Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 31559,84 грн, 2422,4 грн судового збору та 9000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 09.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77567922. Відповідно до умов договору відповідачеві надано позику в розмірі 9840 грн, процентна ставка, яка нараховується за кожен день користування становила 1,99 %. 27.01.2022 року було укладено договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77567922. 10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором від 09.09.2021 року № 77567922. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором від 09.09.2021 року № 77567922. Станом на 10.03.2023 року заборгованість [PERSON] становить 31559,84 грн, у тому числі: 9840,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 21539,76 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 157,44 грн - інфляційні збитки, 22,64 грн - нараховані 3 % річних. З цих підстав, ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 9 грудня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача. Представник позивача у позовній заяві просив справу розглянути за відсутності їхнього представника, задовольнити позов у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.9). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Зокрема, надісланий на адресу відповідача рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви з копіями, доданих до неї документів, з повідомленням про розгляд справи, [PERSON] не було вручено, а поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.101-102). Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд судом цивільної справи, учасником якої він є. Крім того, відповідач повідомлений про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування 09.12.2024 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення (а.с.100). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.01.2025 року постановлено про заочний розгляд зазначеної справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 09.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77567922 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.27-28). Відповідно до п.2 Договору про надання позики від 09.09.2021 р. вбачається, що [PERSON] отримав у позику кошти в розмірі 9840,00 грн, процентна ставка, яка нараховується за кожен день користування становила 1,99 %. З розрахунку заборгованості по споживчому кредиту вбачається, що станом на 10.03.2023 року заборгованість [PERSON] становить 31559,84 грн, у тому числі: 9840,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 21539,76 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 157,44 грн - інфляційні збитки, 22,64 грн - нараховані 3 % річних. (а.с.52). 27.01.2022 року було укладено договір № 27/01/2022, згідно з умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77567922 та боржник за яким є [PERSON] (а.с.54-58). 10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77567922 (а.с.65-70). Так, за змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. За положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, права вимоги за договором позики від 09.09.2021 року № 77567922, укладеним між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Відповідно до розрахунку заборгованості, внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань, заборгованість відповідача перед ТОВ «Коллект Центр» становить 31559,84 грн, у тому числі: 9840,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 21539,76 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 157,44 грн - інфляційні збитки, 22,64 грн - нараховані 3 % річних. (а.с.53). Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики від 09.09.2021 року № 77567922 у загальному розмірі 31559,84 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеного з Адвокатським об`єднанням «ЛігалАссістанс», заявку на надання юридичної допомоги від 11.10.2024 року № 306 на 9000 грн, витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024 року на загальну суму 9000 грн, копію платіжної інструкції № 0475770055 від 19.11.2024 року на суму 2422,4 грн (а.с.19-26, 1). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 висловлено правовий висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічний правовий висновок викладено і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про розподіл судових витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04). Ураховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значними, розгляд справи без участі сторін, розмір задоволених позовних вимог, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе зменшити заявлені витрати на правничу допомогу до розміру 2000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2422,4 грн.

Outcome: approved