Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивачка звернулася до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисячі) гривень щомісячно починаючи із дня пред`явлення позову до суду i до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що вона проживає в [ADDRESS] із своєю матір`ю, оскільки батьки розлучилися і батько [PERSON] проживає окремо від них. Позивачка навчається в Борщівському агротехнічного фахового коледжу денного відділення, державна форма навчання, курс III, термін навчання до 30.06.2025 року. Самостійно заробляти кошти на своє утримання вона не може оскільки навчається на денній формі навчання. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дочки не надає, попри те, що він є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину. Позивачка не в змозі самостійно утримувати себе, що й зумовило необхідність звернення до суду. Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення ухвали по відкриття провадження. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін не надав, також не надав відзиву на позовну заяву. Конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі від 19 листопада 2024 року було повернуто на адресу суду -адресат відсутній за вказаною адресою. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] (актовий запис про народження №12). Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області №2-1323/11/1905 від 30.08.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки №271 від 05.09.2024 року виданої Борщівським агротехнічним фаховим коледжом, [PERSON] дійсно є студенткою 3 курсу Борщівського агротехнічного фахового коледжу денної форми навчання за рахунок державного (регіонального) бюджету, термін навчання закінчується 30.06.2025 року. Згідно статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року Пленум Верховного суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Отже, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Тобто, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. За загальним правилом (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що в зв`язку з навчанням повнолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивачка, так і відповідач. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. В той же час в матеріалах справи відсутні будь-які докази про доходи, які отримує відповідач. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що відповідач відповідно до свого майнового становища має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини на період навчання в сумі 5000,00 грн. в місяць. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі зазначеного вище, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи всі досліджені в судовому засіданні обставини справи, потреби дочки сторін [PERSON] у зв`язку з навчанням, а також те, що відповідач є працездатним і як батько зобов`язаний утримувати дитину, з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і розмір аліментів визначити в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно на утримання дочки сторін [PERSON] , починаючи з 20 вересня 2024 року і до закінчення [PERSON] навчання - 30 червня 2025 року, але не довше, ніж до досягнення нею 23- річного віку. Разом із тим, відповідно до приписів статей 192, 201 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 726,72 грн., а судовий збір у сумі ще 484,48 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial