Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

У травні\~2024\~року \~АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, м. Київ), за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно розпорядженню Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 внаслідок припинення роботи Іллічівським районним судом м. Маріуполя з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, продовженого до 07 лютого 2025 року, через уповноваженого представника в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явило позов до [PERSON] на предмет витребування у останньої транспортного засобу «JAC S2» 2020 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] з номерним знаком [NUMBER] , вартістю 357 500 грн., що переданий відповідачу на підставі договору фінансового лізингу № MR36A-00000043 від 17 липня 2020 року, а також стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 8141,07 грн., з підстав того, що відповідач допустила порушення покладених за цим договором зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів, що є подією дефолту. З відкриттям загального позовного провадження, після витребування з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, а також від Мінсоцполітики відомостей про внутрішньо переміщену особу відповідача, за ухвалою суду від 14 червня 2024 року та призначенням підготовчого засідання у справі, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень, однак з потребою у витребуванні доказів та сприянні в поданні доказів позивачу. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2024 року закрите підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні з наведених у ньому підстав, а також, у разі неявки відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з м. Маріуполь Донецької області, де зареєстрована відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача, його адреси як тимчасово переміщеної особи, відомостей про місце роботи суд не має. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явився, та, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про розгляд справи в його відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди з боку представника позивача за правилами ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із повним задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 17 липня 2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № MR36A-00000043, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В.В. та зареєстрований в реєстрі під № 1349, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме автомобіль марки «JAC S2» 2020 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] з номерним знаком [NUMBER] (а.с. 15-19, 20, 21). Відповідно до п. 2.3 договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2 договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку № 2 «графік сплати лізингових платежів» до договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. За змістом п. 2.4 договору лізингу предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії договору лізингу. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається. Умови переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача визначені п. 11.2 договору лізингу, відповідно до якого сторони дійшли до згоди про те, що на протязі 10 робочих днів з дня закінчення строку лізингу передбаченого договором, при обов`язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків лізингодавцю, та при обов`язковій відсутності відмови лізингодавця від договору лізингу (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, лізингодавець зобов`язаний підписувати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткою лізингодавця акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Відповідно до п. 4.1 договору лізингу сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до п. 14.3 договору у складі лізингових платежів, при цьомц відсотки розраховуються на залишок невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році. Пунктом 14.3 договору лізингу встановлено, що лізингові платежі включать в себе: 1) платіж з відшкодування частин вартості предмету лізингу у розмірі згідно додатком 2; 2) винагороду за користування предметом лізингу в розмірі 13,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; 3) платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з додатком 2. Сплату лізингових платежів лізингоодержувач здійснює на транзитний рахунок № [NUMBER] (п. 14.5 договору лізингу). 22 липня 2020 року лізингодавець та лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу (а.с. 22). [PERSON] зобов`язалася сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця на умовах цього договору, натомість лізингові платежі відповідачем у визначеному розмірі та строки вносилися, у зв`язку із чим 03 квітня 2023 року позивачем направлялося на електронну пошту відповідачу повідомлення про настання події дефолту (а.с. 27, 28-29, 30-39). Згідно п. 8.2.4 договору лізингу, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодержувач має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену у повідомленні. Оскільки відповідачем не було усунуто подію дефолту, то згідно повідомлення позивачем повідомлено про розірвання договору лізингу з 28 квітня 2023 року (а.с. 26). Станом на травень 2024 року предмет лізингу відповідачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу невідоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплачує. Згідно статті\~41\~Конституції України\~кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Право\~приватної власності\~набувається в\~порядку,\~визначеному законом. Громадяни\~для задоволення\~своїх потреб\~можуть користуватися\~об`єктами\~права державної\~та комунальної\~власності відповідно\~до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону з урахуванням особливостей, встановлених Законом України\~«Про фінансові послуги та фінансові компанії», а також прийнятими відповідно до закону актами Національного банку України. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ст. 806 ЦК України). Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~16\~Закону України\~«Про фінансовий\~лізинг» лізингові\~платежі,\~належні до\~сплати за\~договором фінансового\~лізингу,\~здійснюються в\~порядку,\~встановленому договором\~фінансового лізингу. До\~складу лізингових\~платежів включаються: 1)\~сума,\~що відшкодовує\~частину вартості\~об`єкта фінансового\~лізингу; 2)\~винагорода лізингодавцю\~за отриманий\~у фінансовий\~лізинг об`єкт\~фінансового лізингу; 3)\~інші складові,\~зокрема платежі\~та/або\~витрати,\~що безпосередньо\~пов`язані з\~виконанням договору\~фінансового лізингу\~та передбачені\~таким договором. Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За даними Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС за вих. № 31/27/06-4614-2024 від 04 жовтня 2024 року автомобіль марки «JAC S2» 2020 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] з номерним знаком [NUMBER] на праві власності зареєстрований за АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) (а.с. 106-108). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України \~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї\~глави застосовуються\~також до\~вимог про: витребування\~майна власником\~із чужого\~незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні (п. 2, 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України \~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне витребувати на користь позивача транспортний засіб «JAC S2» 2020 року випуску, вартістю 357\~500 грн., що переданий [PERSON] на підставі договору фінансового лізингу від 17 липня 2020 року, а також стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 8\~141,07 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4\~387,69 грн.

Outcome: approved