Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Представник позивача звертається до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1327-2445 від 06 січня 2024 року у сумі 64 770,00 грн., а також 2 422,40 грн. судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що 06 січня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1327-2445. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 15 000 грн. строком на 300 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, знижена ставка 1,20 % в день, стандартна ставка 1,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідач всупереч умовам кредитного договору порушив його умови і в кінцевому підсумку не повернув отримані кредитні кошти та не виконав взяті на себе зобов`язання перед кредитодавцем. Станом на 08.08.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 64 770,00 грн., що складається з простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту 2 250,00 грн., з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 15 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 47 520,00 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». На підтвердження позовних вимог представник позивача надав копію договору про відкриття кредитної лінії № 1327-2445 від 06 січня 2024 року, копію Правил відкриття кредитної лінії, розрахунок суми заборгованості, копію довідки про перерахування суми кредиту, копію вимоги про усунення порушень умов договору. Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. 15.01.2025 від представника відповідача Чепіжака М.В. надійшло заперечення на позов відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні позову. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.01.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір № 1327-2445 про відкриття кредитної лінії. Як вбачається з договору, позикодавець зобов`язується на умовах та на строк, визначений договором, надати позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 грн1 на 300 календарних днів, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Даний договір підписаний [PERSON] електронним підписом (а.с. 11-18). Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту сторони погодили всі умови споживчого кредиту до укладення договору про споживчий кредит. Паспорт споживчого кредиту підписаний Сторчем М.О. електронним підписом (а.с. 24 на звороті -26). Згідно з копією таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1327-2445, відповідно до Методики Національного банку України, строк кредитування з 06.01.2024 року по 31.10.2024 року, сума кредиту за договором 15 000 грн., чиста сума платежу/сума платежу за розрахунковий період 77 459,80 грн.,\~ проценти за користування кредитом 60 209,80 грн, реальна річна процентна ставка 27 138,50 %. Таблиця обчислення підписана [PERSON] електронним підписом (а.с. 29-31). Відповідно до копії довідки про перерахування суми кредиту за договором № 1327-2445 від 06.01.2024 року, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через\~ АТ КБ «Приват банк», здійснило перерахунок коштів на рахунок [PERSON] №\~ [NUMBER] сумі 15 000,00 грн. (а.с.43). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1327-2445 від 06.01.2024 року, станом на 08.08.2024 року загальна сума заборгованості складає 64 770,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту 2 250,00 грн., з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 15 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 47 520,00 грн. (а.с. 44-45). Відповідно до вимоги про усунення порушень умов договору\~ від 23.08.2024 року №1327-2445/в, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на адресу [PERSON] було направлено вимогу виконати протягом 30 днів з дати отримання вимоги, взяті на себе зобов`язання за договором № 1327-2445 від 06.01.2024 року та погасити заборгованість (а.с. 46 на звороті). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~ Відповідно до пункту 4.6 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, з наступною ставкою: стандартна процентна ставка 1,50 % за кожен день користування Кредитом. Згідно з пунктом 4.9 договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення кредиту 31.10.2024 року. Згідно з пунктом 4.10 договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 27 138,50 %. Орієнтовна загальна сума кредиту складає 77 459,80 грн. Відповідно до пункту 8.5 договору\~ про відкриття кредитної лінії у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредиту. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня\~ 2021\~ року у справі № 524/5556/19,\~ від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про дійсність укладено кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», неналежне виконання взятих на себе позичальником зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в відповідачки боргових зобов`язань перед позивачем. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Відповідно до статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Крім того, статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, згідно якої споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Проте, законодавцем визначені чіткі особливості щодо розміру відповідальності споживача, яка визначена у пункті\~ 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», а саме: у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, у розмірі 1,50 %, що у результаті 47 520,00 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить встановленим обмеженням статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;\~ чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 19 837,50 грн. (15 000,00 грн. - сума залишку кредиту за договором, 2 250,00 сума заборгованості по комісії за видачу кредиту + 2 587,50\~ грн. сума відсотків, яка не перевищує 15 % від суми простроченого платежу), внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 41077 від 15.10.2024 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 гривень (а.с. 8). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 741,90 грн., виходячи з такого розрахунку: 19 837,50 грн. (розмір задоволених позовних вимог)/64 770,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) х 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору). Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial