Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

06 грудня 2024 року ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про заборгованості за послуги з управління будинком. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2025 року вирішено питання про розгляд справи у заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що на підставі загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] позивача було обрано управителем багатоквартирного будинку. Відповідач є власником житлової квартири [ADDRESS] , право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На [PERSON] законом покладено обов`язок утримання майна, проте внески на утримання будинку і прибудинкової території вона не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2023 року складає 25 690 грн. 95 коп. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 25 690 грн. 95 коп., а також 3 % річних у розмірі 1\~034 грн. 90 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2 454 грн. 51 коп., та судові витрати у сумі 3 028 грн. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «ЖСК «Проспект» зареєстровано як юридичну особу у встановленому законом порядку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 25). Протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 27 липня 2018 року позивача визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку (а.с. 19-24) та укладено договір від 16 жовтня 2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с. 9-13) з додатковими угодами до нього (а.с. 16, 17, 18), яким встановлено ціну послуги у розмірі 04 грн. 99 коп. на місяць за 1 кв.м. Відповідачеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 січня 2007 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, на праві власності належить житлова квартира [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідач споживає послуги, які надаються позивачем, з утримання будинку і прибудинкової території, проте не сплачує за них, у зв`язку з чим станом на 01 липня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 25\~690 грн. 95 коп. (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною першою статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтею 19 ЗУ «Про житлово-комунальніпослуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до вимог статті 25 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний, зокрема, забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги був визначений у статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 7 цього Закону визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У зв`язку з тим, що відповідачем фактично послуги, які надаються позивачем, споживаються, своєчасно їх оплату він не здійснює, а законні підстави для звільнення від їх оплати відсутні, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість по оплаті послуг за управління багатоквартирним будинком у розмірі 25\~690 грн. 95 коп. З приводу заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача 3 % річних у розмірі 1\~034 грн. 90 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2 454 грн. 51 коп., суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Позивачем зазначено розрахунок 3 % річних за період з 21 липня 2023 року по 22 листопада 2023 року у розмірі 1\~034 грн. 90 коп. та інфляційні втрати за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 2 454 грн. 51 коп. Постановою КМУ від 05 березня 2022 року № 206, яка застосовується з 24 лютого 2022 року, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі. Відповідно до постанови Кабінету міністрів №1405 від 29 грудня 2023 року скасовано заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, окрім територій, де ведуться бойові дії згідно з переліком Мінреінтеграції. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних за період з 01 серпня 2023 року по 31 грудня 2023 року слід відмовити. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення інфляційні втрати за період з 01 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 2\~151 грн. 62 коп. (25 690,95 грн. х 108,375 % / 100 % - 25\~690 грн. 95 коп. = 2\~151 грн. 62 коп.) та 3 % річних за період з 01 січня 2024 року по 22 листопада 2024 року у розмірі 688 грн. 60 коп. (25\~690 грн. 95 коп. х 3 % х 327 днів = 688 грн. 60 коп.). У задоволенні позовних вимог в іншій частині позивачеві слід відмовити. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2\~960 грн. 63 коп. (28\~531 грн. 17 коп. х 3\~028 грн. / 29\~180 грн. 36 коп. = 2\~960 грн. 63 коп.). Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 31 491 грн. 80 коп. (28 531 грн. 17 коп. + 2 960 грн. 63 коп. = 31\~491 грн. 80 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial