Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Представник АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 січня 2018 року [PERSON] приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент Банк» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок і отримання платіжної картки, та надано відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і видано платіжну картку. Однак, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13 листопада 2024 року має заборгованість у розмірі 13\~522,27 грн. Оскільки по теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає, представник позивача звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14 січня 2018 року у розмірі 13\~522,27 грн. станом на 13 листопада 2024 року, яка складається з: 8\~280,48 грн. - заборгованість за кредитом; 5\~241,79 грн. заборгованість по відсоткам, а також судові витрати у розмірі 3 028 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст.ст.128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 09 січня 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 14 січня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання відповідної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» (а. с. 9). На підтвердження умов кредитування АТ «Акцент-Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «А-Банк» (а. с. 9), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а. с. 14-21), паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а. с. 10), довідку за картами (а.с. 11), довідку за лімітами (а. с. 12), розрахунок заборгованості (а. с. 5-8). Матеріалами справи підтверджено, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 14 січня 2018 року підписаний [PERSON] електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком на номер телефону 14 січня 2018 року. Також судом встановлено, що відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 13 листопада 2024 року становить 13 522,27 грн., яка складається з: 8 280,48 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 5 241,79 грн. загального залишку заборгованості за процентами; 0,00 заборгованості за пенею і штрафом. Отже банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: залишок заборгованості за простроченим тілом кредиту та за процентами на прострочену заборгованість. Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 2 ст. 648 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] виявив бажання отримати кредит, а також був обізнаний і погодився із умовами надання банківських послуг, в тому числі з відсотковою ставкою за користування кредитом, це підтверджується підписами в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 14 січня 2018 року, та тим, що боржник користувався наданими банком коштами. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, матеріалами справи не спростовано факт отримання відповідачем від позивача кредиту. Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані кредитні кошти, а доказів протилежного суду не надав. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідачем порушено умови за кредитним договором від 14 січня 2018 року, суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитним договором, яка станом на 13 листопада 2024 року становить 13\~522,27 грн., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3 028 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved