Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом в якому просять визначити, [PERSON] та [PERSON] додатковий строк в 6 (шість) місяців достатній для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивований\~тим,\~що після\~смерті матері\~позивачів,\~залишилось майно\~на яке\~відкрилась спадщина,\~в зв`язку\~з чим\~позивачі звернулися\~до нотаріуса\~з заявою\~на \~прийняття спадщини де\~їм було\~відмовленооскільки ними пропущено строк на подання заяви на прийняття спадщини. Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивачі заявили відповідні вимоги з посиланням поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як окупація та непрацюючі нотаріуси. На судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про смерть [NUMBER] . В квітні 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дев ятої Київської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де позивачам було відмовлено. Державний нотаріус Дев ятої Київської нотаріальної контори Майданник І.В. 05.04.2024 року надала позивачкам Постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат». З початку\~військової агресії\~російської федерації\~проти України\~24\~лютого 2022\~року реалізація\~права громадян\~України на\~спадкування ускладнилися\~через масову\~евакуацію громадян,\~відключення державних\~реєстрів,\~відсутність нотаріусів\~на робочих\~місцях, проблеми зі зв`язком та транспортом, тощо. Зазначене обмежило, позивача у реалізації прав у встановлений законом строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у тому числі із тих причин, що він боявся переміщуватися через об`єктивну, реальну та дійсну загрозу для свого життя та здоров`я, через бойові дії, спричинені збройною агресією російської федерації. Починаючи з моменту вторгнення, озброєні сили російської федерації вели активні бойові дії на всій території Херсонської області та майже кожного дня здійснювали постійні обстріли. Тим більше, з моменту введення воєнного стану в Україні на території Херсонської області будь-які органи державної влади, а також нотаріуси не працювали. Лише нещодавно державний нотаріус почала працювати та здійснювати прийом громадян, а тому, позивач одразу звернувся з заявою на прийняття спадщини, але шестимісячний строк уже був пропущений. Судом встановлено, що позивачі своєчасно не звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини після померлої, у зв`язку із окупацією та не працюючими нотаріусами. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивачі вказують на розуміння ними дій спрямованих на прийняття спадщини, збирання відповідних документів, разом з тим окупація, не працюючий нотаріус за місцем прийняття спадщини слугували підставами пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що факт окупації, нотаріус який значний час не працював, постійні зміни законодавства призвели до необізнаності позивачів, щодо встановлених строків подання заяви на прийняття спадщини, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які пропустили строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбулися можливості оформлення прав на нього, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved