових відносин судді [PERSON]. (звільнення судді Богуславського районного суду Київської області [PERSON] на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України), здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024, головуючим суддею визначено суддю Романенко К.С. Ухвалою від 22.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 5 (п`ять) днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали. 06.11.2024 позивач направив суду заяву на виконання вимог ухвали суду. Як вбачається з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 2475 від 29.07.2024, яка надійшла до суду 07.11.2024, відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 12.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без їх виклику. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти нього. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного висновку. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст.ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що 15.05.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування майна № CS26NBR- 204F5RN. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, вказаним у Договорі, саме - квартири за адресою: [ADDRESS] . Страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 20.06.2022 стався страховий випадок, квартиру [ADDRESS] було затоплено з квартири, яка знаходилась поверхом вище, а саме №33, згідно з актом про залиття квартири. Залиття сталось в результаті аварійної ситуації з витоком води, внаслідок неналежного стану водопровідних труб у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом від 20.06.2022. В результаті проведення досудового врегулювання спору позивачем було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] , є відповідач - [PERSON] . З заявою про виплату страхового відшкодування звернувся страхувальник [PERSON] та надав всі необхідні документи. На підставі цієї заяви та наданих документів був складений страховий акт №АRХ3298043 від 24.06.2022, та в цей же день виготовлено розрахунок страхового відшкодування на суму 13666 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 51 коп., яка виплачена страхувальнику. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду. За правилами ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved