Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк Віри Олександрівни, про зміну черговості отримання права на спадкування. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк Віри Олександрівни, про зміну черговості отримання права на спадкування було розглянуто та ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яке мотивоване тим, що рішеннм суду від 13.12.2024 року у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Враховуючи вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником відповідача до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про що зазначено у відзиві на позовну заяву. Просив стягнути з позивача [PERSON] понесені відповідачем судові витрати на правову допомогу в сумі 30000,00 грн. На підтвердження цих витрат представником відповідача долучено: копію договору про надання правової допомоги від 18.09.2024 року; копії квитанцій про оплату гонорару в розмірі 30000,00 грн. та акт виконаних робіт. В судове засідання відповідач не з`явилася, проте її представник подав до суду заяву з проханням розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без їх участі, заяву підтримує повністю та просив вимоги заяви задовольнити. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася, проте її\~представник подав\~до суду\~заяву з\~проханням провести розгляд заяви у їх відсутність. Заяву про стягнення понесених судових витрат на правову допомогу в сумі 30000,00 грн. просив задовольнити частково, оскільки, на його думку, обсяг наданих послуг та виконаних робіт (а також складність справи, кількість проведених судових засідань та ін.) не відповідає заявленному гонорару адвоката у 30000,00 грн., який, на думку представника позивача, є явно завищеним. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове\~засідання третя\~особа не\~з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від третьої особи до суду не надходило. Неявка в судове засідання належним чином повідомлених учасників розгляду справи про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, не перешкоджає її розгляду, тому суд проводить розгляд справи без їх участі. Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2024 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк Віри Олександрівни, про зміну черговості отримання права на спадкування (а.с. 176-179). 18.09.2024 року між адвокатським бюро «Едуарда Каленяка» та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплачувати адвокату гонорар розмір якого визначається (узгоджується) квитанцією та актом виконаних робіт (а.с. 181-183). Також в матеріалах справи міститься ордер адвоката Каленяка Е.А. та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 45, 181). За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Згідно з актом виконаних робіт від 16.12.2024 року, складеного між адвокатським бюро «Едуарда Каленяка» та [PERSON] , відповідно до договору про надання правової допомоги від 18.09.2024 року, виконавцем виконано роботи по наданню юридичних послуг замовнику, а саме: - вивчення матеріалів та підготовка відзиву на позовну заяву вартістю 15000,00 грн.; - участь в судових засіданнях, надання правової допомоги в справі №127/30029/24 вартістю 15000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 30000,00 грн.(а.с. 184 на звороті). Відповідно до квитанції від 18.09.2024 року адвокатом було отримано гонорар від [PERSON] в розмірі 15000,00 грн. за: вивчення матеріалів та підготовку відзиву на позовну заяву (а.с. 183 на звороті). Також згідно з квитанцією від 16.12.2024 року адвокатом було отримано гонорар від [PERSON] в розмірі 15000,00 грн. за надання правової допомогу у справі №127/30029/24 (а.с. 184). Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд звертає увагу, що представник відповідача до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про те, що після ухвалення судового рішення у цій справі ним буде подано суду протягом п`яти днів докази понесення відповідачем витрат на правову допомоги. Така ж заява була викладена у відзиві на позовну заяву (а.с. 62). Отже, стороною відповідача було зроблено заяву про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат до закінчення судових дебатів. Вказані докази було подано суду в строк визначений законодавством. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вимогами п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved