Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

06.09.2024 позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - Товариство) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7066775 від 14.09.2023 в сумі 74363,68 грн та за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3992483 від 19.09.2023 у розмірі 98253,21 грн, також 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 10000 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вимог вказано, що 14.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір №7066775 про надання споживчого кредиту в сумі 19100 грн, 19.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір №3992483 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 23500 грн. ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитними договорами виконали та надали кредит в сумі 19100 грн та 23500 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. У свою чергу [PERSON] зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту та процентах за користування кредитом у вказаному вище розмірі. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 24/05/2024 та 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27/05/24-Ф, згідно з умовами яких ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна» відступило для Товариства право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.09.2024 справу направлено до Полонського районного суду Хмельницької області за підсудністю. 07.10.2024 у справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений строк відповідач не надав відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 14.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір №7066775 про надання споживчого кредиту, за яким останньому надано кредит на суму 19100 грн з фіксованою стандартною відсотковою ставкою 1,99% за один день користування кредитом, на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно з умовами даного договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] , що належить позичальникові. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором «С4172» (а.с.69-78). Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п.2.5 договору). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 договору). Розділом 5 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, а споживач у свою чергу зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором доведено до відома відповідачу інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, таблиця підписана електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (а.с. 79). 08.07.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір №087/20-П про надання послуг з переказу платежів, за яким Клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати платежі з використанням реєстру виплат на користь отримувачів (а.с.212-218). Згідно з повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» 14.09.2023 за номером транзакції 1295620927 кошти в розмірі 19100 грн перераховано на платіжну картку № [NUMBER] , номер якої, за повідомленням відповідача, вказано у кредитному договорі (а.с.209). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 7066775 від 14.09.2023, складеного ТОВ «Авентус Україна», загальна заборгованість за договором складає 54068,28 грн, з яких: 19100 грн - тіло кредиту, 34968,28 грн - проценти; 27.10.2023 [PERSON] сплачено 2510 грн на погашення заборгованості за процентами (а.с. 105-118). Також встановлено, що 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило Товариству права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 234-243). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7066775 в загальному розмірі 51558,28 грн, з яких: 19100 грн - тіло кредиту, 32458,28 грн - відсотки (а.с.120). Станом на дату укладення договору факторингу строк дії Договору не сплив тому Товариство у період з 27.05.2024 по 25.07.2024 здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 22805,40 грн. Також судом встановлено, що 19.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір №3992483 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким останньому надано кредит на суму 23500 грн, на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Тип ставки - фіксована, знижена - 1,30% за один день та застосовується на умовах встановлених договором, стандартна - 2,00% за один день та застосовується в межах всього строку кредиту. Згідно з умовами даного договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № [NUMBER] . Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]» (а.с.50-68). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором доведено до відома відповідачу інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, таблиця підписана електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (а.с. 42). Згідно з повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» 19.09.2023 за номером транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» кошти в розмірі 23500 грн перераховано на платіжну картку № [NUMBER] , номер якої, за повідомленням відповідача, вказано у кредитному договорі (а.с.41). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 3992483 від 19.09.2023, складеного ТОВ «Лінеура Україна», станом на 24.05.2024 загальна заборгованість за договором складає 80667,81 грн, з яких: 14654,5 грн - тіло кредиту, 66013,31 грн - проценти; 08.10.2023 [PERSON] сплачено 8845,5 грн на погашення тіла кредиту та 5804,5 грн - погашення заборгованості за процентами також 29.12.2023 відповідач сплатив 1000 грн на погашення заборгованості за процентами (а.с. 95-104). Також встановлено, що 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило Товариству права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Про що також був складений акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 222-233). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3992483 в загальному розмірі 80667,81 грн, з яких: 14654,50 грн - тіло кредиту, 66013,31 грн - відсотки (а.с.121). Станом на дату укладення договору факторингу строк дії Договору не сплив тому Товариство у період з 24.05.2024 по 22.07.2024 здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 17585,40 грн. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором було повідомлено відповідача, шляхом направлення відповідного текстового повідомлення на зазначений в анкеті Боржника телефонний номер (а.с. 92-93). Відповідачу під час реєстрації в ІТС Товариства надаються для ознайомлення та прийняття гіперпосилання на Правила, натискаючи на відповідну клавішу, яка виражає згоду продовжувати дії, позичальник підтверджує, що ознайомлений зі змістом Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна» (а.с.166-207). 24.10.2024 до суду надійшли витребувані докази з яких вбачається, що акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» випущено платіжну картку № [NUMBER] до рахунку IBAN [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на яку 14.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 19100 грн та 19.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 23500 грн. Всупереч умовам кредитних договорів №7066775 від 14.09.2022 та №3992483 від 19.09.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст.ст.526, 527, 530, 1048, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів є правомірними і підлягають до задоволення. За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с.1). Поміж того, у позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»» заявлено про стягнення з [PERSON] 10000 грн понесених витрат на правову допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч 3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з п.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України» . Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Як вбачається з матеріалів справи, заява про відшкодування витрат на правову допомогу подана представником позивача у визначений законом строк разом з позовною заявою, тобто, до ухвалення рішення судом першої інстанції. Відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 дійшла висновку про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України) При прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява N 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява N 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи позивач разом з позовною заявою надав Договір про надання правової допомоги №17/07-2024 від 17.07.2024 (а.с.67-68), ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1681099 від 26.08.2024 (а.с.84) та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Столітнього М.М. ( а.с.147). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт згідно договору №17/07-2024 від 17.07.2024 від 26.08.2024 вартість наданих адвокатом Столітнім М.М. послуг становить 10000 грн (а.с.119). Згідно з рахунком на оплату по замовленню №4358/26/08 від 26.08.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на користь адвоката Столітнього М.М. в рахунок оплати правової допомоги по договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 суму в розмірі 10000 грн (а.с. 94). Таким чином, враховуючи, що адвокатом надано послуги позивачу у виді зустрічі адвоката та клієнта для надання консультації та аналізу документів, аналізу практики та правових позицій Верховного суду та аналіз норм чинного законодавства, оформлення додатків до позовної заяви, підготовка і направлення адвокатських запитів, підготовка позовної заяви та клопотання про витребування доказів, підготовка адвоката до судових засідань і позивачем при подачі позову визначено ціну позову у сумі 1172616,89 грн, і саме ця сума заборгованості підлягає до стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а тому належним чином підтверджені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved