Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] з позовними вимогами про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що з 24 грудня 2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON] згідно актового запису №84 Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на спільному утриманні, спір відносно її виховання та утримання відсутній, подано позовну заяву до суду про стягнення аліментів. Сім`я фактично розпалася по причині відсутності взаєморозуміння між ними, втрачені почуття любові та поваги один до одного. Шлюб перебуває у фактичних шлюбних відносинах остільки спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, а тому зберігати шлюб стало недоцільно, що і стало підставою звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу (а.с.1-3). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила термін на примирення не надавати, визначити місце проживання малолітньої дитини із нею, згідна окремо вирішувати питання поділу спільного майна набутого в шлюбі. Відповідач взяв участь в судовому розгляді та повідомив про згоду розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з матір`ю, не надавати термін для примирення і взяти до уваги, що між ними з позивачем існує спір про статус спільного майна придбаного в шлюбі і він бажає його вирішувати, остільки позивач у позовній заяві зазначила про відсутність такого. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.ст.104,105,110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. У відповідності до ч.ч.3,4 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, - постановляє рішення про розірвання шлюбу. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні із змісту досліджених доказів, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 24 грудня 2020 року згідно актового запису №84 Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.5). Шлюб зареєстрований Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.1-3). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.1-4). Подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем не можливе, поскільки сторони подружні стосунки не підтримують, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, сім`я фактично розпалася по причині відсутності взаєморозуміння між ними, втрачені почуття любові та поваги один до одного. Шлюб перебуває у фактичних шлюбних відносинах, остільки спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, та не бажанням сторін щодо надання такого строку, про що повідомили суд в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для його розірвання. На день розгляду цивільної справи в суді, встановлений між сторонами спір про поділ майна, яке набуто у шлюбі, відповідно суду, слід роз`яснити порядок вирішення такого. Встановивши, що між сторонами шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя, враховуючи правову позицію відповідача про визнання позову, і наявність на те законних підстав, та ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст.109 СК України при розірванні шлюбу, суд у справі, яка розглядається, визначає місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, позивачем у справі, [PERSON] , беручи до уваги малолітній вік дитини три роки, відсутність здатності до самообслуговування самостійно, потребу у догляді, належному харчуванні, організації побуту, узгодження такого рішення між сторонами, як батьками, що дійсно з врахуванням обставин у справі відповідатиме найкращим інтересам дитини, та з врахуванням права і обов`язку батька брати участь у вихованні, утриманні доньки. Суд, вважає за доцільним, з огляду на клопотання відповідача, не змінювати їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, виходячи із права наданого ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Понесені позивачем [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору, слід залишити за нею, про що зазначено у позовній заяві, без вирішення питання про їх відшкодування. Позов підтверджується: копією паспорта [PERSON] , копією паспорта [PERSON] , оригіналом свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 24 грудня 2020 року; копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ; квитанцією від 02 грудня 2024 року №0.0.4011851764.1. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved