Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

У травні 2021 року представник Товариства з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 1396661 в розмірі 28768 грн. та понесені судові витрати по справі. В обґрунтування поданого позову зазначено, що ТОВ «Авентус Україна» та відповідач 18 жовтня 2019 року уклали кредитний договір № 1396661. Між тим, 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних в реєстрі. Позивач зазначає, що відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 28 768 грн. Оскільки, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним вище кредитним договором, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 06 грудня 2021 року по справу ухвалено заочне рішення. 09 березня 2023 року від представника відповідача до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2021 року. В обґрунтування поданої заяви вказано, що відповідачу не було відомо, як про подання позову до нього, так і про сам судовий розгляд. Відповідач з 27 жовтня 2017 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Про наявний судовий спір та розгляд зазначеної справи в суді, відповідачу стало відомо лише в жовтні 2022 року із мобільного додатку «Дія». Зазначено, що з поданої позивачем позовної заяви та додатків неможливо встановити, коли саме відповідачем було допущено прострочену заборгованість за кредитом, що має важливе значення для правильного обчислення перебігу строків давності звернення з позовом, та розрахунку заборгованості, яка може підлягати стягненню. 20 квітня 2023 року до суду від представника позивача надійшли письмові заперечення відносно заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2023 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2021 року скасовано, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник, адвокат Григорук В.О. у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Вирішуючи клопотання про відкладення розгляду справи, суд приймає до уваги те, що межі перенесення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Безпідставне відкладення розгляду справи призведе до порушення прав інших учасників справи та суперечитиме принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. З огляду на зазначене, клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Судом установлено, що 18 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1396661. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 7 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін». Відповідно до п. 1.1 договору, - сума кредиту 8 000 грн. Відповідно до п. 1.2 договору, строк кредиту - 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 1.3 договору процентна ставка фіксована. Знижена процентна становить 1,26% від суми позики за кожен день користування позикою (459,90% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.2 договору. Стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657% річних). Згідно з п. 1.5 договору позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1396661 від 18 жовтня 2019 року, який є невід`ємною частиною кредитного договору встановлено графік розрахунків, де вказано, що дата повернення кредиту 17 листопада 2019, сума позики - 8 000 грн., сума нарахованих процентів - 3024 грн., разом до оплати - 11 024 грн. Вказаний додаток підписаний відповідачем електронним підписом. У паспорті споживчого кредиту зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. 23 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу, за умовами п.п. 1 розділу 1, якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який сформований згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. П.п. 1.2 Розділу 1 договору визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається, із витягу з реєстру боржників до договору факторингу №23042020, ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором, де боржником є відповідач, який має заборгованість за даним кредитним договором на загальну суму 28768 грн., яка складається з 8 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4320 грн. - сума заборгованості за відсотками, 16448 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки договір про надання позики підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем не були б укладені. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав у ТОВ «Авентус Україна» позику, суму якої вчасно не повернув. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу є новим кредитором замість ТОВ «Авентус Україна». За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на зазначене, позовні вимоги, в частині стягнення боргу за кредитним договором суд задовольняє частково та стягує заборгованість з відповідача за наданим кредитом та проценти погоджені графіком платежів в межах строків кредитування та з урахуванням сплачених коштів відповідачем. З розрахунку заборгованості вбачається, що за договором про надання споживчого кредиту за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором замість ТОВ «Авентус Україна», загальна суму боргу за кредитом становить 28 768 грн., з яких 8 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4320 грн. - сума заборгованості за відсотками, 16 448 грн. - сума заборгованості за пенею. Разом з тим, відповідно до погодженого сторонами графіку розрахунків до умов договору, додатку № 1 до кредитного договору, до сплати за кредитним договором підлягає - 11 024 грн. (8 000 грн. - основна сума боргу та 3024 грн. відсотки). Таким чином, вказаний у позові розмір відсотків не узгоджується із погодженим сторонами у договорі розміром відсотків. Тому, виходячи із умов договору та враховуючи сплату відповідачем коштів у розмірі 5 328 грн., суд стягує з відповідача борг за наданим кредитом у розмірі 5696 грн. При цьому, суд не погоджується з наведеним позивачем розрахунком кредитної заборгованості у частині нарахування пені в сумі 16 448 грн., оскільки згідно п. 4.5 кредитного договору, граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 4 000 грн. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник належним чином не виконав свої зобов`язання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості за договором позики № 1396661 від 18 жовтня 2019 року у загальному розмірі 9696 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат.

Outcome: partial