Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилалося на те, що 07.01.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №481342-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, 07.01.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] оферту укласти договір, на що остання прийняла пропозицію на умовах, визначених офертою. Після цього, ТОВ «Бізнес позика» направило відповідачу одноразовий ідентифікатор UA-3969 на номер телефону [NUMBER] . Таким чином, між сторонами було укладено договір. Відповідно до п.1 Договору кредиту Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 20000 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,56256182 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до п.3 кредитного договору, встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Також, 09.01.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору №481342-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди Товариство надало [PERSON] кредит у сумі 10000 гривень. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту - 1500 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №481342-КС-002, позичальник [PERSON] здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 6905 грн. 00 коп. Проте, в подальшому, відповідач в порушення ст.ст.509, 526,1054 ЦК України не виконала свої зобов`язання та не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 25.07.2024 року заборгованість відповідача становить 119395 грн. 42 коп., в тому числі: 29140 грн. 00 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 90255 грн. 42 коп. - сума прострочених платежів по процентах. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №481342-КС-002 від 07.01.2024 року у розмірі 119395 грн. 42 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30.08.2024 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. У подальшому, ухвалою суду від 04.10.2024 року за клопотанням позивача було витребувано докази. Ухвалою суду від 05.11.2024 року продовжено сторок підготовчого провадження у справі. Відповідачем відзиву подано не було. 29.11.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 07 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №481342-КС-002 (а.с.18-22). Згідно умов даного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 20000 гривень на засадах строковості, поворотості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк кредиту: 24 тижні, до 23.06.2024 року. Процентна ставка фіксована: 0,56256182 в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 1234,13 процентів. Комісія за надання кредиту: 3000 гривень. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 36000 гривень. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (п.2.4 договору). Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від отримання позичальником графіку платежів (п.3.2 договір). Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови договору і правила, що розміщені на сайті кредитодавця (п.7.3 договору). Згідно інформаційної довідки №317/08 від 13.08.2023 року, ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на картковий рахунок відповідача [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 20000 гривень згідно кредитного договору №481342-КС-002 від 07.01.2024 року (а.с.46). 09.01.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до договору №481342-КС-002 про надання кредиту від 07.01.2024 року (а.с.36-37). Пунктом 2.1 додаткової угоди №1 передбачено, що кредит збільшується на 10000 гривень та кредитодавець на умовах викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути, кредит збільшений на 10000 гривень у строки та на умовах викладених у договорі. Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту: загальна сума отриманого кредиту становить 30000 гривень; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 1314,15%; орієнтовна загальна варість наданого кредиту - 53841 грн. 81 коп. (п.4 додаткової угоди). Комісія за надання додаткової суми кредиту становить 1500 гривень (п.5 додаткової угоди). Відповідно до інформаційної довідки №318/08 від 13.08.2023 року, ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на картковий рахунок відповідача [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 10000 гривень згідно додаткової угоди №1 від 09.01.2024 року до кредитного договору №481342-КС-002 від 07.01.2024 року (а.с.47). Анкета клієнта на отримання кредиту містить докладну інформацію щодо [PERSON] , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, номер паспорта і ким виданий, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, електронну адресу, номер банківської картки № [NUMBER] (а.с.45). Вказаний договір та додаткова угода №1 було укладено між сторонами в електронній формі. Кредитний договір та додаткова угода №1 відповідачем підписані електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю). До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта. Із дослідженої судом довідки послідовності дій клієнта встановлено, що клієнт [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 07.01.2024 року о 14:35 зайшла в особистий кабінет та о 14:48 підписала договір одноразовим ідентифікатором: UA-3969; час відправки ідентифікатора позичальнику: 07.01.2024 року 14:47:51; номер телефону, на який відправлено ідентифікатор: [NUMBER] (а.с.42-43). Розглядаючи аргументи, наведені позивачем, суд приходить до наступних висновків. Так, між сторонами склались правовідносини, що врегульовані нормами цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із дослідженого судом договору про споживчий кредит №481342-КС-002 від 07.01.2024 року та додаткової угоди №1 від 09.01.2024 року встановлено, що їх укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, Договір про надання кредиту №481342-КС-002 від 07.01.2024 року та Додаткова угода №1 від 09.01.2024 року укладенв в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписані сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (UA-3969 та UA-1603), та за правовими наслідками прирівнюєтьсядо договору, укладеного у письмовій формі. Із копії вказаного договору також видно, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу свої персональні дані. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. ТОВ «Бізнес Позика» умови договору виконало та перерахувало на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] грошові 07.01.2024 року кошти у розмірі 20000 гривень та 09.01.2024 року грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Зазначена інформація підтверджується наданою АТ «ПриватБанк» випискою із карткового рахунку [PERSON] за договором №б/н за період 07.01.2024 року по 23.06.2024 року (а.с.98-99). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved