Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що \~15.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 101963237 в електронному вигляді, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн, зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, за яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржника за договором про споживчий кредит № 101963237 від 15.09.2021. Відповідно до договору відступлення права вимоги № 29-12/2021-45 від 29.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором про споживчий кредит № 101963237 від 15.09.2021, боржником в якому є\~відповідач. У порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка становить 24665,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 19665,00 грн. Тому оскільки боржником умови договору не виконані, позивач просить стягнути з нього на свою користь заборгованість за зазначеним договором в розмірі 24665,00 грн, судовий збір в сумі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Представник відповідача направила до суду відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, вказавши, що сума заборгованості в розмірі 24665,00 грн є необгрунтованою та недоведеною позивачем. Зокрема, зазначила, що долучений акт прийому-передачі реєстру від 10.03.2023 неналежної якості та не засвідчений належним чином позивачем, не містить прізвища відповідача, тобто не є неналежним та недопустимим доказом у справі. Таким чином, позивачем не доведено факту переходу права вимоги за кредитним договором № 101963237 від первісного кредитора. Просить відмовити в задоволенні позову та зменшити розмір витрат на правничу допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом вставлено, що 15.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 101963237, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 15.10.2021. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (а. с. 5-11). Підтвердженням отримання відповідачем кредиту на суму 5000,00 грн від позивача є копія платіжного доручення 32491159 від 15.09.2021 (звор. стор. а. с. 12). У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за договором та сплати інших платежів кредитором нараховано позивачальнику заборгованість за договором про споживчий кредит № 101963237 у сумі 24665,00 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 19665,00 грн. Зазначений розмір заборгованості підтверджується розрахунками заборгованості та відомістю про щоденні нарахування та погашення (а. с. 13-16). 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 101963237 від 15.09.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , відповідно до реєстру боржників у сумі 24665,00 грн (а. с. 17-22). Згідно укладеного 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлію-продаж) прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором № 101963237, боржником за яким є відповідач, та згідно реєстру боржників позивач набув право вимоги до відповідача за договором № 101963237 у сумі 24665,00 грн (а. с. 23-29). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, оскільки позивачем доведено надання відповідачу кредиту в розмірі 5000,00 грн, але відповідачем не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору від 15.09.2021, розмір заборгованості підтверджено наведеними вище доказами, а також позивач набув право вимоги до відповідача на підставі укладеного договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлію-продаж) прав вимоги, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальній сумі 24665,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, пропорційно до розміру задоволених вимог. При вирішенні питання стягнення з відповідача судових витрат суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 в справі № 826/1216/16, якими визначено, що повинен враховувати суд при розподілі судових витрат. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, судді ВС зазначають, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (справи «Баришевський проти України», «Гімайдуліна й\~інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України»). Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2 статті 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представником позивача надано: копію договору про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до п. 4.1 якого передбачено, що вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору; заявку на надання юридичної допомоги № 534 від 07.06.2024; витяг з акту про надання юридичної допомоги № 1 від 10.06.2024, за змістом яких вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 9000,00 грн (а. с. 33-38). Поряд із тим, необхідно зауважити, що витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 9000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, яку не можна віднести до складних, наданих адвокатом об`ємом послуг, через що така сума витрат є необгрунтованою та не відповідає критерію розумності їх розміру. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: approved