Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у липні 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , але державний акт на яку не було отримано. За життя, 29.07.2008 [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачці. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька та 22.03.2016 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за надвірними та побутовими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] на приватизованій земельні ділянці. Разом з тим, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку під вищевказаним будинком у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також представник позивачки зазначив, що вказана земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 19.01.1994 за № 11. За життя, батько позивачки, не встиг завершити приватизацію даної земельної ділянки. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачка вимушена звернутися до суду. Посилаючись на вказані обставини, представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була передана [PERSON] у приватну власність рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 19.01.1994 за № 11, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області. Ухвалою суду від 24.07.2024 було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.11.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, а також за клопотанням представника позивачки витребувано докази у справі. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але представник позивачки подав заяву в якій зазначив, що просить суд розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася також не з`явилася, але подала заяву в якій зазначила, що просить суд розглядати справу без її участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 3-5, 17, 18). За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 29.07.2008 державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Гребіником О.Д. та зареєстрований у реєстрі за № 3233, яким все своє майно заповів позивачці (а.с. 7, 41). Після смерті батька позивачка прийняла спадщину та 22.03.2016 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за надвірними та побутовими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] на приватизованій земельні ділянці, а також зареєструвала право власності на успадковане майно (а.с. 8-11). Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 79103312 від 12.11.2024, наданих державним нотаріусом Другої охтирської державної нотаріальної контори СМУ Міністерства юстиції Воропай В.В., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа за № 606/2015 та 22.03.2016 видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Тростянецькою державною нотаріальною конторою 29.07.2008 за реєстровим № 3233 (а.с. 39-40). Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті батька за заповітом, а інших спадкоємців, крім позивачки, які б прийняли спадщину після його смерті судом не встановлено. Державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 6). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вбачається з витягу з протоколу засідання виконкому Тростянецької міської ради, рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 19.01.1994 за № 11 [PERSON] була передана у приватну власність безкоштовно земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилих, господарчих будівель та споруд у розмірі 1000 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2021 за № НВ-7306607322021, земельній ділянці, що розташована по [ADDRESS] був присвоєний кадастровий номер 5925010100:00:033:0468 (а.с. 13-15). Відповідно до повідомлення наданого Управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 15.07.2024 за № 1828/15-24 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] факту реєстрації державного акту, який посвідчує право власності на земельну ділянку не встановлено (а.с. 16). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , набула право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , однак черезвідсутність правовстановлюючого документа позивачка, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивачки, таке право у порядку спадкування за законом слід визнати за нею рішенням суду.

Outcome: approved