Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.12.2024 (повний текст 04.01.2025) позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - [PERSON] , про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, задоволено у повному обсязі. На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача у позовній заяві зазначив орієнтовну суму судових витрат на правничу допомогу, які позивач очікував понести у зв`язку з розглядом справи у сумі 50000,00 грн. 29.12.2024 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача 50400,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.12.2024 заяву представника позивача - адвоката Головка І. В. прийнято до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. 08.01.2025 представник відповідача - адвокат Рябінін С. В. подав заперечення на заяву, в обґрунтування яких зазначив, що суд повинен відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу у зв`язку з відсутністю підстав для їх задоволення, а саме: позовна заява та додатки до неї не містять доказів оплати цих грошей за надання правової допомоги; дві наведені платіжки в призначені платежу не містять посилання на те, що вони здійснені за надання правової допомоги адвокатом Головко І. В. позивачу, також відсутні докази того, що Позивач взагалі платив за надання правової допомоги адвокату. В договорі Позивача з адвокатом не зазначено розрахунок вартості та спектр конкретних послуг, які надає адвокат, обсяг можливих юридичних робіт договором не передбачено. Позивачем в порушення ст. 141 ЦПК України не було зроблено заяви про стягнення з Відповідачки правової допомоги до закінчення судових дебатів у справі. Тобто Позивач пропустив строк на подання відповідної заяви та вона не може розглядатись судом. Також вважаємо що вищевказаний розмір витрат 50400,00 грн. не є співрозмірним, виходячи із норм ЦПК України. Так, судова справа, зважаючи на предмет позовних вимог та їх обгрунтування саме в даній судовій справі, є нескладною. Справа не потребує якихось додаткових експертиз, додаткового аналізу судової практики, складності при формуванні правової позиції. Час, затрачений адвокатом на підготовку позовної заяви до суду є незначним, так як дана позовна заява містить ознаки типовості. Обсяг послуг також є незначним з огляду на те, що кількість письмових доказів до позову мінімальна та не потребувала підготовки окремих складних документів. Відповідно, у даній судовій справі немає складних правових позицій, вона врегульована чіткими приписами Цивільного та Сімейного кодексів, не потребує дослідження складних за своєю суттю доказів та не потребує залучення у справі інших учасників справи. Позовна заява є малозначною, однозначно не впливає на репутацію Позивача або на публічний інтерес до справи. Тому, на думку Відповідача, заявлений розмір послуг на правову допомогу є необгрунтовано завищеним, не відповідає критеріям розумності, справедливості та співрозмірності зі складністю уже проведеної правової роботи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом вирішено розглянути це питання з повідомленням сторін у судове засідання. Представник позивача - адвокат Головко І. В. у судовому засіданні приймав участь у режимі конференції, доводи заяви підтримав, просив її задовольнити. Представник відповідача - адвокат Рябінін С. В. у судовому засіданні приймав участь у режимі конференції, проти задоволення заяви заперечував, підтримав письмові пояснення, просив відмовити у задоволенні заяви. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступного висновку. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як зазначено у ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. При розгляді даної заяви суд також враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу позивачу [PERSON] здійснював адвокат Головко І. В. на підставі договору про надання правової допомоги №25/09/2023 від 25.09.2023. Згідно п. 1.1 вказаного Договору, його предметом є зобов`язання адвоката надавати правову допомогу та представництво інтересів у суді у справі про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з погоджених правових питань та у погоджених обсягах на умовах і в порядку, що визначених договором, а клієнт згідно з п. 1.3, 2.1 Договору зобов`язується надавати всю необхідну документацію та сплачує адвокату винагороду (гонорар) та фактичні витрати в розмірі та в порядку, що узгоджуються сторонами, про що укладається додаткова угода до даного Договору; у разі, якщо сторони не визначили у додатковій угоді порядок оплати за даним Договором, клієнт зобов`язується оплатити послуги Адвоката у відповідності до рішення № 13/1/7 від 21.07.2021 Ради адвокатів Харківської області згідно кошторису виконаних робіт. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу суду надано Акт приймання - передачі виконаних робіт за договором № 25/9/23 від 25.09.2023 про надання правової допомоги від 26.12.2024, а також Опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат від 26.12.2024, згідно з яким адвокатом були надані на стадії перегляду заочного рішення суду у справі № 642/7139/23 клієнту послуги за ставкою 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати: складання та подання заперечень на заяву відповідача про перегляд заочного рішення у розмірі 4000,00 грн.; ведення справи в суді 1ї інстанції (немайновий спір) у розмірі 16000, 00 грн.; судове засідання 08.08.2024 - 4000,00 грн.; складання та подання клопотання про відкладення судового засідання (04.09.2024) - 800,00 грн.; складання та подання відповіді на відзив відповідача у розмірі 8000,00 грн.; складання та подання клопотання про залучення третьої особи у розмірі 1600,00 грн.; судове засідання 03.10.2024 - 4000,00 грн.; судове засідання 04.11.2024 - 4000,00 грн.; судове засідання 29.11.2024 - 4000,00 грн.; судове засідання 25.12.2024 - 4000,00 грн.; всього розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 50400,00 грн. Крім того, суду надано рішення Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021 про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, а також платіжні інструкції АТ КБ Приватбанк про сплату [PERSON] на користь адвоката Головка І. В. грошових коштів: у сумі 5000,00 грн. від 07.08.2024; у сумі 5000,00 грн. від 02.09.2024; у сумі 7000,00 грн. від 26.12.2024. Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв також слід навести висновки Великої Палати у справі №755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial