Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

07.10.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява у якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №014-RO-82-37465385 від 21.10.2019 року у розмірі 133 47,37 грн., а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3\~028 грн. та понесених витрат на правову допомогу 25\~000 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 21.10.2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено договір за №014-RO-82-37465385, відповідно до умов якого банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 51\~018,56 грн. строком на 48 місяців. Згідно з п. 7.2 договору, клієнт підтверджує, що перед підписанням договору він повідомлений про всі умови споживчого кредитування та орієнтовну вартість кредиту, що підтверджується підписом клієнта про ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація клієнту є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. Ознайомившись з паспортом кредиту та підписавши його, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування. Крім того, підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання зо договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Не зважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строк, передбачений договором. Станом на сьогоднішній день, строк повернення грошових коштів настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти за договором не повертає, проценти не сплачує. 30.11.2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги за №114/2-47, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржника за кредитним договором. 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до умов договору відступлення права вимоги за №10-01/2023, який було підписано сторонами 10.01.2023 року, в тому числі і за кредитним договором боржником якого є відповідач. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором за №014-RO-82-37465385 від 21.10.2019 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку становить 133\~647,37 грн. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 50\~055,23 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 62\~793,72 грн., заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги на дату відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 20\~530,46 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 267,99 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.10.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 08.01.2025 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~- у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 21.10.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було підписано Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» за №014-RO-82-37465385, відповідно до умов якої банк відкрив поточний рахунок «для виплат» за № [NUMBER] в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та Тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Поточний рахунок призначений для зарахування коштів кредиту згідно цієї заяви-договору, а також внесення клієнтом готівкових та безготівкових коштів на поточний рахунок виключно з метою погашення кредиту. Будь-які інші, не передбачені цим пунктом Заяви-Договру, операції за поточним рахунком не здійснюються та банк відмовляє в прийнятті документів на їх виконання (а.с. 5-6). На умовах цієї заяви-Договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 51\~018,56 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування (п.п. 1.2 Договору). Кредит надається з метою придбання клієнтом товарів (робіт послуг) для задоволення власних потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю, або виконання обов`язків найманого працівника в розмірі 50\~039 грн., оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 979,56 грн. (п. п. 1.2.1 Договору). Згідно з п. п. 1.2.2-1.2.4 договору - строк кредитування 48 місяців (до 21.10.2023 року) до повного погашення кредиту. Проценти за користування кредитом - фіксовані становлять 52,90 % річних. Дата сплати щомісячного ануїтетного платежу - 21 числа кожного календарного місяця згідно графіку. В матеріалах справи наявний і паспорт споживчого кредиту відповідно до якого [PERSON] ознайомлений із умовами кредитування з урахуванням побажань споживача (а.с. 8-10). Відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг) відповідачу надано кредит готівкою, розмір кредиту 50\~039 грн., сума кредиту 51\~018,56 грн., термін користування кредитом 48 місяців, номінальна процентна ставка (річних) 52,90%. Графік розрахований з 21.10.2019 року по 21.10.2023 рік (а.с.7). До матеріалів справи долучено виписку по рахунку [PERSON] із якої вбачається факт надання останньому АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» кредитних коштів у розмірі 51 018,56 грн. (а.с. 10-15). З розрахунку заборгованості станом на 30.11.2021 року за період з 21.10.2019 року по 30.11.2021 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №014-RO-82-37465385 від 21.10.2019 року становила 83\~395,36 грн. та складалась з: 50\~055,23 грн. заборгованість за кредитом (в тому числі і прострочена заборгованість за кредитом 14\~361,67) та 33\~340,13 грн. заборгованість за процентами (в тому числі і прострочена заборгованість за процентами - 32\~614,67 грн.) (а.с. 16-17). 30.11.2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги за №114/2-47, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржника за кредитним договором за №014-RO-82-37465385 від 21.10.2019 року (а.с. 20-25). З розрахунку заборгованості станом на 10.01.2023 року за період з 30.11.2021 року по 09.01.2023 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №014-RO-82-37465385 від 21.10.2019 року становила 113\~116,19 грн. та складалась з: 50\~055,23 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 33 340,13 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, нараховані відсотки станом на дату розрахунку 29\~453, 59 грн., 267,96 грн. заборгованість по пені (а.с. 18). 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до умов Договору відступлення права вимоги за №10-01/2023, який було підписано сторонами 10.01.2023 року, в тому числі і за кредитним договором за №014-RO-82-37465385 де боржником є [PERSON] (а.с. 26-32). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України - заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. З розрахунку заборгованості станом на 19.10.2023 року за період з 10.01.2023 року по 19.10.2023 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №014-RO-82-37465385 від 21.10.2019 року становить 133 647,37 грн. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 50 055,23 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 62 793,72 грн., заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права, за період з 10.01.2023 року 19.10.2023 рік включно) 20 530,46 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 267,99 грн. (а.с. 19). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Положенням ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановивши, що позивач набув права вимоги до відповідача, як до боржника за кредитним договором за №014-RO-82-37465385 від 21.10.2019 року, а також те, що останній не спростував факт наявності у нього заборгованості за цим договором, суд прийшов до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу - згідно з ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial