Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.11.2024 року представник позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до Березанського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.04.2009 року Єланецьким районним судом Миколаївської області по справі №2-163/09 ухвалено рішення про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі вказаного рішення 01.04.2009 року Єланецьким районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №2-163 за яким 07.11.2011 року ВДВС Єланецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 29679998 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 4996 грн., яке 22.11.2021 року закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення), припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (витяг інформації про виконавче провадження № 29679998; постанова про закінчення виконавчого провадження № 29679998 від 22.11.2021 року.) Однак, у вересні 2024 року позивач дізнався, що згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на його земельну ділянку сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 4823082200:03:000:0109 площею 1,86 га накладено обтяження за номером 13096173 у вигляді арешту нерухомого майна, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження 34655422. 10.10.2012 ВДВС Березанського РУЮ. Посилаючись на те, що позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] відповідно до виконавчого листа № 2-163/09 просила суд зняти арешт із земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 4823082200:03:000:0109 площею 1,86 га, накладений постановою відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції від 10.10.2012 року по виконавчому провадженні №34655422 та припинити обтяження внесене на підставі даної постанови до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за наступними відомостями: «тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 13096173, зареєстровано: 10.10.2012 10:02:39 за №13096173 реєстратором: Миколаївська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 3465422. 10.10.2012. ВДВС Березанського РУЮ, об`єкт обтяження: земельна ділянка сільськогосподарського призначення, 1,86 га, кадастровий номер 4823082200:03:000:0109, власник: [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про слухання справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про слухання справи в її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, враховуючи наявні у справі матеріали. Представник відповідача Березанського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про слухання справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги визнала повністю, просила їх задовольнити. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до частини 1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 01.04.2009 року рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області у цивільній справі №2-163/09 стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] борг в розмірі 4996 грн. На підставі вищевказаного рішення 01.04.2009 року Єланецьким районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №2-163, за яким 07.11.2011 року ВДВС Єланецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 29679998 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 4996 грн. 22.11.2021 року постановою головного державного виконавця Єланецького ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закрито виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Проте, у вересні 2024 року позивач дізнався, що згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на його земельну ділянку сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 4823082200:03:000:0109 площею 1,86 га накладено обтяження за номером 13096173 у вигляді арешту нерухомого майна, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження 34655422. 10.10.2012 ВДВС Березанського РУЮ. Листом Березанського ВДВС № М-48/20.5-36 від 10.10.2024 року позивач отримав роз`яснення, що за даними АСВП виконавче провадження № 34655422 по виконанню виконавчого листа № 2-163 виданого 14.04.2009 року Єланецьким районним судом Миколаївської області про стягнення з нього на користь [PERSON] боргу у сумі 4706 грн. завершене 12.10.2012 року у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (відсутність у боржника майна). В рамках виконавчого провадження № 34655422 внесено запис про обтяження № 13096173 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Борг за виконавчим документом станом на дату звернення не погашено. Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника лише в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу до суду або іншого органу, що його видав, а не при поверненні виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження. З огляду на викладене, зняття арешту з вказаного майна неможливо у зв`язку із несплатою боргу. Зважаючи на те, що вирішити дане питання у позасудовому порядку позивачу не вдалося, він звернувся за захистом своїх порушених прав до суду та просив зняти арешт із земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 4823082200:03:000:0109 площею 1,86 га, накладений постановою відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції від 10.10.2012 року по виконавчому провадженні №34655422 та припинити обтяження внесене на підставі даної постанови до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за наступними відомостями: «тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 13096173, зареєстровано: 10.10.2012 10:02:39 за №13096173 реєстратором: Миколаївська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 3465422. 10.10.2012. ВДВС Березанського РУЮ, об`єкт обтяження: земельна ділянка сільськогосподарського призначення, 1,86 га, кадастровий номер 4823082200:03:000:0109, власник: [PERSON] ». Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як роз`яснено п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи зазначене, відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частиною 5 цієї статті передбачено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Із матеріалів справи слідує, що позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] відповідно до виконавчого листа № 2-163, за яким виконавче провадження № 29679998 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено. На даний час в Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація щодо позивача. Згідно з даними АСВП відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом зняття арешту та припинення обтяження. На підставі викладеного,

Outcome: approved