Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором\~позики №76255429\~від 15.09.2023\~року та\~кредитним договором\~№5855115\~від 05.08.2023\~року в\~загальному розмірі\~51257,40\~грн. та судові витрати в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 15.09.2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №76255429. Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31052,90 грн. 05.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5855115, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. Згідно з п.2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно п.1.1 договорів кредит вважається наданим в день перерахування ТОА «Мілоан» грошових коштів в сумі визначеній у п.1.2 кредитних договорів. 27.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27.02.2024 року до договору факторингу №27022024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20204,50 грн. Всупереч умовам кредитного договору та договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконує своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Яресько Т.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, зокрема первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт видачі коштів за кредитним договором та договором позики, за якими стягується заборгованість, первісним кредитором та позикодавцем відповідачу. При цьому позивачем не було в позові зазначено неможливість подання таких доказів разом з позовною заявою, не було також витребувано відповідні докази. Крім того на думку представника відповідача відсутні підстави стягувати відсотки з відповідача починаючи з дня прийняття на військову службу за контрактом. Також він вважає, що позивачем не набуто право вимоги за договором позики та не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів набуття права вимоги по кредитному договору та договору позики, по яким позивачем заявлено позовні вимоги. Також представник відповідача просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн. Представником позивача не подано до суду відповіді на відзив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. 15.09.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76255429. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Умови надання позики є наступними: сума позики 8000,00 грн., строк позики 30 днів, базова процентна ставка за день становить 2,5 %. Також із\~ксерокопії вказаного\~договору слідує,\~що він\~підписаний [PERSON] \~шляхом накладання\~електронного підпису. (а.с. 7-8). 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, право на одержання яких належить клієнту. (а.с. 10-11). Як вбачається із ксерокопії додаткової угоди №21 від 20.03.2024 року, ксерокопії акту прийому-передачі реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року та витягу з реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року до договору факторингу №14/06121 від 14.06.2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржників, які зазначені в реєстрі боржників, зокрема і до [PERSON] (а.с. 13-15). 05.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №5855115. За цим договором кредитодавець зобов`язується на умовах визначених договором надати позичальник грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом. Сума кредиту становить 5000,00 грн., кредит надається на строк 120 днів. Кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *58. (а.с. 22-27). 27.02.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Мілоан» (Клієнт) укладено договір факторингу №27022024, у відповідності до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, право на одержання яких належить клієнту. (а.с. 30-31). Згідно ксерокопій акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.02.2024 року та витягу з реєстру боржників від 27.02.2024 року до договору факторингу №27022024 від 27.02.2024 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржників, які зазначені в реєстрі боржників, зокрема і до [PERSON] (а.с. 32-33). Як вбачається з договору №24235 від 18.12.2024 року про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між адвокатом Яреськом Т.В. та клієнтом [PERSON] розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу визначається сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною даного договору. (а.с. 80). В додатку №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №24235 від 18.12.2024 року визначено порядок оплати правової допомоги адвокату за представництво інтересів клієнта по справі №277/1343/24 за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а також зазначено вартість послуг, яка складає 14000,00 грн. (а.с. 81). Згідно розрахункової квитанції №18/12/24 від 18.12.2024 року [PERSON] сплатив адвокату Яресько Т.В. грошові кошти в сумі 14000,00 грн. за представництво його інтересів по справі №277/1343/24. (а.с. 82). Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Частинами 1, 2 ст.207 ЦК України, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості за договором позики №76255429 від 15.09.2023 року та кредитним договором №5855115 від 05.08.2023 року позивач надав, зокрема ксерокопії вказаних договорів, ксерокопії договорів факторингу №27022024 від 27.02.2024 року, ксерокопію договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та додаткову угоду до нього №21 від 20.03.2024 року, ксерокопії актів прийому-передачі реєстрів боржників, ксерокопії витягів з реєстрів боржників до договорів факторингу та розрахунки заборгованості за кредитним договором та договором позики. Разом з тим згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018 року в справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 року в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Згідно з умовами кредитного договору №5855115 від 05.08.2023 року, які укладені між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *58. Відповідно ж до пункту 1 договору позики №76255429 від 15.09.2023 року, який укладено між ТОВ «1\~безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~та [PERSON] позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Тобто кредитні кошти мали надаватись позичальнику безготівково шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст.77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, звертаючись з даним позовом до суду, позивач повинен був надати суду докази, з яких можливо було б встановити виконання з боку ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» своїх зобов`язань по кредитних договорах, зокрема щодо перерахунку кредитних коштів на картку відповідача відповідно до умов кредитного договору та договору позики. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у ТОВ «Мілоан», ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідача виникли права і обов`язки згідно умов Договорів, так як відомостей про зарахування кредитних коштів на банківський картковий\~рахунок позичальника матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо виникнення у відповідача зобов`язань по договорах не підтверджені належними доказами, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову за необґрунтованістю. Як передбачено ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові на позивача покладаються інші витрати, пов`язані з розглядом справи. Таким чином з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу.

Outcome: approved