Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її догляду та вихованню, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання та взагалі з 2017 року не спілкується з нею. В підготовчому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Столярчук В.М. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи виконавчого комітету Тетіївської міської ради Панченко Л.В. позовні вимоги підтримала. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника третьої особи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.10.2009 року (а.с. 5). Згідно пояснень позивачки після розлучення батьків, а саме з 2017 року вона проживає разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , що також підтверджується копією рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01.11.2017 року (а.с. 16), копіями витягів з Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 09.11.2023 року та від 29.01.2024 року (а.с. 8, 14), копією акту обстеження умов проживання від 21.10.2024 року (а.с. 18) та копією свідоцтва про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] від 16.12.2017 року (а.с. 15). Батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , з 2017 року не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не приймає участі в її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання та взагалі не бачиться та не спілкується з дитиною. Зокрема, копії довідки Дібрівського ліцею Тетіївської міської ради № 914 від 21.10.2024 року вбачається, що батько учениці 9 класу [PERSON] . [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, а саме не спілкується із вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах (а.с. 17). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 396 від 10.12.2024 року, виконавчий комітет Тетіївської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 60-61). Наведені обставини свідчать про байдуже та безвідповідальне ставлення батька до своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов?язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов?язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз?яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 с. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач [PERSON] своєю заявою від 03.12.2024 року про визнання позову фактично підтвердив викладені позивачкою обставини та визнав той факт, що він не займається вихованням доньки [PERSON] (а.с. 48). При цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, вважаючи доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов?язків по догляду та вихованню дитини на підставі з?ясованих у справі обставин, а також враховуючи, що ставлення відповідача до своєї дитини суперечить основним засадам прав та обов?язків батьків з виховання та розвитку дітей їх інтересам, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивачка понесла судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 25.10.2024 року (а.с. 22), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача.

Outcome: approved