Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою та обґрунтовує її тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23 грудня 2024 року позов [PERSON] було задоволено: визнано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] особистою приватною власністю позивача. [PERSON] на підставі укладеного з адвокатом Шилом І.С. договору про надання правової допомоги від 5 березня 2024 року понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60000 гривень. Тому представник позивача Шило І.С. просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати в розмірі 60000 гривень. У судовому засіданні представник позивача Шило І.С. підтримує заяву та наполягає на її задоволенні. Представник відповідача Дузь Ю.М. заперечує проти задоволення заяви та посилається на те, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яку просить стягнути позивач, не співмірна зі складністю справи, обсягом проведених адвокатом робіт. Крім того, надана представником позивача Шилом І.С. довідка не може бути доказом оплати послуг [PERSON] . Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов до таких висновків. 5\~березня 2024\~року [PERSON] та адвокат Шило І.С. уклали договір про надання правової допомоги (а.с.244 т.1), в п.2.2.3 якого визначено, що замовник зобов`язується оплатити надання правової допомоги. 18 червня 2024 року [PERSON] та адвокат Шило І.С. уклали додаткову угоду №3 до вказаного договору (а.с.247 т.1), за якою сторони погодили, що розмір гонорару за надання допомоги складає 6000 гривень за 1 годину надання правової допомоги, а за представництво інтересів замовника в судовому засіданні - 8000 гривень за 1 судове засідання / судодень. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23 грудня 2024 року (а.с.229-233 т.1) позов [PERSON] було задоволено: визнано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] особистою приватною власністю позивача. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилом ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial