Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити певні дії, зокрема, виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 11221 від 03 листопада 2015 року та внести відомості до актового запису про народження № 11221 від 03 листопада 2015 року, яким зазначити [PERSON] , як батька [PERSON] з видачею нового свідоцтва про народження. Свої вимоги позивач мотивував тим, що у з липня 2013 року позивач [PERSON] перебуває у фактичних відносинах з [PERSON] , [INFO] . Під час сумісного проживання у позивача [PERSON] з [PERSON] народилася спільна дитина, [PERSON] , [INFO] . У той же час, на момент зачаття дитини [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2015 року по справі № 522/11394/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 03 вересня 2010 року за актовим номером №1160 розірвано. На момент народження [PERSON] , [INFO] [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували, але, відповідно до положень ч.2 ст. 122 Сімейного кодексу України [PERSON] в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 2015 року зазначений батьком дитини [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис від 03.11.2015 року за № 11221. Тобто батьком [PERSON] визначений [PERSON] , хоча фактично саме позивач [PERSON] є батьком дитини, оскільки на момент народження дитини, [PERSON] та мати дитини [PERSON] більше чотирьох років разом не проживали та не вели спільного господарства. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року провадження у справі відкрито та призначеного розгляд в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 07.06.2024 року до суду від третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло повідомлення з якого вбачається, що в разі визнання батьківства за [PERSON] в рішенні суду вказати наступні відомості про батька, а саме «прізвище», «ім`я», «по-батькові», «громадянство», «місце проживання». Також зазначити в рішенні суду відомості про дитину, які підлягатимуть зміні, а саме: «прізвище» та «по - батькові». Разом з тим, розгляд справи просять проводити у їх відсутність та прийняти рішення відповідно до діючого законодавства. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2024 року постановлено закрити підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представник позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим - повідомленням з відміткою «Укрпошти» про отримання 20.08.2024 р. повістки, а також повернутим на адресу суду без вручення конвертом. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в м.Одеса народився [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 11221 та 03 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де батьком дитини записаний - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 07 липня 2015 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 03 вересня 2010 року за актовим записом № 1160 розірвано. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved