Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

26.09.2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 84 840,00 грн., також просить стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.01.2022 між ТОВ «Укркредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою «Веб-сайту», який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1037-9168. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12 000 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк кредитування - 21 день, знижена відсоткова ставка 2 % в день, стандартна - 3 % в день. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця. Позивач зазначає, що на офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Також, позивач зазначає що відповідач вже 3 рази брав кредити у ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і кожний раз повертав грошові кошти. Станом на 07.09.2023 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору становить 84840 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом 12000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими згідно п.2.6 договору процентами 72840 грн. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 07.12.2023, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.12.2023 розгляд справи було відкладено на 15.01.2024. 21.12.2023 представник відповідача подав до суду зустрічну позовну заяву до товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів і визнання недійсним окремих пунктів кредитного договору. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що п. 2.6 , п.5.2. п.2.9. Договору є несправедливими та суперечать ЗУ «Про захист прав споживачів». А саме річна реальна процентна ставка 572 645,00% (п. 2.9), не може бути більше 50% вартості продукції; штраф у розмірі 10% від суми кредиту (п.5.2), проте сума неустойки (штрафу, пені) не може бути половини кредиту, одержаного позичальником за договором; розмір процентів за користування кредитом (п.2.6) у розмірі 2% - знижена ставка, у розмірі 3% - стандартна, у розмірі 0,01% - пільгова, є несправедливими, а процентна ставка у розмірі 3% є непропорційно великою сумою компенсацією позивачу. На підставі вищевикладеного представник позивача за зустрічним позовом просить визнати недійсним п. 2.6 , п.5.2. п.2.9. Договору № 1037-9168 від 31.01.2022 укладеного між ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] 22.12.2023 ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до спільного розгляду із первинним позовом. 08.01.2024 від представника ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, де зазначено, що [PERSON] не вперше звертається за фінансовими послугами ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС», тобто їй достеменно відомо про умови кредитування. Твердження [PERSON] , що п.2.6. Договору містять умови щодо неправомірно великої суми компенсації,є її припущенням, оскільки це стосується лише нарахування пені, а не всіх сум. Що стосується п.2.9 Договору, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», як не банківська установа, а фінансова нічого не порушує. Що стосується п.5.2 Договору, то ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в період воєнного стану взагалі не нараховував та не просив стягувати. Крім того [PERSON] могла протягом 14 днів відмовитися від договору, проте нею це зроблено не було. На підставі вищевикладеного ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить відмовити у задоволені зустрічного позову. Ухвалою суду від 15.01.2024 здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження. 15.01.2024 у судовому засіданні відкладено розгляд справи на 28.02.2024. Ухвалою суду від 28.02.2024 позов ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - залишено без руху. Ухвалою суду від 13.03.2024 продовжено розгляд справи після усунення недоліків позову, призначено підготовче судове засідання на 09.04.2024. 09.04.2024 у судовому засіданні оголошено перерву на 22.05.2024. Ухвалою суду від 09.04.2024 визнано обов`язковою явку представника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». 22.05.2024 у судовому засіданні оголошено перерву на 20.06.2024. Ухвалою суду від 04.06.2024 призначено дистанційне судове провадження з участю представника позивача Ухвалою суду від 20.06.2024 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд на 27.08.2024. 27.08.2024 справу знято з розгляду на 01.10.2024. 01.10.2024 відкладено розгляд справи на 11.11.2024. 11.11.2024 у судовому засіданні оголошено перерву на 24.12.2024. Представник позивача ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у судовому засіданні на первісному позові наполягав, в задоволенні зустрічного просив відмовити, вказав, що відповідачка неодноразово зверталась до товариства за позикою і їй детально відомо про умови кредитування. Представник відповідача за первісним позовом Севостьянова І.Г, просила задовольнити зустрічний позов повністю, а первісний позов задовольнити частково, а саме стягнути лише тіло кредиту. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 31.01.2022 між ТОВ «Укркредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1037-9168. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12 000 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 21 днів, знижена процентна ставка 2 % в день, стандартна відсоткова ставка 3% в день, пільгова відсоткова ставка 0,01 % в день. Договір діє до повного виконання. За прострочення зобовязання сторонами узгоджено штраф в розмірі 10 відсотків від суми кредиту. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця- т. 1 а.с. 13-18. [PERSON] була ознайомлена із паспортом споживчого кредиту та правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що підтверджується електронним підписом одноразовим індефікатором А855, т. 1 а.с. 20-26. Згідно розрахунку позивача, [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Укркредит Фінанс» на момент звернення до суду в розмірі 84840 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом 12000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 72840 грн., т. 1 а.с. 27,40-48. Оцінка суду. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, ст.4 ЦПК України. За змістом ст. 12,13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. За правилами ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також, відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст.3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ч. 5 ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 указаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1037-9168 від 31.01.2022, що також не заперечується відповідачем. Як випливає з матеріалів справи позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст.610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст.611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У даному випадку доказів повернення позики відповідачем до суду не надано. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 07.09.2024 становить 84840 000 гривень, з яких: 12 000 гривень - прострочена заборгованість за тілом кредита; 72 840 гривень - прострочена заборгованість за відсотками за період з 31.01.2022 по 06.09.2023, нарахованими за зниженою ставкою до 20.02.2022 та в подальшому за відсотковою ставкою 3%. З урахуванням викладеного та відсутності доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» щодо стягнення з відповідача боргу з метою захисту майнових прав товариства. Що стосується зустрічної позовної заяви - то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 6, ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нормами статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обоє`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; По-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3 частини 3 статті 18 Закону "Про захист прав споживачів"); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або Невиконанням ним договору (пункт 4 частини 3 статті 18 Закону); встановлення вимогищодо сплатиспоживачем непропорційновеликої сумикомпенсації (понадп`ятдесятвідсотків вартостіпродукції)у разіневиконання нимзобов`язаньза договором(пункт 5 частини 3 статті 18 3акону); установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору (пункт 10 частини 3 статті 18 Закону); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункти 11, 13 частини третьої статті 18 Закону). Водночас, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, (ч.ч.1,2 ст.1056-1 ЦК України). Згідно умов укладеного Договору про відкриття кредитної лінії №1037-9168 від 31.01.2022 року сторони визначили суму кредиту, у п.2.6 визначили розмір процентів за користування кредитом за стандартною і зниженою ставкою, у п. 2.9 - реальну річну процентну ставку 572462%. Аналіз викладених пунктів договору дозволяє дійти висновку, що пунктами 2.6, 2.9 сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає уразі невиконання зобов`язань за договором. Твердження відповідача у зустрічному позові, що процентна ставка суперечить п.5 ч.3 ст.183 ЗУ «Про захист прав споживачів» є помилковим внаслідок неправильного тлумачення цієї правової норми, оскільки відсотка ставка за користування кредитом передбачена ст.ст.1048, 1056-1 ЦК України і вона у даному випадку не виконує компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань. За таких обставин, підстав для висновку про несправедливість умов договору в частині встановлення розміру плати за правомірне користування кредитними коштами і визнання їх недійсними судом не встановлено. Крім того, [PERSON] могла згідно ч. 6 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин. Однак, таким правом не скористалась. Щодо вимог про визнання недійсним п.5.2 Договору, а саме стосовно нарахування штрафів, то, на думку суду, вони також є недоведеними, оскільки у даному випадку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» позовних вимог про стягнення сум штрафів не заявлялось, тому доводи позивача за зустрічним позовом про порушення його прав є надуманими. При цьому, можливість встановлення в договорі штрафу за порушення зобов`язання передбачена ст.549-550 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України у звязку з задоволенням первісного позову з відповідача на користь позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає стягненню судовий збір, а саме 2147,20 грн., витрати відповідача ж за первісним позовом до стягнення не підлягають.

Outcome: approved