Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

10 вересня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Z06.24195.004802520 від 17 січня 2019 року, у сумі 83203,53 грн., та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 17 січня 2019 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №Z06.24195.004802520. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,99 % на рік. У зв`язку з непогашенням відповідачем заборгованості по кредиту в порядку передбаченому договором, несплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків у строк встановлений договором, виникла заборгованість, яка складає 81648,85 грн., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу (кредиту) 47279,33 грн., заборгованість за відсотками 34369,52 грн. 16 листопада 2023 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ» був укладений договір факторингу № 16/11-23. Відповідно до умов договору ТОВ «СОНАТІ» набуло право вимоги за кредитним договором, що був укладений з первісним кредитором АТ «Ідея Банк». 29\~грудня 2023\~року між\~товариством з\~обмеженою відповідальністю «СОНАТІ» та товариством з обмеженою відповідальністю «САНФРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 29/12-23. Відповідно до умов договору ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги за кредитним договором, що був укладений з первісним кредитором АТ «Ідея Банк» №Z06.24195.004802520 від 17 січня 2019 року. Сума заборгованості складає 83203,53 грн., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу (кредиту) 47279,33 грн., заборгованість за відсотками 34369,52 грн.; інфляційні витрати у сумі - 1306,38 грн.; три проценти річних у сумі 248,30 грн. Так як відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову долучено клопотання, в якому вказав, що просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 17 січня 2019 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №Z06.24195.004802520. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит в сумі 50000,00 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,99 % на рік. Через невиконання боржником взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість, яка становить 81648,85 грн., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу (кредиту) 47279,33 грн., заборгованість за відсотками 34369,52 грн. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СОНАТІ» був укладений\~Договір факторингу\~№ 16/11-23,\~відповідно до\~умов якого,\~АТ «Ідея\~Банк» передає\~(відступає)\~ТОВ «СОНАТІ»за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СОНАТІ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до пункту 2.2 Договору факторингу права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступається (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені у друкованому Реєстрі Боржників, що підписується сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді, що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день його укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з пунктом 5.1 договору Факторингу №16/11-23 Права Вимоги вважається такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених пунктом 4.1 цього Договору (здійснення оплати за договором). Відповідно до Додаткового Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу від 16 листопада 2023 року № 16/11-23 ТОВ «СОНАТІ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 17 січня 2019 року №Z06.24195.004802520 станом на 17 січня 2022 року у сумі 81648,85 грн., з яких: 47279,33 грн. сума заборгованості за основаною сумою боргу; 34369,52 грн. сума заборгованості за відсотками. 29 грудня 2023 року між ТОВ «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений\~Договір факторингу\~№ 29/12-23,\~відповідно до\~умов якого,\~ТОВ «СОНАТІ»передає (відступає) ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «СОНАТІ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до пункту 2.1 Договору факторингу Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах визначених цим Договором. Згідно з пунктом 5.1 договору Факторингу №29/12-23 Права Вимоги вважається такими, що перейшли від Клієнта до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору. Відповідно до Витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком договору факторингу №29/12-23 від 29 грудня 2023 року «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 17 січня 2019 року №Z06.24195.004802520 станом на 17 січня 2022 року у сумі 81648,85 грн., з яких: 47279,33 грн. сума заборгованості за основаною сумою боргу; 34369,52 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, він не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача ні на рахунок попереднього кредитора. Справа розглядається за поданими Банком доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3% річних, які нараховані на задавнену вимогу. А також зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно з частинами 1-2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до висновків, викладених у Постанові ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у постанові ВП ВС від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Право та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У висновках Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, зазначено те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статі 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Позивачем нараховані інфляційні витрати за період 18 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року, індекс інфляції 101.60: 81648,85 х 1.0160-81648,85 = 1306,38 грн. А також 3% річних з 18 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року: 81648,85 х 3% х 37 :366: 100 = 248,30 грн. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положення ст.ст. 610, 625, 1049, 1054, 1077 ЦК України позов підлягає задоволенню повністю. Підлягає стягненню заборгованість з відповідача у сумі 83203,53 грн., з яких: 47279,33 грн. сума заборгованості за основаною сумою боргу; 34369,52 грн. сума заборгованості за відсотками; 1306,38 грн. інфляційні витрати; 248,30 грн. три проценти річних. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем разом із заявою про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу надано копію договору про надання правової допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги, вартість послуг (прейскурант), акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року по справі №159/5837/19 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Враховуючи викладене стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5200,00 грн.

Outcome: approved