Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

01 листопада 2024 року позивач ТОВ «ФК «Процент» через свого представника Руденка К.В. звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 705-613-1 від 09 жовтня 2023 року в сумі 68875,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 09 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та відповідачем укладено кредитний договір № 705-613-1, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн на 365 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 29 жовтня 2024 року утворилася заборгованість за цим договором в сумі 68875,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5000,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами за період з 09 жовтня 2023 року по 08 жовтня 2024 рік, що нараховані відповідно до п. 1 2. Кредитного договору за ставкою 3.5 % за кожен день користування кредитом (1277,5 % річних) та графіку платежів, в сумі 63875,00 грн. 10 січня 2025 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Савочки А.М., до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким він позовні вимоги визнає частково, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] з 11 січня 2024 року призваний із запасу [INFO] по мобілізації, до цього часу проходить військову службу у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Оскільки відповідач є військовослужбовцем, то на нього поширюються пільги, передбачені п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме, що не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом з моменту його призову у зв`язку з мобілізацією, тобто з 11 січня 2023 року. [PERSON] визнає позов в частині стягнення з нього 5000,00 грн заборгованості по тілу кредиту та заборгованість по відсоткам за період з 09 жовтня 2023 року по 11 січня 2024 рік (95 днів) в сумі 16625,00 грн, а всього в сумі 21625,00 грн. Крім цього клопоче про зменшення розміру судових витрат за правничу допомогу /а.с. 88-90/. 15 січня 2025 року від представника позивача ТОВ «ФК «Процент» Руденка К.В., до суду надійшла відповідь на відзив та заява про зменшення позовних вимог, з якої слідує, що позивач зробив перерахунок заборгованості та просить стягнути з відповідача 5000,00 грн заборгованості по тілу кредиту та заборгованість за нарахованими процентами за період з 09 жовтня 2023 року по 10 січня 2024 рік в сумі 16275,00 грн, а всього в сумі 21275,00 грн, відповідно до розрахунку заборгованості за цей період /а.с. 97-101,105-109/. Представник позивача ТОВ «ФК «Процент» Руденко К.В. в судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а.с. 101 зворот/. Представник відповідача, адвокат Савочка А.М., що діє на підставі ордеру /а.с. 91/,в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав в повному обсязі, заявив клопотання про зменшення понесених витрат на правову допомогу на суму 500,00 грн, яка є співмірною з цією справою. Згідно із ч. 1\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено,\~що 09 жовтня 2023 [PERSON] уклав із ТОВ «ФК «Процент» у режимі онлайн через сайт https://procent.com.ua кредитний договір № 705-613-1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн на 365 днів, з поверненням кредиту в кінці строку кредитування, зі сплатою кожні 15 днів процентів за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом на суму залишку за кредитом (1277,5% річних). Відповідно до п. 1.7 договору товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Згідно із п. 2.4.1, 4.4 договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит. У разі прострочення з оплати чергового платежу нарахованих процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 20 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати. Відповідно до п. 2.1.2 договору товариство має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у разі порушення умов цього договору, виявлення недостовірної інформації наданої товариством перед укладенням договору, та/або отримання негативної інформації про позичальника в Бюро кредитних історій, та/або в разі дострокового припинення надання товариством фінансових послуг. У графі позичальник роздруківки вказаного кредитного договору, додатку №1 до нього, клієнтом вказаний [PERSON] та зазначено, що ці документи підписані ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором /а.с. 17-20/. Відповідно до п. 7.2.1 договору, підписуючи договір, [PERSON] засвідчив, що до його укладення він уважно ознайомився з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі й на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Процент», а також отримав від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 09 жовтня 2023 року [PERSON] та ТОВ «ФК «Процент» у режимі онлайн підписали додаток №1 до кредитного договору, а саме таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором № 705-613-1 від 09 жовтня 2023 року /а. с. 21/. [PERSON] , скориставшись кредитними коштами, не виконав належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 10 січня 2024 року у нього утворилася заборгованість за цим договором в сумі 21275,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5000,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами за період з 09 жовтня 2023 року по 10 січня 2024 рік, що нараховані відповідно до п. 1 2. Кредитного договору за ставкою 3.5 % за кожен день користування кредитом (1277,5 % річних) та графіку платежів в сумі 16275,00 грн, що підтверджується заявою про зменшення позовних вимог та новим розрахунком заборгованості /а.с. 105-109/. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. З огляду на положення ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до наданих представником відповідача документів [PERSON] є військовослужбовцем, 11 січня 2024 року призвано із запасу по мобілізації, до цього часу несе військову службу /а.с. 92-95/. За таких обставин, зменшені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 21275,00 грн, яка утворилася до вступу відповідача до лав ЗСУ. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Процент» та ФОП [PERSON] , копію акта приймання-передачі наданих послуг № 2 до договору № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року, копію витягу з реєстру № 1 до акта приймання-передачі наданих послуг № 2 до договору № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року на суму 10000,00 грн, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів оплата за надання юридичних послуг по договору № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 2 до договору №03/06/2024 від 03 червня 2024 року, з якого вбачається, що сума в 10000,00 складається із підготовки позовної заяви про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 705-613-1 від 09 жовтня 2023 року /9000,00 грн/ та складання адвокатського запиту /1000,00 грн/; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю /а.с. 48-53/. Відповідно до ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами /ч. 5 ст. 137 ЦПК України/. Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень ч.1 ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422,40 грн /а.с. 8/.

Outcome: approved