Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

у листопаді 2024 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 04.07.2023 між ТОВ «Бі Джи Мікофінанс» та [PERSON] з допомогою інформацфійно-комунікаційної системи був укладений кредитний договір № 18610022, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 8\~000,00 грн, грошові кошти перераховані на поточний рахунок, вказаний відповідачем при оформленні кредиту, сплатою процентів за кожний день користування кредитом у такому розмірі та порядку: за 1 день користування кредитом 5,0000%, з 2 по 15 день 1,8000%, з 16 по 30 день 3,0000%, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в строки та порядку, встановленому кредитним договором та кінцевим терміном погашення 03.08.2023. 30.11.2023 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда Ф» було укладено договір факторингу № 3011, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», включно і до [PERSON] , яка станом на 14.11.2024р. становить 14\~016,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 14 016,00 грн, понесені судові витрати та витрати на правничу допомогу (а.с.2-6). Ухвалою від 25.11.2024 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 37). У судове засідання сторони вдруге не з`явилися вдруге та повторно, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать довідки про доставку електронного документу (а.с.40,41, 42, 43), відповідач рекомендованим листом, який повернуто суду 11.12.2024 та 03.01.2025 з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.44, 45, 50,51), причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 04.07.2023 [PERSON] уклав з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» кредитний договір № 18610022, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти на умова та порядку, встановлених договором, кредит надано у розмірі 8\~000,00 грн, строком на 30 днів, термін повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 03.08.2023, сплатою процентів: за 1 день користування кредитом 5,0000%, з 2 по 15 день 1,8000%, з 16 по 30 день користування 3,0000%. Рекомендована дата повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів у сумі 10\~416,00 грн 19.07.2023 (а.с.8-10). Відповідно до п.5.1. Договору позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами договору, а також із діючими «Правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту», розміщеними на сайті кредитодавця на моменту кладення договору. Підписанням договору позичальник підтверджує, що йому надана вся інформація згідно ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулюваня ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.9). Згідно з п. 5.11 договір укладається з допомогою інформаційно-комунікаційної системи шляхом розміщення кредитодавцем проекту кредитного договору в особистому кабінеті позичальника, що є пропозицією про його укладання (офертою), та прийняттям пропозиції (акцептом) позичальником, ячка надається ним шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Приймаючи пропозицію (оферту) кредитодавця та погоджуючись з Правилами та умовами електронного договору, позичальник отримує від кредитодавця одноразовий ідентифікатор, який відповідно до ч. ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» використовується з метою підписання електронного договору (а.с.9 на зв.). Відповідно до паспорту споживчого кредиту розмір кредиту складає 8\~000,00 грн, строком на 30 днів, процентна ставка 914,93% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту 14\~016,00 грн, реальна річна процентна ставка 91732,89 річних. Також в паспорті зазначено, що [PERSON] підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування (а.с. 10 на зв.-11). У графіку платежів, що є Додатком №1 до кедитного договору № 18610022 від 04.07.2023, зазначено детальний перелік складових загальної вартості кредиту, сум погашення основного боргу, сплати процентів, реальної річної процентної ставки (а.с.11 на зв.) Як видно з документа № 606694419, 04.07.2023 ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» перераховано 8\~000,00 грн на платіжну карту [NUMBER] згідно договору 18610022 (а.с.12). 30.11.2023 між ТОВ «ФК Артеміда-Ф» та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» укладено договір факторингу № 3011, за умовами якого фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за основними зобов`язаннями в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги згідно Реєстру договорів (Додаток №1) (а.с.13-21). Як вбачається з витягу з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 14 016,00 грн (а.с.22). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором №18610022 від 04.07.2023 складає 14 016,00 грн, з яких: 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 6 016,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.23). Відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №18610022 від 04.07.2023, наданого ТОВ «Бі Ел Джи Макрофінанс», заборгованість [PERSON] станом на дату відступлення прав вимоги складає 14\~016,00 грн (а.с.24). 05.12.2023р. позивачем направлено [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 18610022 від 04.07.2023 (а.с.25). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, між відповідачем та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «ФК\~«1\~безпечне агенство\~необхідних кредитів»,укладено кредитний договір та договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, йому перераховані кредитні кошти, які він використовував. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Отже, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 18610022 від 04.07.2023 у розмірі 14 016,00 грн в установлені договором строки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за вказаними кредитними договорами в розмірі 14 016,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До позовної заяви ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» додано: копію договору про надання правової допомоги № 20241112-2Ш від 12.11.2024, розрахунок суми судових витрат у справі, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.29-32). Згідно розрахунку суми судових витрат у справі, сума витрат на правничу допомогу адвоката, яку очікує понести позивач, складає 7\~000,00 грн, в яку включається: оплата послуг за аналіз документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви; оплата послуг адвоката за збирання доказів, долучених до позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи (а.с.31). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд звертає увагу, що ця справа є типовою та нескладною, та зважаючи на те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно із зазначеним переліком. Ураховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, що зазначені вище, складність та категорію справи, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд уважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 3 000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved