Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , звернулася до Перемишлянського районногосудуЛьвівської області з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить: розірвати шлюб укладений між нею - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , укладений 12.04.2018 р., актовий запис №04 та стягнути з [PERSON] , аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх доходів щомісячно на дитину, починаючи з дня подання заяви та до досягнення нею повноліття. Позов мотивує тим, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, насамперед виходячи з її інтересів та інтересів дитини. Зазначає, що за останні роки подружнього життя, між нею та відповідачем часто виникали непорозуміння через різнобічність та несумісність характерів. Стверджує, що відповідач має відмінні погляди на спільне життя, неналежно ставився до неї, як до дружини, не забезпечував сім`ю матеріально, зраджував в подружній вірності, не цікавився життям своєї сім`ї. Зауважує, що з грудня 2023 року, вони не проживають разом та припинили спільне подружнє життя. Вважає, що на даний час їхній шлюб існує формально, сім?я остаточно розпалася і перспектив на її поновлення не має. Звертає увагу, що відповідач, як батько зобов?язаний належним чином забезпечувати матеріально свою дітей, оскільки їй одній важко утримувати дитину, забезпечувати всім необхідним для нормального розвитку, зросту та проживання. Зауважує, що відповідач з 06 червня\~2024\~року призваний на військову службу до Збройних Сил України, відповідно має можливість забезпечувати свою доньку матеріально, є молодим працездатним чоловіком і зобов?язаний матеріально утримувати свою дитину, не уникаючи прямого батьківського обов?язку щодо забезпечення дитини. 27.12.2024 р. до Перемишлянського районного суду Львівської області надійшов відзив від відповідача [PERSON] , в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення судових витрат з нього. Відзив мотивований тим, що аліменти в добровільному порядку ним завжди сплачуються, незважаючи на те, що він довгий період був офіційно не працевлаштований, а лише підробляв тимчасовими підробітками. Зазначає, що доводи позивачки, про те, що лише вона утримує дитину не підтверджені належними та допустимими доказами і позивачка жодним чином не намагалась домовитись із ним про сплату аліментів добровільно, шляхом укладення відповідної угоди. Зауважує, що він не згідний із вимогами позивачки щодо стягнення з мене аліментів у розмірі частки усіх доходів щомісячно на дитину, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, оскільки у нього немає такої фінансової можливості. Вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі частки усіх доходів щомісячно на дитину, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами і є підставами для відмови у задоволенні позову в частині стягнення аліментів. Звертаю увагу суду, що позивачкою в позовній заяві зазначено ціну позову 36000 грн та вимогу про стягнення судових витрат по справі з нього, однак жодного документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок позивачкою до матеріалів справи не долучено. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково в частині розірвання шлюбу. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.04.2018 р, між [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований шлюб 12.04.2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 04. Після укладення шлюбу, дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Шлюб було зареєстровано Волицькою сільською радою Мостиського району Львівської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.06.2019 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки виданої т.в.о. начальника [INFO] від 12.09.2024 р. №1/1289, [PERSON] , [INFO] , відповідно до наказу начальника [INFO] від 06.06.2024 року №141, призваний на військову службу до Збройних Сил України з 06.06.2024 року. Згідно Витягу виданого старостою сіл Великі Глібовичі, Волощина, Підмонастир №727/10.09.2024 р., за адресою - [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є непорозуміння, сварки, втрата взаємоповаги та любові. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.\~\~ Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1\~ст. 181 СК України\~способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними.\~Згідно ч.\~3\~цієї ж\~статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Визначення способу стягнення аліментів з іншого з батьків (матері, батька) є виключним правом особи, яка звертається до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Водночас, суд роз`яснює, що відповідно до положень ст. 192 СК України платник аліментів має право на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства суд зважує на те, що присуджуючи аліменти суд має\~чітко зазначити\~спосіб їх\~стягнення -\~у частці\~від доходу\~або у\~твердій грошовій\~сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої - [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ яка на даний час проживає з своєю матір`ю та знаходиться на утриманні останньої. Відповідно до приписів ч.5 ст.183\~СК аліменти у частці стягуються на одну дитину в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1\~ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Слід зауважити, що наведені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача не знайшли свого підтвердження у процесі розгляду справи. Більше того, наведені відповідачем мотиви не звільняють його від обов`язку щодо утримання малолітньої дитини та забезпечення її гармонійного розвитку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, обов`язок обох батьків утримувати дитину, те,\~що відповідач\~є особою\~здоровою,\~працездатною,\~одночасно доказів,\~які б\~свідчили про\~те,\~що останній\~за своїм\~станом здоров`я\~чи матеріальним\~становищем не\~може виконувати\~своїх обов`язків\~із утримання\~дитини суду\~не надано,виходячи\~з принципів\~справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~які є\~одними з\~загальних засад\~регулювання сімейних\~відносин,\~ а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів у в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Outcome: approved