Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги, які надавалися за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 року по 31.08.2024 року в розмірі 7967,94 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС здійснює свою господарську діяльність відповідно до Статуту, Положення про Зміївську ТЕС, ліцензій, публічного індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, публічного індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) та публічного індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), що розміщені на офіційному сайті ПАТ "Центренерго" http://www.centrenergo.com, відповідно до Закону України "Про житлово- комунальні послуги". У період з грудня 2021 року по серпень 2024 (включно) року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення за особовим рахунком № [NUMBER] , на якому обліковується квартира [ADDRESS] , якою користується квартиронаймач (власник) [PERSON]. Всупереч нормам діючого законодавства, відповідач своєчасно не здійснював оплату наданих послуг в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 31.08.2024 року виникла заборгованість, яка складає 7967,94 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком позивача. До Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" відповідач з відмовою від отримання комунальних послуг не звертався, жодних заяв не направляв. Комунальні послуги отримує своєчасно, а тому позивач змушений для захисту своїх інтересів звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача О.Срібна у позовній заяві просила провести розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2025 року в зв`язку з повторною неявкою відповідача постановлено провести заочний розгляд справи. В зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір згідно положень ч. 8 статті 178 ЦПК України за матеріалами, наявними в цивільній справі. В зв`язку з тим, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, надані в обґрунтування позову, суд встановив наступне: Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства "Центренерго", ліцензій НКРЕ серії АД № 041967, виданої 28.02.2013, серії АД № 041970, виданої 28.02.2013, та Ліцензії НКРЕ серії АЕ № 194660, виданої 03.06.2014, ліцензії (переоформленої рішенням від 10.11.2015 № 2732), Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" визначена постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення) на території смт Комсомольське Зміївського (на теперішній час - Слобожанське Чугуївського) району Харківської області. Згідно довідки Слобожанської селищної ради Зміївського району Харківської області №01-21/1711 від 14.10.2024 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Як вбачається з Довідки Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" №08/665 від 17.09.2024 року, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно розрахунку оплати за надані комунальні послуги, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість відповідача станом на 31.08.2024 року становить 7967,55 гривень, а з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних, сума заборгованості складає 7967,94 гривень (а.с. 6-8). Доказів оплати відповідачем вартості наданих послуг матеріали справи не містять. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1 - 4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 статті 319, ч. 1 статті 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі-Закон) визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5 ч. 1 статті 1 Закону). За змістом п. 6, п. 13 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний споживач. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 1 статті 2 Закону, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно п. 2 ч. 1 статті 5 Закону, до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Згідно статті 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 8 Закону, виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем належними й допустимими доказами підтверджено виникнення між сторонами правовідносин, пов`язаних з наданням комунальних послуг, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів на спростування факту надання послуг позивачем чи правильності розрахунку розміру заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ "Центренерго" Зміївська ТЕС належним чином виконав свої обов`язки з постачання житлово-комунальних послуг, а відповідач скористався наданими послугами, однак не розрахувався за їх споживання, а тому має сплатити заборгованість та штрафні санкції, встановлені законом за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом статей 264, 265 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 статті 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved