Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

05.11.2024 року [PERSON] звернулася до суду\~з вищевказаним\~позовом,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб,зареєстрований між сторонами 26 березня 2022 року. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.03.2022 року. Від даного шлюбу мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що подружні відносини між позивачем та відповідачем належним чином не склалися, сторони втратили почуття любові один до одного, будучи людьми з різними характерами, поглядами на життя та виховання дітей. Дані обставини унеможливлюють їх спільне подружнє проживання та створюють дискомфортні умови під час життєвих побутових ситуацій. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є недоцільним, сторони проживають окремо один від одного, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі (а.с.10). В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.12-13), подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без участі позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 16). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.11,13). Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи (11,11 зворот,14), але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 26.03.2022 року, який зареєстровано відділом ДРАЦС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 343, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.5,6). З матеріалів справи, а саме із змісту позовної заяви вбачається, що дійсною причиною розірвання шлюбу стали різні погляди сторін на спільне сімейне життя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved