Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Короткий виклад обставин справи Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України звернулося\~до суду\~із позовом\~до [PERSON] ,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача 93\~080,\~71\~грн.\~відшкодування витрат,\~пов`язаних із\~регламентною виплатою\~та судовий\~збір в\~розмірі 3\~028,\~00\~грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 червня 2019 р. в м. Ужгород, по вул. Івана Франка, буд.6, з вини [PERSON] , який керував автомобілем марки «Skoda» з номерними знаками [NUMBER] , була скоєна ДТП. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2019 р. по справі №308/6643/19, що була залишена у силі постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.12.2019р. (копія постанов додається). В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen» з номерними знаками [NUMBER] , що був під керуванням [PERSON] . Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, а на дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Висновку експертного дослідження №13/36 ЕД від 07 липня 2019р., складеного Закарпатським НДЕКЦ МВС України, вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу марки «Volkswagen» з номерними знаками [NUMBER] , становить 82 089,71 грн. Після звернення потерпілого, у зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в загальному розмірі 91 960,71грн. Окрім цього МТСБУ було витрачено 1120,00 грн. на оплату послуг аварійного комісара за збір та опрацювання документів по справі. Також МТСБУ було змушене понести витрати у розмір 9871,00 грн. на оплату судових витрат у справі №308/10665/20 за позовом [PERSON] до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування. Таким чином загальний розмір витрат, які понесло МТСБУ за наслідками цього випадку становить 93 080,71 гривень (82 089,71+1120,00+9871,00 = 93 080,71). 12 квітня 2021р. МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, судових витрат, а також витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.11.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України у судове засідання 09.01.2025 не забезпечило явку свого повноважного представника, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, 18.11.2024 до суду через систему «Електронний суд» поступило клопотання представника позивача адвоката Приступа Л.Б., в якому просить розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 09.01.2025 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, зазначену у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 05.06.2019 року о 15 год. 15 хв., в м. Ужгород, вул. Івана Франка, буд.6, водій [PERSON] , керуючи т.з. Skoda Octavia н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом , перед буд. [ADDRESS] , не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з т.з. Volkswagen Passat н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався позаду. В результаті ДТП т.з. отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2019 року у справі №308/6643/19 громадянина [PERSON] , [INFO] , мешк. [ADDRESS] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.12.2019 у справі №308/6643/19 клопотання захисника - адвоката Марини В.Г., що діє в інтересах [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12. 08. 2019. Апеляційну скаргу захисника - адвоката Марини В.Г. в інтересах [PERSON] залишено без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12. 08. 2019 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.\~124\~КУпАП - без змін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2021 року у справі №308/10665/20 закрито провадження у справі № 308/10665/20 (провадження № 2/308/3024/20) за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Марина Віктор Георгійович до Моторно-транспортного страхового бюро України, третя особа на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування. Стягнуто із Моторно-транспортного страхового бюро України на користь [PERSON] судові витрати у загальному розмірі 9 871,00 грн., які складаються із витрат із сплати судового збору у розмірі 840,80 грн., витрат на проведення експертизи у цій справі в розмірі 1 030,20 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. 07.06.2019 [PERSON] подав до МТСБУ письмове повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди 05.06.2019. 25.07.2019 [PERSON] подав до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування. На час скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів., що підтверджується даними пошуку полісу на ТЗ № SO945АТ на 05.06.2019 МТСБУ. Згідно перекладу технічного паспорту [NUMBER] транспортний засіб Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до Висновку експертного дослідження №13/36 ЕД від 07 липня 2019р., складеного Закарпатським НДЕКЦ МВС України, вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу марки «Volkswagen» з номерними знаками [NUMBER] , становить 82 089,71 грн. Згідно платіжного доручення №889509 від 17.02.2021 МТСБУ перерахувало [PERSON] 66 745,71 грн. виплати по справі №59425, згідно наказу №3.1/990 від 16.02.2021 р. т.з. [NUMBER] . Згідно платіжного доручення №1029053 від 07.04.2021 МТСБУ перерахувало [PERSON] 9 871,00 грн. виплати по справі №59425, згідно наказу №3.1/2185 від 07.04.2021 р. т.з. NDW14О. Згідно платіжного доручення №1478359 від 06.05.2020 МТСБУ перерахувало [PERSON] 15344,00 грн. виплати по справі №59425, згідно наказу №4358 від 14.04.2020 р. т.з. [NUMBER] . Згідно платіжного доручення №1153239 від 26.09.2019 МТСБУ перерахувало ТОВ УЦПЗ Експерт-Сервіс 1 120,00 грн. оплата послуг аваркома (експерта) по справі №59425, згідно РАХ. №СФ-298 від 03.09.2019. 12.04.2021 МТСБУ направило [PERSON] лист про компенсацію добровільному порядку витрат в загальній сумі 93080,71 грн. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосоване законодавство, позиція суду та оцінка доводів За змістом ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 15\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Положеннями ст.11 ЦК України регламентовано виникнення цивільних прав та обов`язків із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами у справі, останні регулюються спеціальними нормами, а саме, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 9 частини першої статті 7\~Закону України\~«Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Згідно преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV) слідує, що вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону №1961-IV, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 даного закону. Відповідно до ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного суду\~України від\~27.03.1992р.\~№6\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Таким чином, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, Моторне (транспортне) Страхове бюро України набуло право регресу до винної у ДТП особи - відповідача [PERSON] . Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися от певної дії, а стягувач має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.2 ст.509\~ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом ст.ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Таким чином, у ст.625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст.625\~ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з Факту завдання шкоди особі. Згідно ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із наявної в матеріалах справи копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2018 року у справі №308/6643/19 та постанови Закарпатського апеляційного суду від 16.12.2018 року у справі №308/6643/19, що така набула законної сили 16.12.2018 року та є обов`язкова для суду, при розгляді даної справи про правові наслідки дій [PERSON] в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, оскільки відповідач [PERSON] , який спричинив 05.06.2019 дорожньо-транспортну пригоду, не застрахував свою цивільно-правова відповідальність, відтак зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу виплачене потерпілому страхове відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження позивача викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог є обгунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення грошових коштів, у розмірі 83 209,71 грн., що є виплатою відшкодування завданої шкоди потерпілій особі, які поніс позивач. Щодо вимог позивача про відшкодування оплати судових витрат у справі №308/10665/20 за позовом [PERSON] до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування у розмірі 9871, 00 грн., то суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині з огляду на наступне. Відповідно до п. 22.1.ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати витрат на оплату судових витрат, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача оплати судових витрат у справі №308/10665/20 за позовом [PERSON] до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування у розмірі 9871, 00 грн. Враховуючи вищевикладене позов підлягає частковому задоволенню на суму відшкодування в розмірі 83 209,71 грн. За подання позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2706,89 грн.

Outcome: partial