Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» Городніщева Єлизавета Олегівна із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначено наступне: 10.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронній договір № 6260453 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022, року та розміщених їх сайті. Сума кредиту - 12 900.00 грн; строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів - кожні 30 днів (детальні терміни та дати вказано в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит). Позикодавець свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 12 900.00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Укладаючи зазначений вище кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Однак, 09.02.2023 позичальник не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. За наведеного, позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.09.2023 - 23.11.2023) в сумі 15 402.60 грн. Згодом, 25.09.2023 між клієнтом ТОВ «Авентус Україна» та фактором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», було укладено договір факторингу 25.09/23-ф згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань г та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Тож, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі. Така заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 12 900.00 грн, сума процентів за користування кредитом - 23 103.90 грн, всього 36 003.90 грн. Разом із тим, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача не погашена та складає суму 51 406.50 грн, з яких: сума кредиту 12 900.00 грн, сума процентів за користування кредитом - 23 103.90 грн; нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 15 402.60 грн. За наведеного, позивач просить суд: прийняти позовну заяву до розгляду; стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 51 406.50 гривень 00 копійок, з яких: сума кредиту 12900 гривень 00 копійок, сума процентів за користування кредитом 23 103 гривень 90 копійок, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 15 402 гривень 60 копійок. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Клопотання позивача про витребування доказів, задоволено та витребувано від: АТ КБ "Приват Банк" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 10.01.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ "Приват Банк", у сумі 12900.00 грн від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230). Розглядати справу постановлено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали надіслано на зареєстроване сторонам у справі та до виконання АТ «Приват Банк». Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 18.10.2024 відповідач відправлення отримав, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 23.10.2024 відправлення доставлено до КБ «Приват Банк», що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Окрім того, копію зазначеної ухвали відповідач отримав особисто, що підтвердив розпискою від 01.11.2024. 30.10.2024 ухвалу суду про витребування доказів - виконано. До суду надано запитувану інформацію стосовно [PERSON] 07.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Так [PERSON] пояснив, що даний позов він не визнає у повному обсязі, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню через наступне. Відповідач звернув увагу, що він не володіє спеціальними знаннями в банківській діяльності, тому не був здатний отримати всю повну і достовірну інформацію, враховуючи ненадання йому часу для виваженості прийнятого рішення. Між тим, необхідно також враховувати суттєву різницю у фактичному економічному статусі сторін, явно незбалансованих умов договору, які передбачають тільки для організації механізм захисту від негативних наслідків, що не сумісно з правом і вимогами справедливості, закріплених в діючому законодавстві України. У даному випадку, на думку відповідача, необхідно дати оцінку фактичним обставинам справи і об`єктивним чинникам отримання коштів, з системного аналізу яких підтверджується наявність факту ненадання інформації про повну вартість кредиту. Окрім того, зауважив, що поштою він не отримав усіх зазначених у додатках документів. Так, зокрема йому було надіслано та ним отримано копії: Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28.02.2017 ТОВ «Авентус Україна»; Розпорядження Нацкомфінпослуг від 28.03.2017 №756; Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000495 від 21.01.2022 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»; Витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»; листа від Національного банку України щодо внесення до Державного реєстру фінансових установ та видачі ліцензії № б/н від 23.12.2021; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»; Статуту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 01.11.2023; Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (нова редакція) від 10.02.2022. Саме спілкування відповідача з представниками компанії ТОВ «Авентус Україна» проходило у особистому кабінеті інтернет-сайту компаній. При цьому відповідач бачив багато тексту із незрозумілими йому термінами. Із пропозиції йому здалося, що організація надає кредити за умови оплати незначних розумних відсотків. Оскільки на той час були потрібні грошові кошти, через складні життєві обставини, він прийняв таку пропозицію. Однак, відповідач стверджує, що між ним та кредитором фактично не було укладено письмового договору із зазначенням його істотних умов. Позивач же стверджує зворотнє, що такий договір було укладено в електронній формі та підписаний Відповідачем одноразовим ідентифікатором, під час якого відповідач передав свій логін та пароль Особистого кабінету в якості аналого власноручного підпису між ними. Проте, відповідач зауважив, що фактично зазначений одноразовий ідентифікатор в договорі, не може вважатись тим, що Відповідачем прийнято пропозицію на укладення електронного договору. Через зазначене позичальник вважає, що не підписував договір та документи, з яких би вбачались тарифи на послуги з кредитування, розмір відсоткової ставки, строк кредитування, тобто умови кредитування. Крім того, відповідач зауважив, що не був ознайомлений із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на сайті. Загалом, текст таких правил не є належним доказом у справі, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій одного боку (Кредитодавця), яка може вносити відповідні зміни в умови і правила споживчого кредитування, що підтверджується і в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи». Більше того, відповідач стверджує, що очікував на кредитні кошти від кредитора, але таких коштів не отримав. Можливо через технічну помилку або через описку при внесенні номеру рахунку. При цьому зауважив, що довідка платіжного провайдера щодо перерахування коштів виданих в рамках кредитного договору - не містить інформації, що сума транзакції була зарахована саме на його банківський рахунок. Отже, позивачем не надано доказів, що платіжна картка, на яку були перераховані кредитні кошти - належить саме відповідачу. Наголосив, що взагалі не має у своєму користування банківської картки зі схожим номером, який вказаний в документах позивача. Через зазначене вважає, що позивачем не доведено, що відповідач отримав кошти відповідно до договору про надання споживчого кредиту №6260453 та використав зазначені в позовній заяві кошти. Окрім того, на думку відповідача розмір процентів, які зазначені в документах доданих до позову, свідчить про недотримання принципів розумності та справедливості, закріплених положеннями Цивільного кодексу України. І взагалі право позичальника на надання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації було порушено. Разом із тим, відповідач зауважив, що з метою отримання коштів він вирішив скористатися послугами компанії ТОВ «Авентус Україна» з надання кредиту. Бажаючи отримати кошти у кредит, про що залишив заявку у особистому кабінеті сайту ТОВ «Авентус Україна». З наявної інформації відповідач зрозумів, що він отримає грошові кошти у кредит зі сплатою незначних відсотків. При цьому позичальник не мав можливості впливати на зміст домовленості, йому не надано можливості погодження умов та тарифів користування грошовими коштами, а також умов нарахування відсотків за весь період. Сам же відповідач не розуміється в деталях оформлення зазначених послуг. При цьому відповідач вважає, що йому не було надано достовірної інформації, в тому числі, про проценти за користування кредитом, які значно перевищують розмір облікової ставки НБУ. Письмовий (електронний) договір не укладався, через що дії кредитора при наданні неякісної інформації підпадають під статтю 19 «Про захист прав споживачів» про нечесну підприємницьку діяльність. А нечесна підприємницька практика забороняється. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини є всі підстави вважати зазначений договір про надання споживчого кредиту недійсним з моменту його оформлення. Надані ж Позивачем копії документів, не містять підпису позичальника, враховуючи вищезазначені вимоги до електронного підпису. Отже, споживач вважає себе не ознайомлений з умовами надання вказаних Позивачем кредиту. Окрім того, позивачем не додано до Позовної заяви обґрунтованого розрахунку ціни Позову. Так відповідачу є незрозумілим з чого складається сума заборгованості за відсотками в сумі 23103,90 грн: - за якими розмірами процентів було проведено розрахунок заборгованості за відсотками; на яку суму були нараховані відсотки; за який період та з якої дати нараховані відсотки. Вказані недоліки не надають можливості перевірити правильність зроблених Позивачем нарахувань, а отже і обґрунтованість позовних вимог. Також, відповідач переконаний, що позивач не має достатньо підстав для звернення з даними позовними вимогами саме до нього. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором. Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що відповідача було повідомлено про заміну кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 6260453 - до позовної заяви не додано. Своєї згоди на листування із ним, шляхом використання електронної пошти відповідач не надавав. Зазначеною у позові електронною поштою відповідач не користується, через що не отримував відповідне повідомлення про відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит ні від первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна», ні від Позивача. На основі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Відзив надіслано на адресу позивача, що підтверджено описом вкладення у цінний лист, що доданий до відзиву. 12.11.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач не погоджується із доводами відповідача, через обставини, що викладені у позовній заяві. Вважає відзив таким, що не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства. Окрім того, 12.11.2024 до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник позивача просить суд позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі. Доказів направлення відповідачу зазначених вище відповіді на відзив та додаткових пояснень у справі до суду не надано. Будь-яких інших заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Разом з тим відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК) Отже, вивчивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову через наступне. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 10.01.2023 між споживачем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та товариством Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Авентус Україна» (код за ЄДРПОУ 41078230) було укладено договір № 6260453 про надання споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4586, 10.01.2023 18:09:18 / [PERSON] / Так, умовами договору передбачено наступне. Укладення цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. На умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 12 900.00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; знижена процентна ставка 1.393 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 09.02.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми Лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29 653.85% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 18 172.04% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 105 315.60 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 103 005.21 грн. Перед укладенням цього Договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація Споживача для входу в Особистий кабінет, відповідно до п.1.1 Договору та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації Споживача ( в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу шляхом використання інструменту покладання відповідно до договору укладеного між товариством та АТ КБ «Приват Банк», як банком-ідентифікатором. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дати надання кредиту: 10.01.2023 року або 11.01.2023 року. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступний календарний день, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в П.1І4 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу Споживача. Додатком № 1 до зазначеного вище договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Тож, загальна вартість кредиту встановлена у розмірі 103 005.21 грн. Реальна річна процентна ставка - 18 172.04% річних. Таблицю підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4586, 10.01.2023 18:09:18 / [PERSON] / Також, додано паспорт споживчого кредиту, у якому визначено суму кредиту - 12 900.00 грн, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка, відсотків річних - 726,35% (1.99% в день); визначено орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою у розмірі 103 005.21 грн.; визначена реальна річна процентна ставка споживача за стандартною процентною ставкою - 18 172.04% річних. Паспорт підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4586, 10.01.2023 18:09:18 / [PERSON] / Матеріали справи містять правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які набрали чинності 10.02.2022. На доказ наявності заборгованості відповідача додано картку обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 6260453 від 10.01.2023 позичальника [PERSON] видану директором ТОВ «Авентус Україна», у якому зазначено загальну заборгованість у сумі 23 103.90 грн. Між фактором ТОВ «ФК Фінтраст Україна» та клієнтом ТОВ «Авентус Україна» 25.09.2023 було укладено договір факторигну № 25.09/23-Ф. За умовами цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань г та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Додано відповідну супровідну документацію до зазначеного вище договору факторингу, зокрема акти прийому-передачі. ТОВ «ФК Фінтраст Україна» сплатило на рахунок ТОВ «Авентус Україна» за договором факторингу № 25-09/23-Ф від 25.09.2023 відповідні суми коштів, про що додано платіжні інструкції за №1083, №1082; №1081, №1080, № 1079. Додатком №1 до договору факторингу № 25.09./23-Ф від 25.09.2023 є витяг з реєстру боржників, у якому за порядковим номером 9191 вказано [PERSON] із сумою заборгованості разом - 36 003.90 грн. 25.09.2023 на електронну пошту відповідача було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», що підтверджено відповідною довідкою. Листом супервайзера з обробки звернень клієнтів і держорганів ГО від 05.09.2024 адвокату Городніщевій Є.О. відмовлено у наданні інформації стосовно клієнта [PERSON] . Окрім того, 30.10.2024 до суду надійшла довідка про надання інформації від супервайзера з обробки звернень клієнтів й держорганів ГО АТ КБ «Приват Банк». У довідці міститься підтвердження того, що банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Додано виписку за договором №б/н за період 10.01.2023 -10.01.2023, з якої вбачається, що на зазначену картку було здійснено переказ коштів у сумі 12 900.00 грн. Матеріали справи містять правовстановлюючі документи Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» (код за ЄДРПОУ 44559822) та Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Авентус Україна» (код за ЄДРПОУ 41078230). Розглядаючи заявлені вимоги, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Згідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно до ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Враховуючи п.1.1. договору №6981132 про надання споживчого кредиту від 19.08.2024, його укладенням сторони домовились, що до правочину застосовуються положення ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тож, суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. Крім того, факт перерахування коштів підтверджено інформаційною довідкою від АТ КБ «Приват Банк», тож ТОВ «Авентус Україна» належним чином виконував свої обов`язки з надання кредиту, а відповідач отримала кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором. У зв`язку із зазначеним вище, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що між ним та кредитором фактично не було укладено письмового договору із зазначенням його істотних умов. Більше того, відповідач не заперечує, що він прийняв пропозицію товариства, адже на той час йому були потрібні грошові кошти, через складні життєві обставини. Тому, з метою отримання коштів він вирішив скористатися послугами компанії ТОВ «Авентус Україна» з надання кредиту. При цьому відповідач мав можливість та право на ознайомлення із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на сайті. Своїм правом споживач розпорядився на власний розсуд та не ознайомився з ними. Твердження відповідача про те, що він не володіє спеціальними знаннями в банківській діяльності, тому не був здатний отримати всю повну і достовірну інформацію, враховуючи ненадання йому часу для виваженості прийнятого рішення, а також твердження відповідача про те, що у особистому кабінеті він бачив багато тексту із незрозумілими йому термінами, а з пропозиції йому здалося, що організація надає кредити за умови оплати незначних розумних відсотків - не впливає на висновку суду, адже сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що встановлено у ч. 1 ст. 627 ЦК України. При цьому відповідач не був обмежений у праві на консультацію відповідного фахівця та у часі. Твердження відповідача про те, що поштою він не отримав усіх зазначених у додатках документів не впливає на висновки суду, адже відповідач був обізнаним, що розгляд даної справи триває. Тож, відповідно до вимог ст. 43 ЦПК України він, як сторона у справі, має право на ознайомлення з матеріалами справи. Твердження відповідача про те, що він очікував на кредитні кошти від кредитора, але таких коштів не отримав спростовується інформаційною довідкою від супервайзера з обробки звернень клієнтів й держорганів ГО про перерахунок коштів та підтвердження належності карти конкретній особі. Ставлення відповідача до розміру процентів, які зазначені в документах доданих до позову, не впливає на висновки суду в силу ст. 627 ЦК України. Його твердження про те, що йому не було надано достовірної інформації, в тому числі, про проценти за користування кредитом, спростовуються додатком № 1 до зазначеного вище договору про надання споживчого кредиту, а саме таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яку підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4586, 10.01.2023 18:09:18 / [PERSON] /; паспортом споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4586, 10.01.2023 18:09:18 / [PERSON] / Твердження позивача про те, що позивачем не додано до Позовної заяви обґрунтованого розрахунку ціни позову спростовується карткою обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 6260453 від 10.01.2023 позичальника [PERSON] . Також не знайшло підтвердження твердження відповідача про те, що позивач не має достатньо підстав для звернення з даними позовними вимогами саме до нього, адже кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором. Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що відповідача було повідомлено про заміну кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 6260453 - до позовної заяви не додано. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що тлумачення ст. 516, частини другої ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Отже, неповідомлення боржника про отримання новим кредитором права вимоги за зобов`язанням, не позбавляє обов`язку щодо його належного виконання, а лише надає можливість здійснення його виконання первісному кредитору. В той же час, відповідачем до суду не надано доказів сплати заборгованості ні на користь первісного кредитору, ні на користь позивача. Також, суд ставиться критично до твердження відповідача про те, що ним не надано згоди на листування із ним, шляхом використання електронної пошти, а зазначеною у позові електронною поштою відповідач не користується, через що не отримував відповідне повідомлення про відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит ні від первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна», ні від Позивача. Суд звертає увагу відповідача на те, що пунктом 9 договору встановлено право на електронне листування. За наведеного, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту та процентів за користування кредитом необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 36 003.90 грн, що відображена у картці обліку договору (розрахунку заборгованості) № 6260453 від 10.01.2023 та витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 25.09/23-ф від 25.09.2023. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення сума нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів - 15 402.60 грн. Суд, звертає увагу позивача на те, що зазначена сума нарахування ніде не відображена та не підтверджена належними доказами у справі. Про зазначену суму йдеться лише у самій позовній заяві. Разом з тим у доданій картці обліку договору (розрахунку заборгованості) № 6260453 від 10.01.2023, сума 15 402.60 грн - не відображена, так само як і у витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 25.09/23-ф від 25.09.2023, де боржником є [PERSON] . За наведеного, враховуючи недоведеність позовних вимог у частині стягнення з відповідача суми нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів, а саме 15 402.60 грн., суд вважає вірним відмовити позивачу у задоволенні зазначених позовних вимог. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: копію ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокатом Городніщевою Є.О. від 06.09.2024; копію договору про надання правової допомоги від 26.08.2024 між клієнтом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокатом Городніщєвою Є.О.; копію акту прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно договору № 26/08-2024 від 26.08.2024; копії рахунку на оплату по замовленню № 4541-06/09-2024 від 06.09.2024 на суму 10 000.00 грн. Однак, доказів оплати ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» рахунку на оплату по замовленню № 4541-06/09-2024 від 06.09.2024 на суму 10 000.00 грн., до суду не надано. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність». При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial