Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

24 вересня 2024 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 серпня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 76797225 (далі - Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 29 днів та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 1,25 % в день. Кредитодавець на виконання умов Договору надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2024 року становить 18 062,50 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн.; сума заборгованості за відсотками - 13 062,50 грн. 14 червня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, 28 липня 2021 року та 27 лютого 2024 року укладено додоткові угоди № 2 та № 20 до договору факторингу № 14/06/21, відповідно до яких первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року. Крім того, 27 серпня 2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 6057754 (далі - Договір), за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 8 700 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 69 днів та сплатити відсотки в розмірі, який передбачено в договорі. Кредитодавець на виконання умов Договору надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2024 року становить 25 865,97 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8 700 грн., сума заборгованості за відсотками - 17 165,97 грн. 11 січня 2024 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 11-01/2024, 11 січня 2024 року укладено додоткову угоду № 1 до договору факторингу № 11-01/2024, відповідно до яких первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року. За наведеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь загальну заборгованість за наданими кредитами в розмірі 43 928,47 грн. та судовий збір в розмірі 3028 гривень. Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України\~відзив на позовну заяву. Відповідачу [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками за зареєстрованим місцем проживання, які відповідач отримав 08.11.2024 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень до суду не подав. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Таким чином, суд вирішив розглядати справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проводиться без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17 серпня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 76797225 (далі - Договір), що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 7-8). Договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором як аналог власноручного підпису позичальника. Згідно з договором позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовам кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. За умовами договору відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 29 днів та сплатити відсотки за користування ними. Відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,25% на добу. 14 червня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, 28 липня 2021 року та 27 лютого 2024 року укладено додоткові угоди № 2 та № 20 до договору факторингу № 14/06/21, відповідно до яких первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року, що підтверджується копією договору факторингу, копіями додаткових угод до договору факторингу, копією акту прийому-передачі реєстру боржників № 17, витягом з реєстру боржників № 17 (а.с. 10-15). На думку позивача відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2024 року становить 18 062,50 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн.; сума заборгованості за відсотками - 13 062,50 грн. Крім того, судом встановлено, що 27 серпня 2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 6057754 (далі - Договір), за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 8 700 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 69 днів та сплатити відсотки в розмірі, який передбачено в договорі (акційна процентна ставка - 1,36950% на день, базова процентна ставка, фіксована - 2,49000% на день, основна процентна ставка, фіксована - 3,00000% на день), що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 22-26). Вказаний договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором як аналог власноручного підпису позичальника. Факт отримання кредитних коштів підтверджується відповіддю ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 27.08.2024 року. 11 січня 2024 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 11-01/2024, 11 січня 2024 року укладено додоткову угоду № 1 до договору факторингу № 11-01/2024, відповідно до яких первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року, що підтверджується копією договору факторингу, копією додаткової угоди, копією акту прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників № 1 (а.с. 32-37). На думку позивача відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2024 року становить 25 865,97 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8 700 грн., сума заборгованості за відсотками - 17 165,97 грн. Також судом встановлено, що зазначені вище кредитні договори не оскаржені і є чинними. За змістом ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст.\~627\~ЦК\~України відповідно до статті 6\~цього\~Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст.\~628\~ЦК\~України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісні кредитори обов`язки за умовами договорів виконали, надавши кредитні кошти відповідачеві. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст.\~1046\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису було підписано: 1) договір позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року та таблицю обчислення загальної вартості кредиту; 2) договір позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт позики. Таким чином, з відповідачем було погоджено умови кредитування. Згідно з витягом з Реєстру боржників № 17 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 15) та розрахунків заборгованості, сума заборгованості відповідача за договором позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року станом на 31.07.2024 року становить 18 062,50 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн.; сума заборгованості за відсотками - 13 062,50 грн. Згідно з витягом з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року (а.с. 37) та розрахунків заборгованості, сума заборгованості відповідача за договором позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року станом на 31.07.2024 року становить 25 865,97 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8 700 грн., сума заборгованості за відсотками - 17 165,97 грн. Вказані докази не спростовані відповідачем і на думку суду є достатніми на підтвердження розміру боргу відповідача за кредитними договорами. При цьому, судом встановлено, що за договором позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року відповідачу було нараховано відсотки поза межами строку кредитування. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК\~України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови. Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з позицією Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. З наведених обставин справи вбачається, що зі змісту кредитних договорів сторони укладали в електронній формі кредитні договори зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та погодили строк користування кредитом. Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства та вже усталеної судової практики вбачається, що після спливу погодженого між сторонами строку позивач не має права на нарахування процентів, передбачених договором, а має право на отримання грошових сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Проте всупереч зазначеним нормам матеріального права позивачем неправомірно нараховані проценти за користування кредитом після спливу строку кредитування. Таким чином, розмір заборгованості за договором позики 76797225 від 17 серпня 2023 року за відсотками в межах строку кредитування (29 днів) становить 1812,50 гривень (5 000 гривень х 1,25%) х 29 днів). Вимог про стягнення заборгованості з урахуванням ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~позивачем не заявлено. Щодо заборгованості за відсотками за договором позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року, то судом встановлено, що відсотки в загальному розмірі 17 165,97 грн. нараховані в межах строку кредитування, який відповідно до умов договору становить 69 днів (з 27.08.2023 року по 04.11.2023 року), що підтверджується розрахунком заборгованості. Отже, внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитних договорів утворилася загальна заборгованість позичальника перед позивачем як правонаступником первісних кредиторів, яка становить 32 678,47 гривень, яка складається із заборгованості за договором позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року станом на 31.07.2024 року в розмірі 6 812,50 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1812,50 грн.; із заборгованості за договором позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року станом на 31.07.2024 року в розмірі 25 865,97 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8 700 грн., сума заборгованості за відсотками - 17 165,97 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~ Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2 252,53 грн. судового збору (32 678,47 грн. (сума задоволена судом) х 3028 грн. (сума судового збору) / 43 928,47 грн. (загальна сума позову)). На підставі викладеного,

Outcome: partial