Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 11.07.2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 630668016. Надалі, за відповідними договорами факторингу укладеними із первісним кредитором, позивач набув право вимоги за зазначеним кредитним договором. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредитів та сплаті відсотків за наведеним кредитним договором не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 44 619 гривень 87 копійок (а.с. 1 3). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи та копію ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 63, 66, 68). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 11.07.2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 630668016 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 200 000 гривень 00 копійок на строк 12 місяців із процентною ставкою 24 % річних (а.с. 5, 5 на звороті 6, 6 на звороті, 7, 7 на звороті, 8, 9). Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою до вказаному кредитному договору (а.с. 9 на звороті 19). Надалі, позивач уклав відповідні договори відступлення прав вимоги із вказаним кредитором відповідача за наведеним кредитним договором, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по укладеному договору кредиту. Зокрема, за договором факторингу № 2 від 17.05.2021 року укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК «Флексіс», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 630668016 від 11.07.2017 року (а.с. 23 25, 25 на звороті, 26 27, 28). Потім, за договором факторингу № 18-05/21 від 18.05.2021 року укладеним між ТОВ «ФК «Флексіс» і ТОВ «Вердикт капітал», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 630668016 від 11.07.2017 року (а.с. 29 31, 31 на звороті, 32 33, 33 на звороті 35, 36). Надалі, за договором № 10-01/23 про відступлення (купілю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року укладеним між ТОВ «Вердикт капітал» і ТОВ «Коллект центр», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 630668016 від 11.07.2017 року (а.с. 37 39, 39 на звороті, 40 41, 42). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за наведеним кредитним договором по якому позивач набув право вимоги від кредитора. Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.01.2023 року відповідач має заборгованість за вказаним договором на загальну суму 44 619 гривень 87 копійок (а.с. 21). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із нормою частини першої статті 13 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подачу даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3\~028 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 0421650014 від 19 березня 2024 року (а.с. 4). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, разом із позовом надано суду договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року із прас-листом, платіжною інструкцією № 413000008 від 09 лютого 2024 року, заявкою на надання юридичної допомоги № 546 від 07 лютого 2024 року та витяг з акту № 2 від 08 січня 2024 року, з яких вбачається, що позивачем сплачено вартість правових послуг у даній справі в загальній сумі 13 000 гривень 00 копійок (а.с. 53 на звороті 54, 55, 56, 57, 58). Як наслідок, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору та витрат на правову допомогу слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved