Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А» з прибудовою позначеною літерою «а», загальною площею 81,9 кв. м., житловою площею 56,0 кв. м., ганок, навіс позначений літерою «а - 1», літню кухню - сарай, позначені літерою «Б», вбиральню позначену літерою «б», погріб з шиєю позначені літерою «В», криницю позначену за номером 1, огорожу позначену за номером 2, ворота з хвірткою позначені за номером 3, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , якому за життя належав на праві власності вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем в одному житловому будинку на час відкриття спадщини. Водночас, дружина спадкодавця, а його мати - [PERSON] померла [INFO] . Після його звернення до нотаріального органу із заявою в частині видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами йому було нотаріусом відмовлено. Водночас йому було роз`яснено, що згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, він змушений звернутися із цим позовом до суду. Позивач в підготовче засідання не з`явився, проте разом із позовною заявою подав заяву від 07.11.2024 року, в якій просить позовну заяву розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.22). Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. через канцелярію суду 06.01.2025 року подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 40). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 04.10.2024 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані у період з 1971 по 1985 роки (а.с.15-17). Згідно із випискою з погосподарської книги Погребищенської міської ради №137 від 02.10.2024 року вищезазначені об`єкти нерухомого майна належали [PERSON] (а.с.20). 19.12.2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Гопчицької сільської ради Кулешою Л.В., зареєстрований в реєстрі за №25, згідно із яким він заповів все своє майно на користь свого сина [PERSON] (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивача (а.с.8, 9). Згідно із довідкою Погребищенської міської ради №152 від 06.11.2024 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). [PERSON] , яка була дружиною [PERSON] та матір`ю позивача, померла [INFO] (а.с.8, 10, 11). Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно частинами 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті [PERSON] , позаяк постійного проживав із ним в одному житловому будинку на час відкриття спадщини, а також упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про її прийняття до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с.36). Водночас дружина спадкодавця - [PERSON] 21.06.2012 року подала заяву до Погребищенської державної нотаріальної контори, в якій зазначила, що їй відомо про зміст складеного її чоловіком заповіту та що вона відмовляється від обов`язкової частки у спадщині (а.с.35 зворот). За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, внаслідок прийняття спадщини позивач набув право власності на вказаний житловий будинок, яке відповідно ввійшло до спадкової маси після його смерті. Однак, листом державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріальної контори Швеця О.В. від 05.11.2024 року у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с.14). Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Як вбачається із матеріалів справи право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Проте, зазначена обставина не свідчить про те, що він не був власником цього житлового будинку і що він не ввійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті спадкодавців у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивача за ним необхідно визнати право власності на спірний житловий будинок, господарські будівлі та споруди. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивач бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений ним судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на його користь.

Outcome: approved