Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 13.08.2019 між АТ «Ідея Банк» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений договір кредиту №Z41.15242.005587146. Відповідно до умов Договору Банк надав клієнту кошти в сумі 22097,00 грн. строком до 13.08.2022 зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% від залишкової суми кредиту. Також позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно відповідно до графіку платежів. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «Оптіма Факторинг» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимори за Кредитним договором №Z41.15242.005587146. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.12.2023 утворилася заборгованість у розмірі 59352,76 грн., що складається з наступного: заборгованість за основним боргом - 21483,28 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 6,39 грн. та заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту - 37863,09 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Профіт Капітал», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 59352,76 грн. та судові витрати у справі. 1.2 Відповідачкою подано до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких позов не визнає та вказує, що відносно вказаних вимог сплив строк позовної давності, оскільки позивач мав право звернутися до суду із даним позовом з 13.09.2019 по 13.09.2022, а позов був пред`явлений 13.09.2024, тобто з пропуском строку позовної давності, що має наслідком відмову у задоволені позову. Крім тоо вказує, що позивачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору кредитором, а саме факт надання грошових коштів позичальнику. Як і не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником. У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло за яких обставин сформувалися суми, які просить стягнути позивач. Також вважає. Що не підлягає стягненню комісія за обслуговування кредиту. Тому, просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 13.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 13.08.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z41.15242.005587146. Пунктами 1.1.-1.4 договору передбачено, що сума кредиту складає 22097,00 грн, кредит надається строком на 36 місяців, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. Згідно умов Договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до Графіку платежів як «Плата за обслуговування кредиту» (а.с.5-7). Також, 13.08.2019 [PERSON] підписала Заяву-приєднання до публічного договору щодо добровільного страхування життя, згідно якого вигодо набувачем є Банк. Страховий платіж сплачується одноразово у розмірі 4276,84 грн. з суми наданого кредиту (а.с.13-14). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.9-10). [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 17820,16 грн. (сума визначена з відрахуванням страхото платежу), що підтверджується ордером - розпорядженням №1 про видачу кредиту від 13.08.2019 та ордером - розпорядженням №2 про страхового платежу від 13.08.2019 (а.с.15). Відповідно до наданого АТ «Ідея Банк» розрахунку заборгованості [PERSON] , станом на 19.12.2023 заборгованість відповідача за основним боргом становить 21483,28 грн., заборгованість за відсотками становить 6,39 грн. та заборгованість за комісіями 37863,09 грн., а всього 59352,76 грн. (а.с.138). З виписки по рахунку [PERSON] за кредитним договором вбачається, що остання користувалася кредитними коштами, а також здійснювала платежі на погашення кредиту (а.с.16-17). 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «Оптіма Факторинг» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.23-29). Відповідно до реєстру боржників від 19.12.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №Z41.15242.005587146 в сумі 59352,76 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 21483,28 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 6,39 грн. та заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту - 37863,09 грн. (а.с.30-32). Крім того, 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимори за Кредитним договором №Z41.15242.005587146 (а.с.34-38). Відповідно до реєстру боржників від 22.12.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №Z41.15242.005587146 в сумі 59352,76 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 21483,28 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 6,39 грн. та заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту - 37863,09 грн. (а.с.39-41). Також, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.62 зворот). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісіями суд застосовує наступні норми права. Відповідно до п. 1.5 Договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості» у розмірі 2,65% середньомісячно від початкової суми кредиту. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. «Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача» - ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-1746цс16, та в постанові від 4 червня 2018 року, справа № 758/8481/15-ц, з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а відповідні умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи № 6-2071цс16, обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 13.08.2019 Кредитного договору. [PERSON] , будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилася, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі, однак не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів. ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. 5.2 Суд критично оцінює доводи відповідачки викладені у запереченнях, що позивачем не підтверджено факт надання грошових коштів, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема ордером - розпорядженням №1 про видачу кредиту від 13.08.2019 та ордером - розпорядженням №2 про сплату страхового платежу від 13.08.2019. Крім того, з виписки по рахунку [PERSON] за кредитним договором вбачається, що остання користувалася кредитними коштами, а також здійснювала платежі на погашення кредиту. Відтак, позивачем доведено належними доказами факт невиконання [PERSON] умов Кредитного договору, що стало наслідком виникнення заборгованості. 5.3 Суд відхиляє заперечення відповідача щодо розрахунку заборгованості в частині основної суми боргу та нарахованих відсотків, оскільки у виписці по рахунку відображено факт видачі суми кредиту та виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дати та суми платежу. Так, відповідачка отримала кредит у розмірі 22097,00 грн., 17.09.2019 було здійснено погашення простроченого основного боргу в розмірі 613,72 грн., тому заборгованість за основним боргом складає 21 483,72 грн., що відповідає сумі, вказаній первісним кредитором у довідці-розрахунку. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за основним боргом та нарахованими відсотками, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 21 483,72 грн. грн. та відсотків у розмірі 6,39 грн. 5.4 Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за комісіями згідно кредитного договору №Z41.15242.005587146, суд погоджується із запереченнями [PERSON] та враховує чинну судову практику і положення законодавства про захист прав споживачів, про що детально вказано в розділі IV: включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за послуги, що супроводжують кредит, є неправомірним, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. 5.5 Щодо клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Судом встановлено, що строк кредитування становить 36 місяців, згідно Графіку платежів, яким міститься у Договорі, датою остаточного повернення кредиту є 13.08.2022. Відтак початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати саме з 13.08.2022, а позивач звернувся до суду 02.08.2024, тобто в межах строку давності, тому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності по даній справі. 5.6 Крім того, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Разом з тим, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. 5.7 У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.8 Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Судом з`ясовано, що обумовлені ТОВ «ФК «Профіт Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021; Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги від 23.05.2024; Актом прийому-передачі надання правової допомоги; платіжною інструкцією від 13.06.2024про сплату за послуги з правової допомоги; (а.с.43-49, 54). Позовні вимоги задоволено судом на 36%, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційні сума судового збору в розмірі 1090,08 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2520,00 грн.

Outcome: partial