Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , без письмової згоди батька за місцем реєстрації та проживання матері. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] з 27 січня 2023 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Малолітній син [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації у [ADDRESS] , однак сам він за вказаною адресою не зареєстрований. Бажаючи зареєструвати дитину за фактичним місцем його проживання, позивачка [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з проханням дати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . Однак останній відмовився надати таку згоду або разом із позивачкою відвідати відділ реєстрації місця проживання особи та підписати відповідні заяви. Шлюбні відносини з відповідачем перебувають в стані припинення (в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області слухається справа «607/16281/24 про розірвання шлюбу), відповідач не цікавиться життям дитини та не бере участі у вихованні сина, не відповідає на телефоні дзвінки, та відповідно не надає дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за місцем реєстрації матері, що в першу чергу шкодитьінтересам дитини.Подана [PERSON] 24.07.2024 заява про реєстрацію місця проживання сина [PERSON] , була відхилена відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради з посиланням на норми Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який затверджений ПостановоюКабінету Міністрів України № 265 від 07 лютого 2022 року. Малолітній син [PERSON] постійно проживає разом з матір`ю. Спір між сторонами, як батьками, про місце проживання дитини - відсутній. Однак відповідач нехтує правилами реєстрації місця проживання дитини та не надає згоду на декларування місця проживання дитини у порядку, який передбачений положеннями Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг, щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні за адресою: [ADDRESS] . А тому позивачка [PERSON] просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, оскільки заходи досудового врегулювання спору не дали результату.Оскільки відповідач [PERSON] відмовляється у добровільному порядку надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина [PERSON] , позивачка [PERSON] змушена звернутись з позовом до суду. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року, по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2024 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки адвокат Сімора О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд задоволити даний позов, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради в судове засіданні не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні обставини викладені позивачкою в позовній заяві знайшли своє підтвердження в наявних матеріалах справи доказах. Зокрема: згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 27 січня 2023 року зареєстрували шлюб у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис про шлюб № 115. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , актовий запис про народження № 1139. Його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що зазначено у Витязі з реєстру територіальної громади № 2023/003131017 від 20.04.2023. Як вбачається з довідки № 156 від 15.06.2024, виданої ОСББ «Коновальця, 8», [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, надісланого позивачці [PERSON] , їй роз`яснено, що вона вправі зареєструвати місце проживання своєї малолітньої дитини за адресою свого місця проживання, а саме: [ADDRESS] , за наявності згоди батька дитини, або відповідного рішення суду чи рішення органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом статтями 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання України», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання дитини протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У відповідності до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). За п. 26 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідач згоди на зняття з реєстрації місця проживання і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачці не надає. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини, позивачка позбавлена можливості зареєструвати місце проживання малолітнього сина за власною адресою реєстрації та проживання у квартирі, яка є її ж власністю. Підстав для наявності обставин, що унеможливлюють реєстрацію дитини по місцю реєстрації та проживання матері, судом не встановлено. З огляду на викладене, виходячи з інтересів самої дитини, враховуючи на даний час проживання дитини саме з матір`ю, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд вважає за доцільне позовні вимоги про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання дитини без згоди батька задовольнити в повному обсязі, оскільки такі обґрунтовані перед судом. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 6, 7, 160, 161 СК України,

Outcome: approved