Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, третя особа Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, в якому просить зняти арешт з будинку [ADDRESS] , накладеного постановою державного виконавця ДВС Новозаводського міського управління юстиції від 26.09.2005 року, мотивуючи позов тим, що позивач є власником будинку, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2006 року вилучено з переліку майна, що підлягає розподілу вищевказаний будинок, проте арешт з майна не знято. Також в позові вказав про необхідність внесення посадовим особам Другої Чернігівської державної нотаріальної контори відповідних змін щодо запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою судді від 09 жовтня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.09.2005 року накладено арешт та заборону здійснювати нотаріальним органом будь які дії відносно, зокрема, будинку [ADDRESS] (а.с.8). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.02.2006 року за [PERSON] визнано право власності на будинок [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно\~\~ [PERSON] , порушується його право власності, гарантоване Конституцією України, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у всіх інших випадках, крім передбачених ч.4 ст.59 цього Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Враховуючи ту обставину, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, [PERSON] не надала відзиву на позов, суд приходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог [PERSON] про зняття арешту та неможливості вирішення спору не інакше як в судовому порядку. Рішення суду щодо зняття арешту майна буде підставою для внесення відповідних змін в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а отже вимоги щодо внесення посадовими особами Другої Чернігівської державної нотаріальної контори відповідних змін щодо запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є передчасною та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial