Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

13 грудня 2024 року адвокат Жук Лариса Борисівна, в інтересах [PERSON] , звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] зареєстрована та проживає з дитиною, а саме: дочкою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа, [PERSON] , колишній чоловік, який є батьком їх спільної дочки, після розірвання шлюбу 21.11.2011 проживав з нею до 08.02.2024 за вказаною адресою. Зазначила, що у зв`язку, з тим, що колишній чоловік не мав свого житла та після розірвання шлюбу продовжував проживати в квартирі [PERSON] , остання за останні 8 років потерпала від насильства зі сторони колишнього чоловіка. Чоловік систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство, завдавав побоїв, принижував її честь та гідність, при цьому дитина була свідком таких дій. Останньою крапкою стало нанесення легких тілесних ушкоджень неповнолітній дитині. Звертає увагу, що заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2016 року, проте, це не дало жодного результату. 09.02.2024 працівникам поліції зафіксований факт нанесення тілесних ушкоджень дитині. Про факт події внесено заяву в ЄДРДР, за наслідками розгляду справи Ужгородським міськрайонним судом винесено вирок від 04.03.2024 у справі №308/3839/24, згідно з яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 23.04.2024 Ужгородським міськрайонним судом прийнято рішення, яким видано обмежувальний припис відносно [PERSON] строком 6 місяців. Стверджує, що кривдник неодноразово порушував встановлені судом заходи тимчасового обмеження, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Проте погрози та психологічний тиск зі сторони [PERSON] не припинилися. Будучи у безвихідній ситуації, переляканою, та нервуючись за дитину, заявниця 28.11.2024 звернулась до Ужгородського міського центру соціальних служб ДСП УМР за допомогою. Даний центр скерував потерпілих до БВПД для подальшого вирішення проблеми від домашнього насильства з боку колишнього чоловіка [PERSON] . Вказує, що [PERSON] вчиняє насильство щодо заявниці протягом тривалого часу, його агресія щоразу посилюється. З огляду на наведені обставини щодо наявності психологічного насильства, що чинить колишній чоловік відносно заявниці та їх спільної дитини, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, нанесенні легких тілесних ушкоджень, вважає, що заявниця з дитиною, як жертви такого насильства, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В зв`язку з чим просить видати обмежувальний припис на [PERSON] на строк 6 місяців Ухвалою суду від 16.12.2024 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. У судовому засіданні, яке відбулось 18.12.2024, представник заявниці підтримала подану заяву, просила таку задовольнити з підстав, наведених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулось 18.12.2024 заперечив щодо заявленого, зазначив, що не вважає, що вчиняє психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини чи доньки. Вказав, що наразі являється військовослужбовцем і проходить службу у Збройних Силах України, можливостей вчиняти тиск чи насильство у нього немає. Також вказав, що не має бажання в подальшому підтримувати стосунки з колишньою дружиною, проте у нього є донька, і він бажає брати участь у її житті та вихованні. Також з метою скористатись правом на правову допомогу, просив відкласти судове засідання. Також в судовому засіданні був досліджений аудіозапис розмови заінтересованої особи [PERSON] з колишньою дружиною [PERSON] . Розгляд справи за клопотанням заінтересованої особи, ухвалою, занесеною до протоколу, був відкладений до 20.12.2024. 20.12.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника заінтересованої особи, адвоката Петюшки\~Р.В., про ознайомлення з матеріалами справи та, у зв`язку з цим, відкладення розгляду справи, призначеної на 20.12.2024. Розгляд справи було відкладено до 23.12.2024. В судовому засіданні, яке відбулось 23.12.2024, заявниця та її представник підтримали подану заяву, заявниця зазначила, що постійний психологічний тиск і насильство з боку [PERSON] негативно впливає на її моральний та фізичний стан, ця ситуація так само негативно впливає і на неповнолітню дитину. Представник заінтересованої особи, адвокат Петюшка\~Р.В. щодо задоволення заяви заперечив, зазначив, що підстав для такого обмеження прав [PERSON] із поданих документів не вбачається, звернув увагу, що наразі [PERSON] відбуває службу у Збройних Силах України за межами Закарпатської області, а отже фізично виключена можливість вчинення ним насильства. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 3 Конституції України\~проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України\~визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Положеннями\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до\~ст. 350-1 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно\~статті 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною 2\~ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, зокрема подружжя, колишнє подружжя. Положеннями частин 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Частиною 3\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4\~ст. 263 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 756/3859/19 та номером провадження 61-11564св19, вказано, що: «обмежувальний припис стосовно кривдника\~встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 753/23624/18 та номером провадження 61-9012св19, зазначено, що: «протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у\~сім`ї. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд апеляційної інстанції, надавши належну оцінку доведеності факту вчинення особою факту психологічного насильства щодо іншої особи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування обмежувального припису щодо такої особи. Встановлені обставини підтверджують факт вчинення особою по відношенню до колишньої дружини психологічного та фізичного насильства. Встановивши, що відносини учасників цієї справи не покращились, інша особа не надає належної оцінки агресивності своїх дій, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність загрози здоров`ю заявника та існування ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства». Як встановлено судом, [PERSON] зареєстрована та проживає з дитиною, а саме: дочкою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа, [PERSON] , колишній чоловік, який є батьком їх спільної дочки, після розірвання шлюбу 21.11.2011 проживав з нею до 08.02.2024 за вказаною адресою. 09.02.2024 працівникам поліції зафіксований факт нанесення тілесних ушкоджень дитині. Про факт події внесено заяву в ЄДРДР, за наслідками розгляду справи Ужгородським міськрайонним судом винесено вирок від 04.03.2024 у справі №308/3839/24, згідно з яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 23.04.2024 Ужгородським міськрайонним судом прийнято рішення, яким видано обмежувальний припис відносно [PERSON] строком 6 місяців. 23.09.2024 Ужгородським міськрайонним судом ухвалено вирок у справі №308/15208/24 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України, а саме умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом. Згідно зазначеного вироку [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. Зазначений вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження і в апеляційному порядку не оскаржувався. Досліджений в судовому засіданні аудіозапис розмови заінтересованої особи із заявницею підтвердив факт грубого, нецензурного спілкування [PERSON] із заявницею. В судовому засіданні заінтересована особа підтвердила, що, коли вона знаходиться в стані сп`яніння, дійсно може грубо і нестримано розмовляти. Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, а також викладені у заяві обставини та встановлені в судовому засіданні факти, суд приходить до висновку, що дії [PERSON] по відношенню до заявника є проявом психологічного насильства. Враховуючи тривалий період, протягом якого заінтересована особа [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство по відношенню до [PERSON] , не висловлює щирого каяття щодо своєї поведінки, про що свідчать дії останнього, в тому числі в судовому засіданні, яке відбувалось 18.12.2024, а також вбачається з вироку Ужгородського міськрайонного суду від 23 вересня 2024 року (справа №308/15208/24), яким його було визнано винним та притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.\~390-1 КК України (умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом), суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до [PERSON] та її доньки [PERSON] , [INFO] , необхідно застосувати обмежувальний припис на максимальний строк. Суд вважає за необхідне зазначити, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, на підставі викладеного вище, дослідивши та проаналізувавши надані у справі докази і надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.

Outcome: approved