Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, вказуючи, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , 20.01.2023 укладено кредитний договір №20.01.2023-100000194. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 9000 грн, строком на 70 днів. Відповідно до договору від 20.01.2023 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 9000 грн строком на 70 днів, відповідач 20.01.2023 отримав кредитні кошти у зазначеному розмірі. ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, але [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 13.04.2023 утворилась заборгованість у розмірі 17 342,33 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9000 грн, а також по процентам у розмірі 7381,33 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Товариство просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № договір № 20.01.2023-100000194 від 20.01.2023 у розмірі 17 342,33 (сімнадцять тисяч триста сорок дві грн., тридцять три копійки) та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України для такого порядку розгляду. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Статтею 1055 цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 20.01.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №20.01.2023-100000194, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) з якою позичальник ознайомився 20.01.2023 та самої пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Зазначений договір укладено шляхом підписання електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та заявку на отримання кредиту, що відповідає вимогам діючого законодавства. Так, у ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно з п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Відповідно до умов кредитного договору №20.01.2023-100000194 від 20.01.2023 та заявки, відповідачу надано кредит у розмірі 9000 грн зі строком користування 70 днів. Згідно п.4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту - банківський рахунок споживача. Пунктом 6.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту, сплата процентів,комісії - не пізніше термінів, вказаних у графіку платежів; неустойка, яку може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язання за цим договором - негайно з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Судом встановлено, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, а відповідач підтвердив виникнення у нього зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом, передбаченим п. 8.2 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) достроково розірвати договір, повністю повернувши одержаний кредит та сплативши проценти, комісію та інші платежі, передбачені договором. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Вищезазначене узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. З доданої до позовної заяви квитанції вбачається, що 20.01.2023 позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 9000,00 грн. Відповідно до довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №20.01.2023-100000194 від 20.01.2023 заборгованість [PERSON] складає 17 342,22 грн (8 702,24 грн основний бор, 7 381, 33 грн проценти, 1258,76 грн комісія). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У судовому засіданні установлено, що товариство виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але відповідач у порушення умов кредитного договору, а також вимог діючого законодавства не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором. Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 17 342,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved