Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

ТОВ «Сучасний Факторинг» через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 26 липня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено договір позики №20190032111 згідно з умовами якого сума позики за цим договором складає 16800,00 грн. Відповідно до умов договору строк користування позикою становить 24 календарних місяців, та починається з моменту (дати) зарахування суми позики на картковий рахунок або поточний позичальника, реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 157,44% річних від загальної суми позики, комісія за управління (обслуговування) позики встановлюється на рівні 4,5% відсотків від загальної суми позики за календарний місяць та нараховується авансом на початку кожного місяця користування позикою. Комісія за надання кредиту складає 1800,00 гривень. Проценти за користування позикою встановлюються на рівні 0,01% річних від загальної суми позики за календарний місяць та нараховуються авансом на початку кожного місяця користування позикою. Позивач свої зобов`язання виконав. В той же час відповідач свої зобов`язання не виконав, станом на 29 липня 2025 року заборгованість відповідача за цим кредитним договором становить 10175,87 грн, з яких: 4883,79 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту, 5292,08 грн - загальна заборгованість за комісією. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №20190032111 від 26 липня 2019 року в розмірі 10175,87 грн та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу отримано відповідачкою [PERSON] 02 жовтня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0610282784818. Однак відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористалася. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 26 липня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено договір позики №20190032111 відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується надати позику позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути позику та внести плату за користування позикою в розмірі, порядку та на умовах, визначених цим договором. Підписанням цього договору позичальник підтверджує своє волевиявлення та бажання отримати позику на картковий або поточний рахунок [NUMBER] , відкритий в «ПАТ КБ «Кредо Банк», та уповноважує позикодавця здійснити таке перерахування на зазначений картковий або поточний рахунок та одночасно підтверджує, що є кінцевим правонабувачем за зазначеним картковим або поточним рахунком (п. 1.4 Договору). Згідно з п. 2.2 Договору не пізніше наступного робочого дня з дня отримання позикодавцем підписаного позичальник договору, позикодавець здійснює перерахування позики на картковий або поточний рахунок зазначений в п. 1.4. даного Договору та повідомляє Позичальника СМС-повідомленням. Відповідно до п. 3.1-3.2 Договору сума позики за даним договором становить 15000 гривень. Плата за оформлення Договору позики складає 1800 гривень. Плата за оформлення договору розподіляється на кількість платежів, які позичальник повинен сплачувати щомісячно, рівними частинами. Платежі визначені п. 3.1.-3.2. формують загальну суму позики. Строк користування позикою становить 24 календарних місяців, та починається з моменту (дати) зарахування суми позики на картковий рахунок або поточний позичальника. Проценти за користування позикою встановлюються на рівні 0,01% річних від загальної суми позики за календарний місяць та нараховування авансом на початку кожного місяця користування Позикою. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 60.32% річних від загальної суми позики. Комісія за управління (обслуговування) позики встановлюється на рівні 4,5% від загальної суми позики за календарний місяць та нараховується авансом на початку кожного місяця користування позикою. Сукупна вартість позики за даним договором становить 34944,87 грн. Щомісячний платіж складає 1456,07 грн гривень та оплачується позичальником щомісячно в дату, що відповідає даті зарахування суми позики на картковий або поточний рахунок позичальника (п.п. 3.3-3.10 Договору). Аналогічні умови кредитування передбачені у Паспорті позики за договором позики №20190032111 від 26 липня 2019 року з якими ознайомлена відповідач Відповідно до п. 5.1-5.3 договору плата за користування позикою складається з: фіксованого проценту від загальної суми позики за кожен місяць користування позикою, що встановлюється на календарний рік із розрахунку 30 днів у місяці та 360 днів у році; комісії за управління (обслуговування) позики, що встановлюється у процентах від загальної суми позики та пов?язана з супроводженням справи за позикою (оцінкою платоспроможності позичальника; збирання, оброблення інформації від позичальника, у тому числі але не обмежуючись щодо позичальника (персональних та супутніх даних), сум, строків користування та оплатності позики; супроводження кредитної історії позичальника з актуалізацією та переданням вихідних даних до відповідних бюро кредитних історій; використання СМС сервісу для інформування покупця відповідно до умов даного договору; оплатою послуг третіх осіб (повірених, брокерів, тощо) пов?язаних з оформленням та супроводженням справи за позикою)). Ставки Проценту річного, Реальна річна процентна ставка, Комісії за користування Позикою та Сукупна вартість позики закріплені в Розділі 3 Договору. Плата за користування Позикою включається до щомісячного платежу. Тобто сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. З наданої виписки з особового рахунку за кредитним договором №20190032111 від 26 липня 2019 року, слідує, що заборгованість [PERSON] за цим договором станом на 22 липня 2025 року складає 10475,87 грн, з яких: 4883,79 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5292,08 грн - заборгованість за комісією. Отримано оплат в сумі 24769,00 грн. Станом на 22 липня 2025 року заборгованість не погашена. Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, а також обставин та доказів наданих позивачем. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц). Відповідач, власних розрахунків заборгованості не надав та належними та допустимими доказами не спростував розмір боргу. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору (судовий збір визначений з урахуванням понижуючого коефіцієнта). Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3ст.141 ЦПК України. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховуюється: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом статей 137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), співмірними, необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved