Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І.Сікорського, буд. 8, ЄДРПОУ: 42649746) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місцепроживання: [ADDRESS] ), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, код ЄДРПОУ: 40484607), про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 12.04.2021 року [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» подала Заявку на отримання кредиту № 2603182. На підставі укладеного договору про споживчий кредит № 2603182 відповідачу були перераховані кредитні кошти у сумі 15000 грн. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість у розмірі 43736 грн 97 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12123 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 29963 грн 97 коп.; заборгованості за комісійними винагородами у розмірі 1650 грн. 13.09.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу № 07Т, згідно умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до [PERSON] . Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою її проживання. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 12.04.2021 року [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту № 2603182. Кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. На підставі укладеного договору про споживчий кредит № 2603182, [PERSON] були перераховані\~кредитні кошти\~у сумі\~15000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №43680605 від 12.04.2021 року. Відповідно до п. 1.5.1. договору про споживчий кредит № 2603182, комісія за надання кредиту складає 1650 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Пунктом 1.5.2. договору визначено, що проценти за користування кредитом становлять 2812 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно розрахунку\~заборгованості у\~ [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 43736 грн 97 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12123 рн; заборгованості за відсотками у розмірі 29963 грн 97 коп.; заборгованості за комісійними винагородами у розмірі 1650 грн. 13.09.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги № 07Т, згідно умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до [PERSON] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано договір про споживчий кредит №2603182 від 12.04.2021 року, який укладений в електронній формі у особистому кабінеті відповідача та містить, зокрема, узгоджені відсоткові ставки за користування кредитними коштами. Крім того, позивачем надано платіжну інструкцію, якою підтверджено факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Таким чином сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладених кредитних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до [PERSON] , яка належним чином не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтуваною та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. Крім того, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених ТОВ "Діджи Фінанс" витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, детальний опис робіт, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 20.02.2024 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг за правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, формування додатків до позовної заяви та її подання становить 6000 грн. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved