Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

1.Описова частина рішення. 1.1. Позиція позивача. 21 жовтня 2024 року [PERSON] (далі позивач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі позивач-2, [PERSON] ) звернулися в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] (далі спадкодавець). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є доньками спадкодавця, а позивач [PERSON] її онуком. За свого життя, а саме 24 травня 2016 року, спадкодавець склала заповіт, у якому на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1) онуку [PERSON] виділити: - земельну ділянку площею 0,2522 га. для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1661; - у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат загальною площею відповідно до 15 кв.м. та 15,3 кв.м., кухню площею 6,7 кв.м., сіни загальною площею 8,2 кв.м. та веранду площею 6,7 кв., а всього загальною площею 51,9 кв.м; - частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722885000:02:001:1660; - 0,623 га. ділянки №140 земельної частки (паю) та 0,59 га. ділянки №139 земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100; - земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0722885000:02:001:1659, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серію ЯД №303849. 2) доньці [PERSON] виділити: - у житловому будинку за адресою [ADDRESS] одну житлову кімнаті площею 15,2 кв.м., а також літню кухню; - частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1660; - цілу земельну ділянку площею 0,122 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1662; - 0,623 га. ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) та 0,59 га. ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100. 3) доньці [PERSON] виділити 0,623 га. ділянки №140 земельної частки (паю) та 0,59 га. ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100. Однак, земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0722885000:02:001:1659, спадкодавець поділила згідно технічної документі із землеустрою, внаслідок чого утворилися дві земельні ділянки площами 0,1905 га та 0,0843 га. Остання ділянка була відчужена. Тому до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 0,1905 га. з новим кадастровим номером 0722885000:02:001:5027. Всі спадкоємці за заповітом прийняли спадщину у встановленому порядку. Однак оформити свої спадкові права спадкоємці не можуть, оскільки у заповіті спадкодавець не визначили частки у майні, які заповіла, у зв`язку з чим нотаріус відмовляється видати свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на вищевикладене, для поновлення своїх спадкових прав, позивач просить суд визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: 1) за [PERSON] на: - земельну ділянку площею 0,2522 га. для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1661; - 3/4 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] ; - 3/4 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722885000:02:001:1660; - 1/3 частки ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) та 1/3 частки ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100; - 3/4 частки земельної ділянки площею 0,1905 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0722885000:02:001:5027; 2) за [PERSON] на: - 1/4 у житловому будинку за адресою [ADDRESS] ; - 1/4 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1660; - земельну ділянку площею 0,122 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1662; - 1/3 частки ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) та 1/3 частки ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100; - 1/4 частки земельної ділянки площею 0,1905 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0722885000:02:001:5027; 3) за [PERSON] на 1/3 частки ділянки №140 земельної частки (паю) та 1/3 частки ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100. В судове засідання позивачі не прибули, але у письмовій заяві просять суд слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. 1.2. Позиція відповідача [PERSON] . Відповідач письмового відзиву на позов не подала, в судове засідання також не прибула, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. 1.5. Заяви, клопотання учасників справи, а також процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 04 грудня 2024 року судом були витребувані матеріали спадкової справи, які надійшли на адресу суду 19 грудня 2024 року. 2. Мотивувальна частина рішення Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав. 2.1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є доньками спадкодавця, а позивач [PERSON] її онуком. Вказані обставин сторонами не заперечуються, а також підтверджуються відповідними документами цивільного стану, які наявні в матеріалах справи. За свого життя, а саме 24 травня 2016 року, спадкодавець склала заповіт, у якому на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1) онуку [PERSON] виділити: - земельну ділянку площею 0,2522 га. для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1661; - у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат загальною площею відповідно до 15 кв.м. та 15,3 кв.м., кухню площею 6,7 кв.м., сіни загальною площею 8,2 кв.м. та веранду площею 6,7 кв., а всього загальною площею 51,9 кв.м; - частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722885000:02:001:1660; - 0,623 га. ділянки №140 земельної частки (паю) та 0,59 га. ділянки №139 земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100; - земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0722885000:02:001:1659, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серію ЯД №303849. 2) доньці [PERSON] виділити: - у житловому будинку за адресою [ADDRESS] одну житлову кімнаті площею 15,2 кв.м., а також літню кухню; - частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1660; - цілу земельну ділянку площею 0,122 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0722885000:02:001:1662; - 0,623 га. ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) та 0,59 га. ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100. 3) доньці [PERSON] виділити 0,623 га. ділянки №140 земельної частки (паю) та 0,59 га. ділянки № [NUMBER] земельної частки (паю) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №116100. Одночасно, земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0722885000:02:001:1659, спадкодавець поділила згідно технічної документі із землеустрою, внаслідок чого утворилися дві земельні ділянки площами 0,1905 га та 0,0843 га. Остання ділянка була відчужена. Тому до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 0,1905 га. з новим кадастровим номером 0722885000:02:001:5027. Право власності спадкодавця на вищенаведене спадкове майно підтверджується копіями правовстановлюючих документів, які наявні в матеріалах спадкової справи, та сторонами не оспорюється. Зі змісту спадкової справи також слідує, що всі спадкоємці за заповітом прийняли спадщину у встановленому порядку. Спадкоємці за законом, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, за матеріалами спадкової справи відсутні. Постановами приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гловцької А.В. від 18 вересня 2024 року всім трьом спадкоємцям було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Основним мотивом відмови було те, що оскільки у заповіті не зазначені конкретні частки нерухомого майна, яке спадкоємець заповіла, тому нотаріус не в змозі визначити справжню волю спадкодавця. Отже, проаналізувавши надані сторонами докази та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що спірні правовідносин виникли з приводу спадкування нерухомого майна за заповітом, у разі неможливості визначити справжну волю спадкодавця. 2.3. Норми права, які застосував суд до розглядуваних правовідносин, та мотиви їх застосування. 2.3.1. Норми, що регулюють спадкові відносини. Оскільки спірні правовідносини виникли з приводу спадкування за заповітом, релевантними в даному випадку будуть норми, які регулюють спадкове право та містяться у Книзі шостій Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1222 ЦК України). До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (частини друга та третя стаття 1225 ЦК України). Тлумачення заповіту\~може бути\~здійснене після\~відкриття спадщини\~самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213\~цього Кодексу (стаття 1256 ЦК України). 2.3.2. Норми, що регулюють захист права власності. Окрім спадкових правовідносин в даній справі важливим аспектом є норми, які регулюють відносини захисту права власності, адже основною метою цього позову є поновлення прав спадкоємців, які вважаються власниками успадкованого майна з моменту відкриття спадщини, але не можуть оформити ці права у нотаріуса. В такому випадку застосовуються положення статті 392 ЦК України, у яких передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 2.4. Позиція суду. 2.4.1. Щодо питання наявності порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивачів, а також належного складу відповідачів. Перш ніж переходити до питання вирішення справи по суті, необхідно вирішити, чи дійсно були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи законні інтереси позивачів. В цьому контексті слід звернути увагу на положення статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якими передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ці ж положення знаходять своє відображення у частині першій статті 4 ЦПК України, якою передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто, обов`язковою передумовою для звернення до суду в порядку цивільного судочинства є наявність порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача (заявника). В даному випадку, з огляду на відмову нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину за законом, та неможливість в іншому порядку, ніж судовому, оформити свої спадкові права, можливо вважати, що право власності позивачі не визнається, а такий спір може бути розглянути судом. Склад відповідачів у даному випадку визначений вірно, оскільки за усталеною судовою практикою, нотаріус, який безпосередньо відмовив у видачі свідоцтв про право спадщину, не можу бути відповідачем у таких спорах, а відповідачами мають бути всі інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або вважаються такими, що прийняли спадщину, а в разу їх відсутності відповідний орган місцевого самоврядування за місцезнаходження майна, що є предметом спору. 2.4.2. Щодо необхідності тлумачення заповіту. Одним із аспектів даної справи є наявність можливого дефекту волі спадкодавця, яка сформувала заповіт таким чином, що не є очевидним, яку ж саме часту у спірному нерухомому майні вона заповіла спадкодавцям, вираженому у дробовому числі. В такому випадку доречними є положення статті 1256 ЦК України, яка регулює тлумачення заповіту та вказує, що воно може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. І лише у наявності спору між спадкоємцями, воно може бути здійснено судом. Розглядаючи дану справу слід дійти висновку, що спір між спадкоємцями стосовно тлумачення заповіту відсутній, адже відповідач повністю визнала позов та не заперечує стосовно запропонованого позивачами розподілу спадкового майна, який здійснений приблизно за площею окремих приміщень у будинку, а також площами земельних ділянок, що зазначені спадкодавцем у своєму заповіті. Тому, з огляду на те, що між спадкоємцями досягнута згода стосовно тлумачення заповіту, необхідність такого тлумачення судом відсутня. 2.4.3. Щодо захисту права власності позивачів. Як вже зазначав суд вище, положеннями статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що нотаріус відмовив сторонам в оформленні їх право власності на спадкове майно, а іншого порядку поновлення їх прав не існує, враховуючи, що самі спадкоємці досягли одного розуміння заповіту спадкодавця, що виключає необхідності його тлумачення судом, суд дійшов висновку, що права та законні інтереси спадкоємців підлягають судовому захисту, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved