Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1.Адвокат Вишковська В.І. звернулася до суду в інтересах [PERSON] із позовом про встановлення факту не проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини та просить визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка з 1991 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , після укладення якого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». За життя [PERSON] заповіту не залишила, однак оскільки на момент смерті матері позивач постійно проживав разом з нею, вів спільне господарство, доглянув та поховав її за власні кошти, то фактично прийняв спадщину. Однак нотаріус відмовив позивачу у оформленні спадкових прав, оскільки з матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємцем майна померлої за законом є чоловік покійної - [PERSON] , який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її смерті був зареєстрований разом з померлою за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживає вже майже 20 років, зокрема не проживав і на час відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини він не подавав, тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Враховуючи викладене, з метою захисту своїх прав позивач змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту не проживання відповідача разом із спадкодавцем та факту не прийняття ним спадщини. 1.2. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 2.1. Ухвалою суду від 17.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.07.2024 підготовче судове засідання закрите та призначено справу до судового розгляду. 2.2. В судовому засіданні представник позивача адвокатка Вишковська В.І. позов підтримала та надала пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Додатково зазначила, що чоловік покійної матері позивача не проживає за адресою [ADDRESS] з 2005 року і в родинних відносинах з позивачем не перебуває. Покійна матір розійшлась зі своїм чоловіком ще у 2005 році, але розлучення не оформила, де весь цей час знаходиться [PERSON] невідомо, бо він і на похоронах не був і зв`язку з ним взагалі немає вже два десятиліття. Окрім того зазначає, що згідно ст.1268 ЦК України для фактичного прийняття спадщини не достатньо самої реєстрації місця проживання, а необхідне також і фізичне постійне проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 2.3. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою померлої [PERSON] . Її чоловіка [PERSON] бачила всього разів два, і то дуже давно, в селі бачила його понад 20 років тому. [PERSON] знала, часто разом бували на городі, померла вона у 2020 році, була на її похороні. Син поховав її , проте [PERSON] на похороні не було. 2.4. Свідок [PERSON] надала суду показання , що сусід [PERSON] жив біля них колись, проте не бачила його вже біля 20-ти років. Живе поряд, через город, за адресою [ADDRESS] [PERSON] жив років два, максимум три, але пізніше кудись зник та більше не з`являвся. [PERSON] померла у 2020 році, її колишнього чоловіка [PERSON] на похороні не було, поховали її син та невістка. 2.5. Свідок [PERSON] надала суду показання наступного змісту: позивач [PERSON] , її колишній чоловік. [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає більше 20 років. Він був чоловіком її колишньої свекрухи, бачила його кілька разів. Чоловік привів її у дім свекрухи у 2003 році, де вони всі разом проживали, у тому числі і [PERSON] . Там, у 2004 році народила дочку, на хрестинах доньки [PERSON] ще був, а коли дитині виповнився рік, то вже його не було, пішов з будинку за кілька місяців до цього. Свекруха померла у 2020 році, [PERSON] на похороні не було. 2.6. Відповідач [PERSON] , повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи за місцем реєстрації, конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою», також шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України, що є належним повідомленням згідно ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву не подавав, заяв та клопотань від нього не надходило, про причини неявки не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Після укладення шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). 3.2. Згідно договору дарування житлового будинку від 12.08.2023 [PERSON] отримала в дарунок житловий будинок за номером [ADDRESS] . Даний договір 12.08.2003 посвідчений державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Хомич О.С. та зареєстровано в реєстрі за №1387 (а.с.11). На підставі даного договору [PERSON] зареєструвала право власності на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1364589 (а.с.12). 3.3. Згідно довідки №154 від 17.07.2020 виданої виконкомом Привільненської сільської ради вбачається, що [PERSON] дійсно проживав постійно з матір`ю [PERSON] , вели спільне господарство, доглянув її до смерті та похоронив за власні кошти (а.с.14). 3.4. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи вбачається, що при обстеженні матеріально-побутових умов проживання сім`ї за адресою: [ADDRESS] перебували наступні особи: [PERSON] , 1982р.н, її дочка [PERSON] , 2004р.н., та її колишній чоловік [PERSON] , 1980 р.н. За даною адресою також зареєстрований [PERSON] , 1967р.н. однак зі слів [PERSON] . [PERSON] за даною адресою не проживає, фактичне місце його проживання невідоме. Особистих речей [PERSON] у будинку не виявлено. Зі слів [PERSON] , [PERSON] , сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за даною адресою не проживає з 2005 року (а.с.15-17) . 3.5. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації №20 від 29.04.2024 складеного уповноваженими особами Привільненської сільської ради у присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що громадянин [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] фактично не проживає на місцем реєстрації (а.с.18). 3.6. Згідно довідки Відділу центру надання адміністративних послуг Привільненської сільської ради №02-25/76 від 10.05.2024 вбачається, що згідно запису погосподарського обліку Привільненської сільської ради за 2016-2020 роки останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] , яка померла [INFO] на день її смерті є [ADDRESS] . На час відкриття спадщини разом із [PERSON] були зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , - чоловік (зареєстрований, але не проживав), [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] - невістка, [PERSON] , [INFO] - внучка (а.с.19). 3.7. Із наданої приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж.П. спадкової справи №79/2024, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що спадкоємцями майна померлої за законом є чоловік [PERSON] , який не звертався із заявою задля оформлення своїх прав та син [PERSON] , який через представника [PERSON] звернувся до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав після смерті матері. Інших спадкоємців немає.(а.с.36-39). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У роз`ясненнях викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСК України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначено, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отож, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину лише спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до постанови Верховного суду від 29 вересня 2021 року у справі №464/566/19 (провадження №61-1688св21) Верховний Суд зауважує, якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем. Аналогічна пропозиція сформульована у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі №355/832/17-ц (провадження №61-27212св19) та від 27 лютого 2019 року у справі №471/601/17-ц (провадження №61-38452св18). Статтею 328, 392 ЦК передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. V. Мотивована оцінка і висновки суду. З сукупності наданих суду матеріалів вбачається, що позивач є рідним сином померлої [PERSON] , з 2016 до 2020 року,зокрема і на час відкриття спадщини, дійсно проживали разом, вели спільне господарство, позивач доглянув матір до смерті та поховав її за власні кошти. Натомість, відповідач [PERSON] , який також є спадкоємцем майна померлої за законом, хоч і був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, однак протягом тривалого часу - з 2005 року, тобто майже 20 років, та на момент смерті спадкодавця фактично не проживав з померлою, не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та показаннями свідків-сусідів і колишньої дружини позивача, що надані в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державна реєстрації місця проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за однією адресою, а відтак не може бути підтвердженням своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього відповідачу окремо необхідно довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання зі спадкодавцем станом на день смерті останнього, чого в цій справі не відбулось. В підсумку суд робить висновок, що [PERSON] не прийняв спадщину. Позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі.

Outcome: approved