Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що із відповідачем по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідач безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням доньки не займається, станом його здоров`я не цікавиться, проживає окремо. Позивач забезпечує необхідні умови для належного розвитку дитини. З урахуванням викладеного просив позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач на даний час працює і проживає за кордоном у зв`язку із роботою. [PERSON] не ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо надання матеріальної допомоги у добровільному порядку. До подачі позовної заяви до суду відповідач підтримувала спілкувння з донькою, наразі спілкування припинено за ініціативи позивача. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Київської області у судове засідання не з`явився, просив прийняти рішення у відповідності до вимог законодавства України з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, свідків, неповнолітню дитину, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.10.1999 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.12.2010 року (а.с 9,10). Рішенням виконавчого комітету Зазимської сільської ради Броварського району Харківської області № 75 від 28.02.2023 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , так як батьки дитини проживають окремо і матір усунулась від виконання своїх обов`язків (а.с.13). Заочним рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 04.01.2024 року, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 11-12). Згідно довідки Зазимської сільської ради Броварського району Харківської області від 18.03.2022 року [PERSON] залучений до лав територіальної самооборони села Рожни з 26.02.2022 року (а.с.165). Згідно військового квитка серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] був учасником АТО (а.с. 151-153). Із довідки в/ч-польова пошта [NUMBER] від 15.03.2016 року вбачається, що [PERSON] проходив службу у військовій частині та його грошове забезпечення за вересень 2015 року становить 3222,21 грн, жовтень 2015 року - 3222,21 грн, листопад 2015 року - 3222,21 грн, грудень 2015 року - 11133,99 грн, січень 2016 року 9242,30 грн, лютий 2016 року 8231, 60 грн, березень 2016 року 7584, 80 грн, а всього 45859,32 грн (а.с 154). Згідно довідки виконавчого комітету Зазимської сільської ради Броварського району Харківської області від 20.02.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживають, але не зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Із службової характеристики добровольчого формування Зазимської територіальної громади № 1 від 21.02.2024 року вбачається, що доброволець [PERSON] є членом самооборони з першого дня повномаштабного вторгнення РФ на територію України. За час служби зарекомендував себе з позитивного боку як сумлінний і дисциплінований доброволець. До доручень ставиться з відповідальністю виконує їх якісно, добросовісно, своєчасно. Чесний, справедливий, цілеспрямований і працелюбний. Має авторитет серед товаришів, проявляє високу культуру у спілкуванні, вміє переконати та відстояти свою точку зору (а.с. 15). Із довідки - характеристики Зазимської сільської ради Броварського району Харківської області № 173/04-10 від 26.02.2024 року вбачається, що [PERSON] постійно проживає, але не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] , 2010 року народження, з 2018 року. [PERSON] виховує та піклується про доньку самостійно. Стосунки у родині нормальні, гармонійні. [PERSON] працює, входить до скалду ДФТГ Зазимської сільської ради. Позитивно характеризується за місцем мешкання. Скарг до сільської ради від односельців та сусідів стосовно родини не надходило. Компрометуючими даними сільська рада відносно [PERSON] та родини не володіє (а.с. 16, 83). Із довідки сімейного лікаря КНП «ЦПМСД» Калинівської селищної ради Броварського району Київської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обслуговуванні у сімейного лікаря за місцем проживання. Батько виконує всі медичні рекомендації (а.с. 17,158-163). Згідно довідки [INFO] грошове забезпечення [PERSON] за період квітень 2016 року становив 3633,23 грн, за травень 2016 року - 8570,40 грн, за червень 2016 року - 24687,42 грн, а всього 36891,05 грн (а.с.155). Згідно характеристик директора, завідуючої та класного керівника Рожнівської філії Пухівського ЗЗСО, начальника КЗ ЦКДС Зазимської сільської ради, директора будинку культури вбачається, що [PERSON] навчається в учбовому закладі з 3 класу. За час навчання зарекомендувала себе стриманою, сумлінною, дисциплінованою, працелюбною, уважною ученицею. Навчається в повну міру своїх можливостей, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Дитина бере активну участь у громадському житті школи та класу. [PERSON] є учасницею драматичного колективу «Муза», хореографічного колективу «Кольори» та вокального колективу «Веселка». [PERSON] виховується у неповній сім`ї. Батько бере активну участь у житті доньки, відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини (а.с 18-20, 84). Згідно інформації Державної прикордонної служби України від 04.07.2024 року відомостей щодо перетину державного корджону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України [PERSON] , [INFO] , у період з 31.12.2022 року по 12.07.2024 року станом на теперішній час у Базі даних не виявлено (а.с 44). Із письмових пояснень [PERSON] , який є сусідом [PERSON] , вбачається, [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] . Донька постійно перебуває під нашлядом батька. Матір дитини жодного разу не з`являлася та не приймає участі у вихованні доньки (а.с 85). Судом оглянуті, надані представником відповідача і, як ним зазначено, копії платежів про перерахунок відповідачем коштів дитині, які не можуть бути належними та допустимими доказами у відповідності до чинного законодавства України, оскільки викладені іноземною мовою без здійснення перекладу на українську мову (а.с. 117-139,168-169). Батьком [PERSON] надавалася нотаріальна згода на тимчасову поїздку з території України до Республіки Польща [PERSON] з метою відпочинку, туризму та участі у фестивалі у складі хореографічного колективу «Перлина» (а.с 157). Свідки - [PERSON] , яка є старшою донькою сторін, та [PERSON] , яка є хореографічним керівником дитини, вказала, що мати не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям. На хореографічному фестивалі у Польщі, де зараз проживає мати дівчинки, остання не відвідувала виступ доньки, не спілкувалася з нею, що призвело до пригніченого стану дитини. [PERSON] не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача та бабусею неповнолітньої [PERSON] , вказала, що [PERSON] виїхала до Польщі у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. [PERSON] піклується про своїх дітей, пересилаючи їм грошові кошти. Пропонувала [PERSON] переїхати до неї, однак дівчинка під тиском батька та старшої сестри відмовилася. Наразі телефон [PERSON] заблокований відповідачем, а тому вона не може спілкуватися з донькою, а раніше вони підтримували зв`язок, спілкуючись за телефоном. Разом з тим опитана у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] надала протилежні свідчення щодо участі матері в її вихованні та матеріальному забезпеченні, ніж тіґ, що надала свідок [PERSON] . Так, дівчинка пояснила, що з 2018 року проживає з батьком в с. Рожни Броварського району Київської області. Мати виїхала до Польщі ще до війни. До 2022 року мати приїжджала до України, спілкування не було, лише один раз побачилися. Мати не приділяє їй достатньої уваги, оскільки не спілкується з нею, не цікавиться її життям. Так під час її поїздки до Польщі у грудні 2023 року на танцювальний захід вона повідомила про це матір, але вона не виявила бажання відвідата її виступ на концерті. До поїздки до Польщі спілкування декілька років було лише за телефоном. Батько повністю забезпечує її і піклується про неї. Пояснення дитини узгоджуються з наданими поясненнями інших свідків ( [PERSON] , [PERSON] , та письмовими доказами. Із Висновку служби у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від 29.07.2024 року вбачається, що вихованням дитини займається батько [PERSON] , мати [PERSON] самоусунулася від від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не проявляє інтерес до життя дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує матеріально. Дитина перебуває на повному утриманні батька [PERSON] . У зв`язку із викладеним служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с. 56-60,80-82). Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Частиною першою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення змісту частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Подібний висновок викладено у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини (див. постанову Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц). Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивачку, а доведення обставин виконання батьківських обов`язків та участі у вихованні дитини покладено на відповідача. Так, відповіч [PERSON] не з`являлася у судові засідання й не надала особистих пояснень, клопотань про розгляд справи за її участю в режимі відеоконференцзв`язку заявлено не було, клопотань про витребування доказів по справі з банківських установ про перерахування нею коштів на рахунок батька та/ або дитини також заявлено не було. Факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав за відсутності належних та допустимих доказів участі відповідача у вихованні дитини, його неявка у судове засідання та відсутність виявлення бажання про участь у розгляді справи у режимі відеоконференцзв`язку не може саме по собі свідчити про його інтерес до дитини, оскільки, інтереси дитини за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Суд вважає, що вищевказані докази свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, а отже, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що порушує справедливу рівновагу між інтересами матері та дитини, що як окремо, так і у сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. За таких обставин з урахуванням найкращих інтересів дитини, яка, у тому числі, у судовому засіданні вказала на відсутність материнської любові та піклування про неї, не забезпечення зі сторони матері її гармонійного розвитку протягом тривалого часу, що підтверджується у сукупності іншими доказами, зокрема поясненнями свідків, які підтверджують пояснення неповнолітньої дитини, висновком служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав, вважаю, що дії відповідача свідчать про відсутність намірів та бажання змінювати своє ставлення до дитини та брати участь у її вихованні, а тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З врахуванням вищенаведених вимог закону, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 01.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved