Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12.03.2014. від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішення Дубенського міськрайонного суду від 12.10.2021 шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю. З того часу відповідач не цікавиться своєю донькою, не бере участі у її вихованні, тобто свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не цікавиться чи здорова дитина та чи має вона все необхідне для гармонійного розвитку. Згідно судового наказу Дубенського міськрайонного суду від 21.05.2021 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку, починаючи з 06.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на сьогодні заборгованості по аліментах не має, адже відповідач працевлаштований і аліменти щомісячно стягуються з його офіційної заробітної плати. Таким чином, вже майже 4 роки як відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, а сплата аліментів не свідчить про участь у вихованні дитини, а лише у її утриманні. Вважає, що вказані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 09.09.2024 зобов`язано Орган опіки та піклування Дубенської міської ради надати письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, підготовче засідання відкладено. 02.10.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В судовому засіданні представник позивачки адвокат Вишковська В.І. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішення суду від 21.05.2021 розірвано. І саме з того часу відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, також не надавав ніяких коштів на утримання дитини. Тому позивачка змушена була звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів. На даний час заборгованості по аліментах не має, оскільки відповідач працевлаштований і аліменти щомісячно стягуються з його офіційної заробітної плати. Однак відсутність заборгованості по сплаті аліментів не свідчить про участь у вихованні дитини, а лише у її утриманні. Дитина проживає з мамою, для дитини наявні всі умови для виховання та проживання дитини, мама належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Матеріали справи містять докази про те, що відповідач не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням та досягненнями своєї дитини. Тобто він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, це при тому, що він проживає у м. дубно, не далеко від своєї дочки, однак він сам не бажає спілкуватися з дочкою оскільки у нього в пріоритеті інший спосіб життя, а не сімейні цінності. Щодо того, чому дитина не прийшла у судове засідання, представник пояснила, що згідно психологічної характеристики, спілкування про батька викликає у дівчинки стрес. Тому вони не хотіли її ще більше травмувати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що на даний час дитині 9 років, вона з батьком не спілкується. Зустрічалася з ним на вулиці, так як вн проживає неподалік, але дитина його боїться, в неї виникає стрес. З цим питання вона зверталася до психолога та в матеріалах справи є відповідне заключення. З бабусею, мамою відповідача, дитина спілкується, а з ним ні. Відповідача не належно виконував свої батьківські обов`язки ще до того, як вони розлучилися. Бувало таке, що його по декілька днів не бувало вдома. Коли дитина ще відвідувала дитячий садочок, він жодного разу туди не ходив, не водив і не забирав доньку. Позивачка у той період працювала, тому мусила шукати, щоб хтось забрав доньку з садочка. Востаннє позивачка бачила відповідача на комісії Органу опіки у міській раді десь два місяці назад, а також він давав дозвіл на виїзд дитини за кордон, донька 25.08.2024 їхала з танцювальним колективом виступати. З позовом про позбавлення батьківських звернулася, тому що її донькою на даний час опікується її теперішній чоловік, також у них є ще спільна дитина. А Христина зі своїм біологічним батьком не хоче спілкуватися, вона його боїться, каже що їй стидно, що у неї такий батько. Представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розглядати справу без присутності представника, зазначив, що підтримує наданий письмовий висновок та просить прийняти рішення в інтересах дитини. Додаткових заяв та клопотань не має (а.с.64). Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] в судовому засідання надала показання наступного змісту: вона вже тривалий час знайома з позивачкою та її сім`єю, близько 6 років, вони разом працюють на заводі « [INFO] », та дійсно підтвердила, що [PERSON] не брав та не бере ніякої участі у вихованні їхньої доньки [PERSON] . На роботі позивачка завжди переживала та думала, хто має забрати дитину з садочка, якщо приходилося затриматися на роботі, бо відповідача ніколи не було і його це не цікавило. Свідок та позивачка і на даний час дружать, ходять один до одного в гості і видно, що дитина того батька боїться, як на вулиці його побачить, у неї починається паніка та починає плакати. Свідок бачила це особисто. Це почалося після того, як [PERSON] почав вести аморальний спосіб життя, у нього була неадекватна поведінка по відношенню до дитини. Був випадок, минулого літа, що вони з дітьми гуляли на майданчику біля школи №6 і Христина побачила свого батька з якоюсь жінкою, вона відразу почала ховатися, боятися і не хотіла навіть на нього дивитися. Також вказала, що після розлучення жодного разу не бачила, щоб [PERSON] приходив до дитини чи приносив якісь подарунки. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 12.10.2021 розірвано (а.с.12-13). [PERSON] народилася [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] її батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.10). Дитина проживає з позивачкою за адресою [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується Актом №154 від 23.04.2024 (а.с.9). Згідно судового наказу Дубенського міськрайонного суду від 21.05.2021 вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі частини її заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). Зі змісту позовної заяви слідує, що станом на подання позову заборгованість по аліментах відсутня. 10.06.2023 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Згідно інформації, наданої Дубенським ліцеєм №5, [PERSON] , [INFO] , є ученицею 3-Б класу, регулярно відвідує заняття у ліцеї. Мати дитини [PERSON] спілкується з класним керівником та педагогами, які навчають доньку, відвідує батьківські збори та цікавиться ліцейним життям дитини. Батько [PERSON] в період з 01.09.2021 по даний час батьківські збори не відвідував, не цікавився станом навчання дитини, не телефонує, не підтримує зв1язок з класним керівником та адміністрацією ліцею (а.с.16). [PERSON] відвідує вокальний гурток у міському клубі м. Дубно. З січня 2022 року і по даний час приводить на заняття та концерти дитину мама, [PERSON] . Батько дівчинки [PERSON] з січня 2022 року і по даний час не приводив дитину на заняття вокалу та не цікавився її досягненнями. Також, з січня 2022 року [PERSON] приймає участь у заняттях та конкурсах зразкового танцювального колективу «Надія» міського будинку культури Дубенської міської ради. За цей час приводила на заняття та допомагала у поїздках на виступи мама дівчинки, [PERSON] . Батько з січня 2022 року і по даний час не приводив Христину на заняття хореографії та не цікавився її досягненнями (а.с.17,18). Згідно довідки, наданої КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги» №105 від 29.04.2024, на обліку в амбулаторії №3 перебуває дитина [PERSON] . При зверненні до лікаря за медичною допомого, при проходженні профілактичних оглядів та проведенні профілактичних щеплень, дівчинку супроводжує мама. Тато дитини до дільничного педіатра з приводу захворювань доньки не звертався, станом здоров`я не цікавився, з лікарем не консультувався (а.с.19). Згідно Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї від 25.05.2024 встановлено , що [PERSON] проживає з донькою [PERSON] , чоловіком [PERSON] а донькою від другого шлюбу [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Під час спілкування, [PERSON] повідомила, що за останні три роки крім сплати аліментів батько малолітньої [PERSON] не бере ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться її життям. Здоров`ям, навчанням, з дитиною не зустрічається, короткотривалі зустрічі відбувалися випадково на вулиці або у будинку матері [PERSON] .Ніяких речей, одягу, шкільного приладдя [PERSON] донці не передає (а.с.20). Також, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] до Органу опіки та піклування Дубенської міської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею оскільки проживає окремо, чи з будь-якими іншими заявами щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною чи щодо перешкоджання їй у спілкуванні з боку батька або інших родичів, не звертався (а.с.15). До матеріалів справи долучено також психологічну характеристику на дитину [PERSON] , згідно якої між матір`ю та донькою спостерігається любов, прийняття та відчуття безпеки. Дитина нічого не розповіла про біологічного батька [PERSON] , бо не спілкується з ним і їй «не має що розповідати». Після питання про рідного батька виникли ознаки тривоги, тому психолог припинив розвивати цю тему. Міміка дитини показала, що їй неприємно згадувати цю людину. У висновку вказаної характеристики зазначено, що дівчинка живе у дружній сім`ї, де турбуються про її життя та здоров`я. З біологічним батьком контакту не має та дитина не прагне до спілкування та взаємодії з ним (а.с.61-62). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради від 30.09.2024 визнано неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачем та вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с.65-70). IV. Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виявляє до дитини будь-якої уваги та турботи, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини. Під час розгляду справи, зокрема з показань свідка, встановлено, що батько ще до розлучення з позивачкою не займався вихованням своєї доньки і на даний час його ужитті дитини не має. Більше того, сама дівчина також не бажає спілкуватися зі своїм батьком та боїться його. Дані обставини також підтверджуються наданою стороною позивача психологічною характеристикою на дитину, згідно якої після питання про рідного батька у дитини виникли ознаки тривоги, їй неприємно згадувати цю людину. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що малолітня [PERSON] з біологічним батьком контакту не має та дитина не прагне до спілкування та взаємодії з ним, а відповідач зовсім не виконує батьківські обов`язки та не бажає спілкуватися з донькою, тому є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , відповідно п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачка у справі звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved