Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Представник позивача Сумцов Є.С. у жовтні 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивач дізнався про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження за № 76319658. З метою\~ознайомлення з\~матеріалами вказаного\~виконавчого провадження\~було надіслано\~адвокатський запит\~до державноговиконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області СМУ Міністерства юстиції Макарової Юлії Олегівни. На виконання вказаного запиту державним виконавцем було надано:\~копію постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження\~від 16.10.2024\~про стягнення\~із [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЕЛІТ ФІНАНС»\~заборгованості на\~загальну суму\~23020,75\~грн;\~копію виконавчого\~напису від\~09.06.2021\~за №\~118276, вчиненого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Євгеном Михайловичем,\~про стягнення\~з позивача,\~як боржника,\~на користь\~ТОВ «ФК\~«ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 23020,75\~грн; копію постанови державного виконавця від 17.10.2024 про арешт коштів боржника. Також представник\~позивача зазначив,\~що 27.08.2013\~між позивачем\~та Акціонерним\~товариством «ПЛАТИНУМ\~БАНК»було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника (каса) № 1284/4205BCL1A, на який послався приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. В той же час позивачу невідомо про існуючі кредитні чи боргові зобов`язання з розміром заборгованості у сумі 23020,75 грн перед ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень із розрахунками заборгованості, у тому числі з урахуванням сум коштів спрямованих на погашення кредитної заборгованості, не надходило. Позивачу не відомі підставі примусового стягнення заборгованості саму у сумі 23020,75 грн та з чого складається сума вказаної заборгованості. Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 23020,75 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивач її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 23020,75 грн та його сплату від відповідача позивачу не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивача попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивача не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Євгена\~Михайловича,\~вчинений 09.06.2021\~та зареєстрований\~у реєстрі\~за №\~118276,\~про стягнення\~із [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 23020,75 грн,\~таким,\~що не\~підлягає виконанню;\~2)\~стягнути\~з Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ЕЛІТ\~ФІНАНС» на\~користь [PERSON] понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 24.10.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Також ухвалою суду від 24.10.2024 за заявою представника позивача судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. 29.10.2024 представник відповідача подав відзив на позов, у якому вказав, що визнає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також просить, у зв`язку з визнанням позову, повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору та зменшити витрати позивача на правничу допомогу до 1000 грн. 24.12.2024 представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат разом з доказами понесених витрат, які просив стягнути з відповідача. У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися. Представник позивача подав заяву в якій зазначив, що просить суд провести розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що просить розглядати справу без його участі. Третя особа, приватний\~нотаріус Остапенко Є.М., не повідомив суд про причину неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, письмове пояснення щодо позову не подав. Третя особа, державний виконавець Макарова Ю.О., подала заяву в якій зазначила, що просить розглядати справу без її участі, письмове пояснення щодо позову не подала. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі учасників справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №\~118276, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021, якому у свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020, якому у свою чергу ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №\~1/ПТБ від 15.10.2020, якому ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на підставі договору факторингу №\~78 від 22.02.2018, відступлено право вимоги за кредитним договором №1284/4205BCL1A від 27.08.2013, укладеного між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] , щодо стягнення заборгованості за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 включно у розмірі: 21470,75 грн заборгованість за тілом кредиту; 1500 грн заборгованість за штрафними санкціями. Також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 50 грн. Загальна сума, що підлягає до стягнення складає 23020,75 грн (а.с. 8). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за №\~118276 від 09.06.2021 державним виконавцем Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області СМУ Міністерства юстиції Макаровою Ю.О. постановою від 16.10.2024 було відкрито виконавче провадження за №\~76319658\~та постановою\~від 17.10.2024\~накладено арешт\~на кошти\~боржника [PERSON] \~ (а.с.\~7,\~9). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору № 1284/4205BCL1A від 27.08.2013, а також доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Надана представником позивача копія кредитного договору № 1284/4205BCL1A від 27.08.2013, укладеного між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] , не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Остапенко Є.М. керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26\~листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису 09.06.2021 не мав права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Також, суд вважає необхідним зазначити, що у судовому засіданні не було встановлено доказів на підтвердження факту отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Відповідач не надав доказів на підтвердження факту надсилання позивачу вимоги про порушення зобов`язання, тобто не спростував доводи сторони позивача про те, що останній не отримував такої вимоги. Відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права викладених у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Відповідно до\~ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~відповідач\~може визнати\~позов на\~будь-якій\~стадії провадження\~у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Визнання відповідачем заявленого до нього позову, не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду не сплачував судовий збір, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільненй від сплати судового збору. Загальний розмір судового збору що мав бути сплачений позивачем складає 1816,80 грн, зокрема за вимогу немайнового характеру в розмірі 1211,20 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. Ураховуючи,\~що позов\~підлягає задоволенню\~у повному\~обсязі,\~суд вважає\~за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави 50% судового збору, що становить 908,40 грн, так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а інші 50% судового збору, що становить 908,40 грн, компенсувати за рахунок держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 18.10.2024; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 18.10.2024; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 23.10.2024; акт приймання-передачі наданих послуг №\~1 від 24.12.2024; фіскальний чек від 24.12.2024 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 6500,00 грн (а.с. 36-40). Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6500,00 грн. Представником відповідача було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до розміру 1000 грн. Клопотання мотивоване тим, що заявлена сума витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн не відповідає критеріям співмірності складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання. Зокрема представник відповідача вказав, що справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики та безкоштовних зразків позовних заяв з аналогічних спорів, номартивно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.\~95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №\~19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 24.12.2024 адвокатом Сумцовим\~Є.С. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 18.10.2024 було вчинено такі дії: надано консультацію щодо спору, здійснено вивчення законодавства та судової практики, узгоджено правову позицію, підготовлено позовну заяву та заяву про забезпечення позову, на що витрачено 4 год. 30 хв., а вартість послуг склала 4500,00 грн; підготовка адвокатського запиту до державного виконавця Макарової Ю.О., на що витрачено 30 хв., а вартість послуги склала 500 грн; представництво інтересів клієнта у судовому засіданні, на що витрачено 1 год., а вартість послуги склала 1000 грн; підготовка заяви про розподіл судових витрат, на що витрачено 30 хв., а вартість послуги склала 500,00 грн. Суд погоджується із позицією сторони відповідача та вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа є незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних з оспорюванням виконавчих написів нотаріусів про стягненням кредитної заборгованості, а позовна заява складається із чотирьох аркушів, тому її складання не вимагає значного часу. Також представник позивача не брав участь у судовому засіданні, тому розрахунок вартості послуг за представництво інтересів позивача у судовому засіданні є безпідставним. Крім того, заява про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку із необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 02.02.2024 по справі №910/9714/22. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу Мосура С.М. до суми 4000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: approved