Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Ковбаса О. С. 03.06.2024 звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості за договором позики від 07.06.2021 у загальному розмірі 628\~722,26 грн., яка складається із основної суми боргу; інфляційних нарахувань; 3% річних та суми неустойки. Окрім того, просить стягнути із відповідача судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору 6\~287,22 грн, а також вирішити питання про стягнення судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Ухвалою суду від 10.06.2024 справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження по даній справі, справу призначено до розгляду за загальними правилами позовного провадження в підготовче засідання на 06.08.2024. 06.08.2024 підготовче засідання було відкладене за заявою відповідача, який лише 06.08.2024 отримав копію позовної заяви та додані до неї копії документів у суді, оскільки відправлена судом на його адресу кореспонденція повернулася в зв`язку з відсутністю його за місцем проживання. 06.08.2024 представник позивача в підготовче засідання не з`явився, завчасно направивши до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. 06.09.2024 справа була знята з розгляду в зв`язку з тим, що головуючий суддя перебував у іншому провадженні, розгляд якого здійснюється колегіально під головуванням іншого судді. 23.09.2024 представник позивача в підготовче засідання не з`явився, завчасно направивши до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. 23.09.2024 у підготовче засідання було відкладене за клопотанням відповідача для надання ним доказів часткового погашення боргу та відповідною ухвалою суду було визнано явку позивача чи його представника обов`язковою. 14.10.2024 справа була знята з розгляду в зв`язку з неможливістю утворити склад суду. 14.11.2024 відповідач у підготовче засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, доказів на заперечення позовних вимог до суду не подав. Судом була постановлена ухвала про проведення підготовчого засідання без його участі. 14.11.2024 судом, відповідно до приписів ст. 197 ЦПК України учасникам справи було роз`яснено, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути ними подані. Судом відповідно до приписів ч. 9 ст. 83 ЦПК України було задоволене клопотання представника позивача про подання та приєднання до матеріалів справи оригіналів письмових доказів: договору позики від 07.06.2021, укладеного між сторонами по справі, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та договору застави від 07.06.2024, що укладений між сторонами по справі та нотаріально посвідченого цим же нотаріусом. У підготовчому засіданні представник позивача заявив про можливість закриття судом підготовчого провадження. З`ясувавши обставини, що визначені ст. 197 ЦПК України суд своєю ухвалою суду від 14.11.2024 підготовче провадження по справі закрив, а справу призначив до судового розгляду по суті. 03.12.2024 судове засідання було відкладене в зв`язку з неявкою відповідача. 27.12.2024 позивач в судове засідання не з`явився. Його представник електронною поштою подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. У заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Інших доказів, що підтверджують позовні вимоги позивач суду не надав. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки в його електронний кабінет в системі «Електронний суд» Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, йому відомо про розгляд даної справи в суді. Жодної заяви про причини неявки в судові засідання та розгляд справи без його участі відповідач до суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Статтею 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи 07.06.2021 між сторонами по справі був укладений договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. За цим договором відповідач отримав у позивача грошові кошти у розмірі 58 377,00 грн. із зобов`язанням повернути позику шістьма частинами в термін з 07.07.2021 до 07.12.2021. Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України (в редакції, що діяла станом на день вчинення правочину) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до частини першої статті 209 ЦК України правочин, вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно ст. 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, ? незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення статей 1046, 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів. Пунктом 9 укладеного між сторонами нотаріально посвідченого договору позики від 07.06.2021 передбачено, що позичальник (відповідач) своїм підписом в цьому договорі підтверджує факт отримання грошових коштів від позикодавця (позивача). Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що така умова договору позики підтверджує укладення договору позики. Частиною першої статті 1049 ЦК України визначено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з частиною першою статті 527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до приписів частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 3 ЦК України визначає засади цивільного законодавства. Однією із таких засад є свобода договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, порушивши своє зобов`язання перед позивачем, має сплатити на його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також проценти, що встановлені договором. Пунктом 4 укладеного між сторонами нотаріально посвідченого договору позики від 07.06.2021 передбачено, що у разі несвоєчасного повернення грошових коштів за цим договором позичальник сплачує позикодавцю за кожен день прострочення неустойку у розмірі 10% від позиченої суми. Частино першою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, п. 4 укладеного між сторонами нотаріально посвідченого договору позики від 07.06.2021 передбачено обов`язок відповідача сплатити позивачу неустойку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Аналізуючи матеріали справи судом встановлений факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором, що підтверджено належним (письмовим) доказом. Іншого відповідачем не доведено. Сторони дотримались письмової форми договору. На переконання суду позивач довів факт укладення ним договору позики і факт передачі ним коштів позичальнику, тобто виконання ним умов договору. Відповідач, оспорюючи даний позов у підготовчому провадженні, не скористався наданим його законом правом на доведення безпідставності позовних вимог. Жодних доказів погашення ним заборгованості за договором позики в повному обсязі або частково, відповідач суду не надав. Також суд бере до уваги приписи п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України відповідно до якого період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, інфляційні нарахування та неустойка нараховуються до 24 лютого 2022 року. Таким чином, встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у сумі та в строк, визначений договором. Перевіривши розрахунок боргу, нараховані на нього інфляційні збільшення та неустойку, що зазначені у позовній заяві суд дійшов висновку про те, що вони відповідають фактичним обставинам справи; встановленому індексу інфляції та формулі її нарахування: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення), а також формулі нарахування неустойки: Сума санкції = С x Z x Д х : N, де С - сума заборгованості, Z - відсоток неустойки, зазначений в договорі, N кількість днів прострочки. Позовна вимога про стягнення із відповідача 466,47 грн як 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 07.12.2021 по 23.02.2022 задоволенню не підлягає, оскільки у цей період здійснені нарахування неустойки у розмірі 10% від суми заборгованості за кожен день прострочки відповідно до умов договору. Застосування подвійних санкцій за порушення грошового зобов`язання законом не передбачене. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). За таких обставин позовні вимоги позивача про стягнення боргу підлягають частковому задоволенню. Зокрема, 58 377,00 грн - основної заборгованості за договором позики; 2 344,69 грн - інфляційних нарахувань за період з 07 липня 2021 року по 23 лютого 2022 року; 567 534,10 грн неустойки за прострочення виплати заборгованості за період з 07 липня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Всього, на загальну суму в розмірі 628 255,79 грн. Позовна вимога про стягнення 466,47 грн., що становить 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язанням за період з 07 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року задоволенню не підлягає. Окрім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, що складаються із суми сплаченого судового збору в розмірі 6\~287 грн 22 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог (99,92 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 6 282,19 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial