Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , мотивуючи позов тим, що 28.12.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки на відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 200 тис. грн, процентна ставка 26% річних. Отримавши кредит, [PERSON] належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 20.12.2021 року становить 57178,22 грн. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором укладеним із [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. 17.07.2024 року через Електронний Суд представником відповідача подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що кредитний договір не містив умов щодо окремої сплати за касово-розрахункове обслуговування кредиту, його розмір, умов розрахунку, також відповідач не пам`ятає щоб умовами було передбачено сплату за страхування від фінансових ризиків. Після початку користування кредитною лінією, відповідач регулярно здійснював виплати на користь банку та припинив після того, як картки було заблоковано, вважаючи зобов`язання за кредитним договором виконаними, оскільки відповідачем було сплачено загальну суму, яка значно (в декілька разів) перевищила суму тіла кредиту, який ним був використаний. Відповідача про відступлення права вимоги не повідомляли. Вказує, що розрахунок суми боргу винено не банком, а позивачем, що викликає сумнів у його об`єктивності. Стягнення з сум грошових коштів, внесених відповідачем на погашення тіла кредиту та відсотків за користування ним, коштів за розрахунково-касове обслуговування, потягло за собою виникнення заборгованості як за тілом кредиту так і за відсотками. Вважає, що факт наявності заборгованості відповідача та її розмір є недоведеним. Наданий позивачем розрахунок боргу не є доказом розміру боргу, який позщивач просить стягнути, оскільки ним не доведено отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості. Крім того, вказує, що позивачем не долучено доказів на підтвердження оплати ним на рахунок АТ «Альфа-Банк» ціни права вимоги, не доведено, що ним набуто право вимоги до відповідача на умовах, визначених договором факторингу №3 чи договором факторингу №4 від 20.12.2021р. Сторони в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявні заяви представників позивача та відповідача про розгляд справи у відсутність. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 28 грудня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки на відкриття відновлювальної кредитної лінії. За розділом 1 оферти тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування продукту «Альфа Connect», мета кредиту для особистих потреб. Згідно умов обслуговування кредитної картки: запропоновано банку відкрити поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, просив випустити міжнародну платіжну картку MC DEBIT WORLD строком 3 роки з моменту випуску. Ліміт кредитної лінії встановлений у розмірі 200 тис. грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операції зняття коштів готівкою запропоновано встановити у розмірі 26% річних; тип процентної ставки фіксована (розділ ІІІ оферти). За розділом ІV оферти визначено, що обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Також позичальником [PERSON] 28.12.2018 року підписано паспорт споживчого кредиту, яким визначено умови кредитування, порядок повернення кредиту тощо. З виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 28.12.2018 р. по 05.02.2024 р. [PERSON] вбачається, що останній користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості. 20.12.2021 р. наявний запис про згортання активу у зв`язку з продажем договору Факторингу №3 ФК «Еліт Фінанс» від 20.12.2021 р., визначено розмір заборгованості 51803,13 грн. Крім того, з вказаної виписки вбачається, що відповідачу нараховувалося: проценти за овердрафт, проценти за користування кредитом (готівкові операції), розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), проценти за користування кредитом (покупка) тощо. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 28.12.2018 р. по 20.12.2021 р. у [PERSON] наявна заборгованість в загальному розмірі 57178,22 грн. 20 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4, за яким АТ "«Альфа-Банк» передав (відступив) ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» прийняв належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до договору факторингу. Згідно п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. За п. 2.3 договору факторингу, право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку №2 до цього договору. Ціна права вимоги за цим договором становить 12878944,00 грн. (п. 4.2 договору факторингу). 20.12.2021 року ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» сплачено АТ «Альфа-Банк» на виконання договору факторингу №4 від 20.12.2021 р. 12878944,00 грн., що підтверджується платіжним доручення №34291 від 20.12.2021 р. 20 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 20.12.2021 року до Договору Факторингу №4 від 20.12.2021 року. Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року, ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 28.12.2018 року в сумі 51178,22 грн. Посилання представника\~відповідача на\~те,\~що до\~позову не\~додано доказів\~на підтвердження\~оплати ціни\~прав вимоги\~не заслуговують\~на увагу,\~оскільки до\~позовної заяви\~додано платіжне\~доручення №34291\~від 20.12.2021\~р.\~про сплату\~ТОВ "ФК\~«Еліт Фінанс» АТ «Альфа-Банк» на виконання договору факторингу №4 від 20.12.2021 р. 12878944,00 грн., а в подальшому, у зв`язку з оплатою укладено акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 20.12.2021 року до Договору Факторингу №4 від 20.12.2021 року. Суд вважає, що умови договору та проведення розрахунків між АТ Альфа-Банк та ТОВ ФК ЕЛІТ ФІНАНС з чітким визначенням обсягів набутих позивачем прав до чітко визначених боржників у додатку №1 -1 до договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року, яким, зокрема, є відповідач, які є вичерпними, свідчить про набуття позивачем права вимоги за цим позовом, в силу ст. 512,514 ЦК України. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача не спростував розрахунку заборгованості, який складений на підставі виписки по особовим рахункам за період з 29.12.2018 року по 20.12.2021 року. За цією випискою встановлюється користування відповідачем наданими первісним кредитором кредитними коштами як в бік зняття коштів, так і в бік погашення заборгованості, хоча і не в повному розмірі та несвоєчасно. Враховуючи, що закінчення терміну кредитування визначено 3 роки строк дії картки з моменту випуску, суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості позивачем здійснений в межах дії умов договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження№ 12-161гс19) зазначено, що: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку-зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок-це процесуальний обов`язок суду». Згідно розрахунку заборгованості остання складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 50565,16 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 5375,09 грн, овердрафту (несанкціонованою заборгованістю) в розмірі 1237,97 грн. При цьому із вказаного розрахунку вбачається, що нараховувалась комісія РКО щомісячно у загальному розмірі (порахованому судом) 26145,17 грн. та неустойка (штраф) у розмірі 400 грн. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що суми, які відповідачем вносилися на погашення заборгованості розділялися між всіма нарахуваннями (сплату процентів, комісії, пені тощо). В той же час, положення Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту від 28 грудня 2018 року, не містять умови кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування комісії та неустойки. Будь яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії та неустойки позивачем не надано. З виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що останнім за період з 28.12.2018 р. по 20.12.2021 р. внесено грошових коштів в розмірі 113969,82 грн., з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем внесено коштів на рахунок в загальному розмірі 203569,82 грн., знято коштів з рахунку 211612,94 грн. При цьому, банком періодично як збільшувався так і зменшувався кредитний ліміт, внесені відповідачем суми були розподілені як на погашення заборгованості, процентів, пені та списувалися кошти як за зняття готівки так і за розрахунково-касове обслуговування основної картки тощо. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що сплачені відповідачем кошти в розмірі 26445,17 грн. у вигляді комісії РКО безпідставно було спрямовано першим кредитором на погашення комісії та неустойки. Таким чином, враховуючи черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 30733,05 грн (57178,22 грн - 26445,17 грн). При цьому суд враховує, що стороною відповідача не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не подано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту, та спростовують правильність наданого товариством розрахунку заборгованості. На підставіст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 57178,22 грн, задоволено позов в сумі 30733,05 грн, що складає 53%, а тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1604,84 грн. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). 05.10.2023 року між ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" та адвокатом Макєєвим В.М. було укладено договір про надання правничої допомоги №05-10/23, за яким адвокат надає клієнту послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ у якій клієнт є учасником. За п. 3.1 договору, вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 1000,00 грн. без ПДВ. За актом №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 р., вартість роботи адвоката склала 7100 грн., які були сплачені ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" за платіжною інструкцією №1141 від 07.03.2024 р. Аналізуючи надані представником позивача документи, беручи до уваги заперечення представника відповідача, зважаючи на предмет спору, незначну складність справи, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн є не співмірними зі складністю справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 2000,00 грн., з огляду на те, що позови ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» є шаблонними, договір про надання правничої допомоги укладений один на всі справи, які подаються адвокатом від імені Товариства, оскільки в провадженні судді перебувало щонайменше 9 справ, у яких позовні заяви містять однаковий вигляд та зміст. Суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial