Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "Сенс Банк" через свого представника адвокат Мужик Н.Т. звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 631523023 у розмірі 195 314,84 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювапьної кредитної лінії № 631523023 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 195314,84 грн. Позивач також зазначив, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ЗО листопада 2022 року. Вказав, що з метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 22.03.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Ухвалою суду\~від 12.04.2024\~р.\~у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про\~розгляд справи\~за правилами\~загального позовного\~провадження у\~цивільній справі\~за позовом\~Акціонерного товариства\~"Сенс\~Банк"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості відмовлено. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відзиві на позовну заяву [PERSON] не погодився з позовними вимогами АТ Сенс Банку, вказав, що позов не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Вважав, зо дане провадження має бути закрито на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як у підписаному сторонами Акцепті, а саме п. 2.1.6., сторони узгодили, що судовий захист буде відбуватися у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз. Також не погодився із розподілом банком сплачених ним сум на погашення заборгованості проте, власного розрахунку суду не надав. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить такого. Судом встановлено, що 27.11.2020 р. між АТ Альфа-Банк (правонаступником якого є АТ Сенс Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631523023, угоди про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», а також Заяви (акцепту) № 248.631523023.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування та паспорту споживчого кредиту, довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Умовами вказаного договору сторони узгодили між собою суму доступного кредитного ліміту, суму максимального кредиту (кредитної лінії); розмір процентної ставки за користування Кредитною лінією для торгових операцій який становить 39,99% річних; умови сплати платежів, визначених договором тощо. Підписанням Акцепту, зокрема п.п.2.1.1, [PERSON] підтвердив, що акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» (далі - Банк") на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на вебсторінці www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни - за іншою електронною адресою, що буде вказана в Договорі) . У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача вважав, що оскільки сторони у підпункті 2.1.6. Акцепту передбачили, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони у зв`язку з Договором, за виключенням спорів щодо захисту прав споживачів, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до умов Договору. Справа розглядається одним третейським суддею призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз; судовий захист прав та інтересів Клієнта у спорах, що виникають на підставі Договору та стосуються захисту прав споживачів, вирішуються відповідно до норм чинного законодавства України, то, за такого даний спір про стягнення з [PERSON] заборгованості має вирішувати третейським судом, а дане провадження підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Проте,\~з такою\~думкою представника\~відповідача суд\~не погоджується\~через її\~недоведеність та зазначає таке. За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови. У кредитному договорі № 631523023 від 27.11.2020 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), який є частиною цього договору, відповідно до розділу І Тип та мета кредиту вказано, що кредит надається для особистих потреб. Отримання кредитних коштів не пов`язано з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів, споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до Закону України Про захист прав споживачів споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №755/11648/15, спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6Закону №1701-IV «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 03лютого 2011року №2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Велика Палата Верховного Суду виклала у своїй постанові зауважила, що якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимогиЗакону України Про захист прав споживачів, тобто незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України Про захист прав споживачів, враховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб споживачів товарів, робіт і послуг. Крім того суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 643/2870/18. Судом встановлено, що кредитний договір № 631523023 від 27.11.2020 за своїм змістом є договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України Про третейські суди, третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Частиною 3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Отже, оскільки укладений між сторонами кредитний договір за своєю правовою природою є споживчим, а тому третейське застереження, не може бути виконане та справа підлягає розгляду Корабельним районним судом м. Миколаєва. Що стосується вимог позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 631523023 від 27.11.2020, суд зазначає наступне. Судом вже було встановлено, що сторонами при укладенні кредитного договору № 631523023 від 27.11.2020 було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, обговорена процентна ставка за користування кредитом та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши останньому у розпорядження кредитні кошти. При ухваленні вказаного рішення суд також приймає до уваги, що відповідач [PERSON] факт укладання вказаного договору не оспорив. Протягом 14 календарних днів з дня укладання договору не відмовився від кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, а також виписки по рахунку з крелитною карткою за період з 27.11.2020 по 17.07.2023 р., здійснював погашення кредиту, що також в сукупності підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів. У свою чергу відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що підтверджено розрахунком заборгованості за договором. З розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, станом на 17.07.2023 утворилася заборгованість за договором в сумі 195 314,84 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 82 833,47 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту 91 546,24 грн: відсотки за користування кредитом 17687,15 грн; овердрафт (несанкціонована заборгованість) 3 247,98 грн. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку суду не надано. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що суд встановив факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, суд доходить висновку про достатність підстав для задоволення позову. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved