Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

24 грудня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з 01.09.2005 року був прийнятий на роботу на підприємство відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», підпадав під дію шкідливих виробничих факторів, у зв`язку з чим, отримав хронічне професійне захворювання. Актом розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 10.07.2024 року встановлено наявність у позивача професійного захворювання: радиколупатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 на фоні полісегментарної дископатії та ретроспондилістезу тіла L2 з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового та ліктьового пері артрозу (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) М54.1. Відповідно до п. 17 вказаного Акту встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи монтажником технологічних трубопроводів цеху металургійного обладнання №2 ремонтного виробництва Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 01.09.2005 по 12.06.2023 [PERSON] виконував роботи до демонтажу, монтажу технологічних трубопроводів всіх ступенів складності, всіх діаметрів на умовний тиск 10 МПа; виготовлення за місцем деталей елементів трубопроводів; стропування, переміщення й установка елементів технологічних трубопроводів на ремонтних майданчиках структурних підрозділах підприємства. Під час виконання своїх обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяв шкідливий виробничий фактор важкість праці. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 03 грудня 2024 року серії 12 ААА №130296 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 25 % (з 20 листопада 2024 року по 01 грудня 2025 року). У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено звичайний спосіб життя позивача, останній позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання,змушений приходити систематичні медичні обстеження профільних лікарів. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 250 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного\~товариства «АрселорМіттал\~Кривий Ріг»\~-\~Єфремової Т.О.\~подала до\~суду відзив\~на позов,\~в якому\~зазначила,\~що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідач не приховував від позивача важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Оцінені позивачем моральні страждання в розмірі, що становить 250 000,00 грн. на думку відповідача є завищеною сумою, такою, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці виданої на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , останній з 01.09.2005 року прийнятий на роботу в ВАТ «Криворізького гірничо-металургійний комбінату «Криворіжсталь» по цеху капітальних ремонтів металургійних агрегатів монтажником технологічних трубопроводів 4-го розряду, починаючи з 01.11.2013 року був переведений в цех капітальних ремонтів металургійних агрегатів монтажником технологічних трубопроводів (бригадир) 6-го розряду (бригади по ремонту внутрішньо цехових технологічних трубопроводів) дільниці №4 по ремонту металургійного обладнання. 20.11.2018 року переведений в ремонтному виробництві монтажником технологічних трубопроводів (бригадиром) 6 розряду дільниці №1 ремонт обладнання основних цехів підприємства цеху ремонтів металургійного обладнання №2, зайнятим ремонтом обладнання в умовах діючого виробництва. 12.06.2023 року переведений на посаду механіка відділу неруйнівного контролю діагностики та налагодження устаткування управління з проведення ремонтів, техобслуговування і експлуатації устаткування центрального департаменту з утримання, ремонтів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 31.05.2024 року № 828 позивачу [PERSON] встановлено професійні захворювання: радиколупатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 на фоні полісегментарної дископатії та ретроспондилістезу тіла L2 з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового та ліктьового пері артрозу (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Відповідно до п.п. 17, 18, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.07.2024 року, форми П-4, який затверджений начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Тригубенко В.О. 10.07.2024 року, встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи монтажником технологічних трубопроводів цеху металургійного обладнання №2 ремонтного виробництва Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 01.09.2005 по 12.06.2023 [PERSON] виконував роботи до демонтажу, монтажу технологічних трубопроводів всіх ступенів складності, всіх діаметрів на умовний тиск 10 МПа; виготовлення за місцем деталей елементів трубопроводів; стропування, переміщення й установка елементів технологічних трубопроводів на ремонтних майданчиках структурних підрозділах підприємства. Під час виконання своїх обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяв шкідливий виробничий фактор важкість праці.. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): важкість парці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну становила 35-36 кг. При нормативному значенні до 30 кг.; робоча поза: незручна становила від 30 до 50 % при нормативному значені 25 %. Враховуючи стаж роботи [PERSON] в шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу визначити конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Медико-соціальної експертної комісії від 03 грудня 2024 року серії 12 ААА №130296 [PERSON] , первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 25 % по радикулопатії з 20 листопада 2024 року до 01 грудня 2025 року. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням підчас роботи на підприємстві відповідача. Так, у період з 01.09.2005 року по сьогоднішній день позивач тривалий час, а саме майже 25 років працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня важкості праці. Так, наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: у період з 02.01.2020 року по 14.01.2020 року, з 11.04.2022 року по 20.04.2022 року, 13.01.2023 року по 06.02.2023 року, 30.05.2023 року по 09.06.2023 року та з 27.02.2024 року по 08.03.2024 року перебував на лікуванні у неврологічному відділенні Криворізької міської лікарні №16 також у період з 28.05.2024 року по 31.05.2024 року проходив лікування в УКР НДІ ПРОММЕД. Як встановлено із медичних документів, Позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер. Він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, через наявне професійне захворювання. . Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167\~Цивільного кодексу\~України та статтею 237-1\~Кодексу законів\~про працю\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, а саме 24 роки 4 місяці, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 200 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2000,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial