Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

13 серпня 2024 року позивач з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 червня 2019 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року справу за вказаним позовом передано на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. У судове засідання позивач не з`явився, його представник з використанням засобів електронного зв`язку подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася за відомими адресами проживання, а також шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Відповідно до частини одинадцятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 04 червня 2019 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 639 (а.с. 7). За змістом позову, сторони спільних дітей не мають, подружні відносини припинили, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved