Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 грудня 2013 року позивачка у виконавчому комітеті Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2016 року; [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 серпня 2014 року. 11 жовтня 2021 року, рішенням Гощанського районного суду Рівненської області у справі N?557/1433/21, шлюб між сторонами розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 15 листопада 2021 року.Діти з народження та після розлучення проживають разом з матір?ю. Водночас, відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, зокрема, з 2021 року, останній жодного разу не зателефонував до позивачки, жодного разу не приїздив до дітей. Наразі, позивачу невідомо де знаходиться відповідач. Фактично, малолітні діти залишились на повному утриманні, вихованні у Позивачки. Відповідно до характеристик на малолітніх дітей, лише мама (тобто позивачка) відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами та проблемами шкільного життя. Згідно довідки КНП «Гощанська центр первинної медико-санітарної допомоги» Гощанської селищної ради» від 08.07.2024 N?178, лише мама (позивачка) супроводжуе на візит до сімейного лікаря. Допомогу щодо виховання та утримання малолітніх дітей надає теперішній чоловік позивачки [PERSON] . N? [NUMBER] від 26 липня 2023 року. Факт укладення шлюбу підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 липня 2023 року . Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов від 02.07.2024 N?2027/275, [PERSON] , дружина [PERSON] та малолітні діти проживають без реєстрації у будинку батьків по [ADDRESS] . Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 20 вересня 2024 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися. У судове засідання позивач [PERSON] , не з"явилася, представник позивача- адвокат Герус Б.І. подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без участі позивача, позов підтримав , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик до суду, причини неявки суд не повідомив. СУд ухвалив розглянути справу в порядку заочного провадження, позивач проти цього не заперечує. Представник третьої особи Кухман О.В.в судовому засіданні зазначила, що повністю підтримує висновок органу опіки та піклування, просить в задоволенні позовних вимог відмовити . Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2016 року; [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 серпня 2014 року. 11 жовтня 2021 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області у справі N?557/1433/21, шлюб між сторонами розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 15 листопада 2021 року. Згідно довідки КНП «Гощанська центр первинної медико-санітарної допомоги» Гощанської селищної ради» від 08.07.2024 N?178, мама супроводжуе на візит до сімейного лікаря. Допомогу щодо виховання та утримання малолітніх дітей надає теперішній чоловік позивача [PERSON] . N? [NUMBER] від 26 липня 2023 року. Факт укладення шлюбу підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 липня 2023 року . Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов від 02.07.2024 N?2027/275, [PERSON] , дружина [PERSON] та малолітні діти проживають без реєстрації у будинку батьків по [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гощанської селищної ради, позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є недоцільним. В огрунтування висновку орган опіки та піклування зазначив, що 29 жовтня 2024 року з малолітнім [PERSON] було проведено бесіду з`ясування його думки щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Зі слів [PERSON] , він приблизно 1 раз в тиждень спілкується зі своїм татом по телефону, оскільки батько перебуває за кордоном. Під час розмов, тато цікавиться його життям, навчанням та інтересами, розмовляє з ним щодо його поведінки. Хлопець розповідає, що якось батько показував йому ферму, на якій працює. Влітку 2024 року через бабусю, [PERSON] передав йому велосипед. [PERSON] говорить, що йому подобається спілкування з батьком та він хотів би його продовжити. Таку ж бесіду 29 жовтня 2024 року було проведено з [PERSON] . Хлопець також розповів, що спілкується зі своїм татом [PERSON] по телефону, переважно, коли той телефонує старшому брату [PERSON] . Також вказав, що через бабу [PERSON] влітку 2024 року батько передав йому велосипед. Бесіду з [PERSON] проведено не було, оскільки під час обстеження умов проживання 29.10.2024 року, він був відсутній вдома та матір не змогла до нього додзвонитись. [PERSON] було запропоновано привезти [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини, проте вона цього не зробила, пояснюючи своє рішення тим, що дитина кашляє. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд згідно роз`яснень, які містяться в п.18 указаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини, на те, щоб малолітня дитина проживала з ними закріплено і в положеннях ст. 151, 160,163 СК України. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати інтересам дітей та батька, а тому відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: dismissed