Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

07.06.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення заробітної плати, моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 05.09.2019 працює у ПАТ «Страхова Група «ТАС» на посаді директора регіонального центру Запорізької регіональної дирекції. Згідно з Наказом Голови Правління №368-К від 12.05.2022 дію трудового договору було при призупинено, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи працівниками компанії. З даним наказом він не був ознайомлений. При цьому зазначав, що він продовжує працювати на підприємстві відповідача по теперішній час, виконує свої посадові обов`язки відповідно до умов трудового договору. Разом з тим, відповідач, починаючи з 12 травня 2022 припинив нарахування та виплату позивачу заробітної плати. Позивач стверджує, що приписи статті 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" передбачають право роботодавця призупинити дію трудового договору у зв`язку із збройною агресією проти України при умові, що роботодавець не може надати роботу працівнику, забезпечити належні умови праці, а працівник не може виконувати роботу. Водночас, позивач звернув увагу суду на те, що він мав можливість і продовжував працювати та не ініціював питання щодо призупинення з ним трудового договору. Вважає, що відповідач не мав достатніх підстав для видачі оскаржуваного наказу про призупинення дії трудового договору з позивачем, оскільки були відсутні обов`язкові для цього умови, а саме абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. За умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, або роботодавець може надавати роботу призупинення дії трудового договору є незаконним, а тому такий наказ підлягає скасуванню. Таким чином, оскільки позивач продовжував виконувати свої трудові обов`язки та у зв`язку з незаконністю наказу про призупинення дії трудового договору, вважає, що обов`язок по відшкодуванню йому заробітної плати має бути покладено на відповідача. З наданого позивачем у позовній заяві розрахунку сума невиплаченої позивачу заробітної плати підлягає стягненню за період роботи з 12.05.2022 по 09.05.2024, яка становить 153 850,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки у розмірі 106 555,00 грн., виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати 213,11 грн. за кожний день затримки, починаючи з дня відсторонення від роботи з 12.05.2022 по 09.05.2024. Позивач, посилаючись на ст. 237-1 КЗпП України вважає що на його користь підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 200 000,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 24.06.2024 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.09.2024 через систему „Електронний суд" від представника відповідача ПАТ „Страхова група „ТАС" Синельникова М.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, мотивуючи тим, що 12 травня 2022 року наказом №368-К відповідач ПАТ «Страхова Група «ТАС» на підставі ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинив дію трудового договору з [PERSON] , директором регіонального центру Запорізької регіональної дирекції ПАТ «Страхова Група «ТАС», з 26 травня 2022 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану. Відповідач повідомив позивача про призупинення дії трудового договору в доступний спосіб, а саме: 15.05.2022 направив зазначений наказ на адресу індивідуальної корпоративної пошти [PERSON] /TAS ( [INFO] ), через яку [PERSON] скористався можливістю подати електронну заяву на відпустку на період з 12.05.2022 по 25.05.2022. Отримавши припис Держпраці № Ц/КВ/31103/18/П/СК від 20.12.2023 по скарзі [PERSON] щодо призупинення дії трудового договору, роботодавець вжив заходів щодо відновлення виконання трудових відносин, неодноразово намагався з`ясувати питання з [PERSON] щодо того чи готовий він відновити виконання трудових відносин, але спроби були марними, позивач всіляко ухилявся від зустрічі з представниками відповідача та отримання листів і документів. З 09.05.2024 (з дати коли вдалося ознайомити [PERSON] з наказом №97-К від 21.02.2024 про поновлення дії трудового договору) до моменту звільнення 24.07.2024 позивач бажання виконувати роботу не виявив, був відсутній на робочому місці без поважних причин, продовжив не виконувати свої трудові обов`язки, що свідчить про односторонню відмову [PERSON] від поновлення трудових відносин та обґрунтованість призупинення дії трудового договору з 26 травня 2022 року по 09 травня 2024 року, у відповідності до статті 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2136-IX. При цьому виплата всіх сум, при звільненні у зв`язку зі скороченням чисельності та штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП, що належать [PERSON] , була здійснена у день звільнення 24.07.2024, а саме: заробітна плата за відпрацьований час, вихідна допомога - у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсація за невикористані дні щорічної відпустки. Відповідач заперечував проти стягнення за період з 12.05.2022 по 09.05.2024 заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди, оскільки вважає, що дані вимоги необґрунтовані та такі, що не відповідають засадам розумності та справедливості. Крім того, посилаючись на положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом після закінчення строку звернення до суду, що є додатковою самостійною підставою відмови у позові. 13.09.2024 позивачем надана відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначив, що з травня 2022 по травень 2024 він працював у штатному режимі, відповідно до обов`язків керівника, що підтверджується звітом планових платежів комісії (премії), пролонгацією довіреності, листуванням по корпоративній електронній пошті. Робоче місце з 2019 по 2023 знаходилось в офісі за адресою: м. Запоріжжя , вул. Південне шосе, буд. 8, і фінансувався компанією, а отже позивач за вказаною адресою знаходився фізично. Крім того, вважає, що Акти про відсутність на робочому місці мають ознаки підробки, оскільки перевірка за адресою: [ADDRESS] не проводилась. 27.09.2024 через систему „Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення, з посиланням на те, що у період з 26.05.2022 по 04.03.2024 [PERSON] не був звільнений з компанії, а тому його електронна пошта та обліковий запис не були видалені з системи, у зв`язку з чим позивач в односторонньому порядку мав можливість створювати проекти електронних листів та пересилати їх на свою приватну електронну скриньку, а також створювати, редагувати електронні таблиці додані позивачем в ці електронні листи. Однак, проекти електронних листів та електронних таблиць, на які посилається позивач, не є доказом надання позивачем відповідачу роботи в період призупинення трудових відносин, довіреність № 22-23/268 від 05.12.2022 за строком дії з 01.01.2023 по 31.12.2023 відповідачем позивачу не видавалась, надана позивачем платіжна інструкція від 22.06.2023 про перерахування 5 858,00 грн. [PERSON] на рахунок [PERSON] вказує про особисті взаємовідносини між фізичними особами, і не може вважатися виплатою заробітної плати відповідача. Щодо офісу за адресою: м. Запоріжжя , вул. Південне шосе, буд. 8, представником відповідача зазначено, що з 22.02.2022 відповідач ним не користувався, а тому 22.02.2022 уклав з ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» додатковий договір на зменшення розміру орендної плати, а надалі 29.03.2023 додатковим договором припинив з 30 квітня 2023 року оренду приміщення за адресою: м. Запоріжжя вул. Південне шосе буд. 8, оскільки економічної доцільності платити за період очікування до завершення широкомасштабного вторгнення військ РФ на територію України не було. Ухвалою суду від 01.10.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.03.2024 року. Крім того, вказаною ухвалою було витребувано у ПАТ «Страхова Група «ТАС», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», довідку про розмір середньої заробітної плати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за останні два календарні місяці, що передували місяцю, в якому було звільнено [PERSON] 18.11.2024 на виконання ухвали від 01.10.2024 ПАТ «Страхова Група «ТАС» надало витребувані документи. У судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив, у зв`язку з чим наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, відповідно до наказу № 402-К від 04.09.2019 був прийнятий на посаду директора регіонального центру Запорізької регіональної дирекції з 05.09.2019 (т. 1 а/с 129). Згідно з наказом директора ПАТ «Страхова група «Тас» №1257-ВП від 11.05.2022 [PERSON] надано частину щорічної відпустки строком на 14 календарних днів з 12.05.2022 р. по 25.05.2022 року.(т.1,а/с 136). Наказом № 368-К від 12.05.2022 відповідач ПАТ «Страхова Група «ТАС» призупинив дію трудового договору з [PERSON] , директором регіонального центру Запорізької регіональної дирекції ПАТ «Страхова Група «ТАС», з 26 травня 2022 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану -

Outcome: dismissed