Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

30.07.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в особі свого представника Міньковської А.В. звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якій просить: - поновити строк позовної давності для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №200511230 від 21.04.2016 року; -стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за договором № 200511230 від 21.04.2016 року у загальному розмірі 50 333,95 грн., яка складається з основної суми боргу - 33 689,83 грн., інфляційних втрат - 13 607,94 грн. та 3% річних - 3 036,18 грн.; - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 42649746) судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.08.2024 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2024 року було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2024 року справу було передано за підсудністю на розгляд до Сколівського районного суду Львівської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сколівського районного суду Львівської області від 26.11.2024 року справа передана для розгляду судді Броні А.Л. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 04.12.2024 було прийнято справу до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України. Розгляд справи відбувся 09.01.2024 року без учасників справи. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 21.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», далі - Банк, та гр. [PERSON] було укладено угоду № 200511230 щодо кредитування (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 12 081,22 грн. зі встановленим строком користування з 21.04.2016 року по 21.04.2018 року, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» було набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої Позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. 23.05.2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" було віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 було розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку, шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Позивач вказує на ту обставину, що Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, однак відповідачка порушила умови Кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, внаслідок чого станом на 30.07.2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за Кредитним договором становить 33 689,83 грн., з яких: 11 578,26 грн. - заборгованість за кредитом; 22 111,57 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відтак позивач зазначає, що сума збитків з урахуванням 3% річних становить 3 036,18 грн., а інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань становлять 13 607,94 грн. З огляду на наведене, згідно розрахунку позивача, загальна сума заборгованості відповідачки становить 50 333,95 грн. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не подала. У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 21.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено договір у формі заяви (оферти) № 200511230 про надання кредиту в сумі 12 081,22 грн. строком на 730 днів, з 21.04.2016 року по 21.04.2018 року, на підставі анкети-заяви №2709646. Під час укладення зазначеного договору відповідачка ознайомилась та підписала довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту. 20.07.2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 року, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників. Згідно витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський», якиє є додатком до договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, право вимоги за кредитним договором № 200511230 від 21.04.2016 року зі строком закінчення 21.04.2018 року, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Загальна сума заборгованості становить 33 689,83 грн. та складається з основної суми боргу у розмірі 11 578,26 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 22 111,57 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження заявлених вимог подав до суду докази, а саме: заяву (оферту) [PERSON] № 200511230 від 21.04.2016, анкету № 2709646 від 21.04.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту від 21.04.2016, Договір добровільного страхування життя №NS200511230 від 21.04.2016, договір № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», Витяг з реєстру боржників, платіжне доручення №25 від 09.07.2022 на суму 5 307 308,39 грн., на підтвердження оплати за договором факторингу, графік платежів, з яким ознайомлена [PERSON] . Матеріали справи також містять розрахунок заборгованості за кредитним договором №200511230 від 21.04.2016 року. Зокрема, сума боргу з 09.07.2021 року до 09.07.2024 року становить 33 689,83 грн. Позивач розрахував період прострочення грошового зобов`язання - 1097 днів, а саме: 33 689,83 грн. (сума боргу) + 13 607, 94 грн. (інфляційне збільшення) + 3 036, 18 грн. (штрафні санкції) = 50 333, 95 грн. Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що зазначений розрахунок заборгованості не можна розглядати в якості належного доказу, оскільки сума заборгованості за кредитним договором № 200511230 від 21.04.2016 визначена вже після укладення договору відступлення права вимоги від 20.07.2020 року. Разом з тим, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в правовому висновку постанови від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Проте, суд зауважує, що позивачем надано лише відомості щодо загального розміру кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би відомості про суму коштів, яку відповідачка отримала в межах встановленого кредитного ліміту, суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду (щомісячно), що фактично позбавляє суд можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 200511230 який був укладений 21.04.2016 року. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених до неї додатків, кредитний договір між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 21.04.2016, а договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи фінанс» 20.07.2020 року. При цьому п. 1 Договору відступлення передбачає набуття права вимоги Новим кредитором - ТОВ «Діджи фінанс» на підставі Додатку 1 до даного договору. Однак, позивачем до матеріалів позовної заяви не додано Додаток 1 до Договору відступлення, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк Михайлівський». Суд не приймає в якості належного доказу витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є Додаток № 1 до Договору відступлення, який повинен був бути підписаний обома учасниками угоди, тобто як представником ПАТ «Банк Михайлівський», так і представником ТОВ «Діджі Фінанс». Всупереч зазначеному, витяг з реєстру, засвідчений в односторонньому порядку лише ТОВ «Діджі Фінанс», не може замінити Додатку 1 до Договору відступлення. Таким чином суд не може належним чином надати правову оцінку розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки з долучених до матеріалів справи доказів не вдається можливим встановити суму отриманого кредиту, сплачених коштів за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, дату їх сплати та нарахування, а відтак і підставність нарахування позивачем інфляційних та 3% річних. За таких обставин суд приходить висновку, що позивач, всупереч ст. 81 ЦПК, не довів належними та допустимими доказами ані факту отримання відповідачкою кредиту, ані розміру заборгованості за кредитним договором, відтак відсутні підстави і для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Щодо строків позовної давності про які зазначає позивач, суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із матеріалів справи відповідачка-боржник не заявила про застосування спливу строку позовної давності щодо даного спору, а тому суд не вбачає підстав розглядати клопотання про поновлення строків позовної давності для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed