Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, який діє в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з цивільним позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2024 року цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, який діє в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] знаходиться у Службі у справах дітей Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області на обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування відповідно до наказу №22 від 31 травня 2023 року. Батько дитини, [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] була відібрана у матері [PERSON] відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду від 13.07.2023 року. Рішенням виконавчого комітету Швайківської сільської ради від 18 серпня 2023 року за №34 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та розпорядженням начальника Бердичівської районної військової адміністрації від 18 серпня 2023 року за №53 [PERSON] влаштовано в сім`ю [PERSON] та [PERSON] . Мати дитиною не цікавиться, вихованням не займається, службою у справах дітей протягом року проводилась профілактична робота з матір`ю дитини, здійснювалися виїзди за місцем її проживання, при цьому мати дитини не створила належних умов для повернення дитини, [PERSON] працевлаштувалась, проте аліментів не сплачує та будь-якої матеріальної допомоги дитині не надає. За наслідком наведеного позивач вважає, що є всі підстави позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. В судове засідання Орган опіки та піклування виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області не з`явилися, однак їх представник надіслав заяву, в якій просив суд розгляд даної справи проводити за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. При цьому, відповідачем надіслано до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] знаходиться у Службі у справах дітей Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області на обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування відповідно до наказу №22 від 31 травня 2023 року. Батько дитини, [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] була відібрана у матері [PERSON] відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду від 13.07.2023 року. Рішенням виконавчого комітету Швайківської сільської ради від 18 серпня 2023 року за №34 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та розпорядженням начальника Бердичівської районної військової адміністрації від 18 серпня 2023 року за №53 [PERSON] влаштовано в сім`ю [PERSON] та [PERSON] . Мати дитиною не цікавиться, вихованням не займається. При цьому, службою у справах дітей протягом року проводилась профілактична робота з матір`ю дитини, здійснювалися виїзди за місцем її проживання, однак мати дитини не створила належних умов для повернення дитини, [PERSON] працевлаштувалась, проте аліментів не сплачує та будь-якої матеріальної допомоги дитині не надає. Згідно висновку виконавчого комітет Швайківської сільської ради, як органу опіки та піклування від 16 серпня 2024 року №62 , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Викладені факти свідчать, що відповідач цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює належних умов для розвитку дитини, нехтує потребами дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved