Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , за кадастровим номером 4611800000:04:002:0177, площею 0.054 га. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Вона та її брат [PERSON] , [INFO] , були спадкоємцями першої черги за законом. Проте, [INFO] брат позивачки помер. До складу спадкового майна після смерті батька увійшла земельна ділянка з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» за кадастровим номером 4611800000:04:002:0177, площею 0.054 га, що знаходиться у садівничому кооперативі «Солокія» № 89 в м. Шептицькому (Червонограді). Також позивачка зазначила, що після смерті батька, матері та брата вступила у фактичне володіння та управлінням земельною ділянкою, користується нею тим самим прийняла спадщину. Постановою державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області Стеців М. Р. було відмовлено у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини відповідно норм ст. 1269 та 1270 ЦК України. Серед іншого позивачка зазначила, що після смерті її батька вона користувалася спірною земельною ділянкою, вступила у фактичне володіння та управлінням земельною ділянкою, тим самим прийняла спадщину після його смерті. У зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), а тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права власності на вищевказане майно. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 02.05.2024 у дані справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.05.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що Шептицька (Червоноградська) міська рада не оспорює право позивачки на звернення до суду. Разом із тим вважає, що позовна вимога не підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] обрала невірний спосіб захисту своїх прав. В даному випадку, правильний спосіб захисту, на думку представника, визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини. Відтак, просить суд врахувати надані пояснення по справі, винести законне та обґрунтоване рішення та слухання справи провадити без участі представника Червоноградської міської ради. 05.06.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечував пояснення представника відповідача щодо обрання позивачем невірного способу захисту прав. Представник позивача, посилаючись на норми ЦПК України та практику Верховного Суду вважає, що позивачем обрано найбільш ефективний та дієвий спосіб захисту прав, оскільки такий забезпечує однозначне поновлення права та досягнення мети правосуддя, процесуальну економію, встановлює ключову та кінцеву мету позову. Враховуючи вищенаведене, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою від 02.07.2024 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 27.12.2024 сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про розгляд справи у відсутності представника Шептицької (Червоноградської) міської ради, де зазначено, що при вирішенні даного питання покладається думку суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.08.1958 [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.11.1987, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , актовий запис 715. Прізвище після одруження дружини та чоловіка [PERSON] (а. с. 9). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.02.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 10). Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.08.1999 Червоноградським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівської області (а. с.10 на звороті). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11 на звороті). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.04.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області брат позивачки [PERSON] помер [INFO] , про внесено відповідний актовий запис №268 (а. с. 11). Рішення Червоноградського міського суду Львівської області у справі №459/2084/24 від 25.11.2024 встановлено факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являлася рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , а також факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , являвся рідним братом [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] являється донькою померлих [PERSON] та [PERSON] , а також рідною сестрою померлого брата [PERSON] , а відповідно являється їх спадкоємицею за законом. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно (індексний номер: 13965038) серії [NUMBER] від 04.12.2013, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння, випасання худоби, що знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 4611800000:04:002:0177, площею 0.054 га, що також підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 12-13). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області №183-02-31 від 19.04.2024 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] (а. с. 14). Згідно відповіді Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області №507-01-16 від 18.09.2024, у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Будь-які спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. Із витягу № НВ-9937885932024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок вбачається , що нормативно грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим номером 4611800000:04:002:0177 становить 1583,46 грн (а. с. 15). Позивачка вважає, що порушуються її спадкові права, а тому звернулася до суду з даним позовом. При ухваленні рішення суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від і прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦІК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1 ст. 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, а відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У пункті 10 постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, що знаходиться в [ADDRESS] , під кадастровим номером 4611800000:04:002:0177, площею 0.054 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер: 13965038 серії САВ №206378 від 04.12.2013 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13965242 від 04.12.2013. Також судом встановлено, що згідно відомостей у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Будь-які спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. Відповідно до ст. 1265 ЦК України позивачка як спадкоємець за законом має право на спадкування вказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, позивачка зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса Стеців М. Р. №183-02-31 від 19.04.2024 було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Позивачка після смерті батька, матері та брата користувалася вищевказаною земельною ділянкою, чим фактично прийняла спадщину. Отже, можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивачки немає, тому відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» її вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті батька [PERSON] , суд, беручи до уваги те, що позивач згідно з вимогами ЦК України прийняла спадщину, вважає що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права на земельну ділянку ґрунтуються на вимогах закону. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить висновку, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати, за клопотанням представника позивачки, залишити за позивачкою.

Outcome: approved