Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

28.08.2024 року [PERSON] звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила постановити рішення про припинення права відповідача на 16/100 частин у спільному майні по [ADDRESS] та визнати їх за нею; стягнути з відповідача 3000,00 грн. за оплату судової будівельно-технічної та оціночно-технічної експертизи №125-165/1 від 28.08.2024 року, за яку позивачкою було сплачено 6000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на теперешній час позивачка є власницею 84/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.12.2023 року за відповідачем визнано 16/100 частин житлового будинку за вищевказаною адресою. Відповідач у вказаному житловому будинку не мешкає, позивачка повністю утримує вказаний житловий будинок та платить за нього комунальні послуги. Відповідач мешкає з сім`єю за іншою адресою, за такого вважає є підстави для задоволення позовних вимог про просить суд. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 07.09.2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Почато підготовче провадження та призначене проведення підготовчого засідання. 05.11.2024 року до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] , в якій остання просила закрити підготовче провадження у справі, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 05.11.2024 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Також, було зобов`язано позивачку до 02.12.2024 року надати суду докази внесення коштів в сумі 110684 грн., на депозитний рахунок суду для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна, попередньо визначеної суми судових витрат тощо). 20.11.2024 року до канцелярії суду надійшло клопотання від представника [PERSON] - адвоката Трушнікова М.М., в якому останній просив, на виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.11.2024 року, долучити до матеріалів справи квитанцію, як доказ внесення коштів в сумі 110684 грн., на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави, вартість 16/100 частин у спільному майні: житлового будинку [ADDRESS] . В судове засідання відповідач, який повідомлений про дату, час та місце слухання справи належним чином, не з`явився, про наявність поважних причин, які перешкоджають явці в судове засідання суду не повідомив. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі наполягали на задоволенні позову з підстав наведених в ньому. Заслухавши учасників справи, всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволеню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 20 квітня 2005 року батько чоловіка позивачки, [PERSON] , подарував своєму сину, [PERSON] , 65/100 частин в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка, як його дружина успадкувала 65/100 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.12.2023 року по справі №490/6438/21 за позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради, треті особи: [PERSON] , Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності у порядку спадкування та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , Миколаївської міської ради, про визнання права власності у порядку спадкування було додатково визнано за [PERSON] 19/100 частин у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . За [PERSON] було визнано 16/100 частин вищезазначеного житлового будинку. Таким чином, на теперешній час позивачка є власницею 84/100 частин житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач у вказаному житловому будинку не мешкає, позивачка повністю утримує вказаний житловий будинок та сплачує за нього комунальні послуги. Відповідно висновку експерта №125-165/1 судової будівельно-технічної та оціночно-технічної експертизи від 28.08.2024 року провести виділ 16/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2.-15-2019 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення» - технічно не можливо. Також відповідно висновку експерта №125-165/1 судової будівельно-технічної та оціночно-технічної експертизи від 28.08.2024 року провести виділ 16/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами відповідно до СніП 2.08.01.-89 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення». Відповідно до площі, яка ідеально приходиться на частку 16/100 частин, а саме: 11,52 кв.м., - технічно не можливо. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. За правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно усталеної судової практики Верховного Суду, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Так, частка відповідача у спірному майні становить 16/100, а частка позивачки 84/100, тобто частка відповідача є незначною та виділити її в натурі є неможливим з технічної точки зору, спільне користування та володіння майном між сторонами теж є неможливим. Судом встановлено, що сторони, які є співвласниками спірного житла не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство, а встановлені обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном. Також встановлено, що відповідач, проживає в іншому житловому приміщені, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, так як припинення частки відповідача на житловий будинку, яка складає 16/100 та є незначною, із виплатою її вартості, не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до абзацу 3 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Згідно висновку висновку експерта №125-165/1 судової будівельно-технічної та оціночно-технічної експертизи від 28.08.2024 року сума компенсації по ринковій вартості за 16/100 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами з урахуванням земельної складової в домоволодінні [ADDRESS] загальною площею - 11,52 кв.м., яку повинна виплатити позивачка відповідачу, становитиме - 110684 грн. Відповідно квитанції №0.0.3997304086.1 від 11.11.2024 року позивачка внесла на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави у сумі 110684,00 грн., що становить вартість 16/100 частин у спільному майні: житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином, оскільки спільне володіння і користування спільним майном, житловим будинком, не можливо, та сторони не спілкуються між собою та не підтримують стосунки,при цьому частка відповідача є незначною, а саме 16/100 частини і виділити її в натурі в домоволодінні неможливо, судом не встановлено наявності домовленості між сторонами про спільне володіння і користування житловим будинком, відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає, а також те, що позивачкою внесено на депозитний рахунок вартість належної відповідачу частки, а припинення права власності відповідача на належну йому частку не спричинить суттєвої шкоди його інтересам, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачкою при подачі позову в сумі 1211,20 грн., підлягає стягненню з відповідача. Беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог та обставини, які підлягають доведенню при розгляді даної справи, подання стороною позивача такого доказу, як висновок експерта будівельно-технічної і оціночно-будівельної експертизи для визначення ринкової вартості спірної квартири та визначення можливості встановлення порядку користування такою квартирою у відповідності до розміру ідеальних часток співвласників є необхідним, оскільки відповідні обставини не можуть доказуватись іншими доказами. Отже витрати позивача на оплату послуг експерта є необхідними, а їх розмір (3000,00) відповідає критеріям розумності та співмірності, а відтак такі витрати підлягають стягненю з відповідача. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved