Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, в порядку статті 31 ЦПК України, з Бородянського районного суду Київської області, надійшла дана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 листопада 2014 року мі939/2526/23ж позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 260. Від спільного подружнього життя у подружжя є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з перших днів подружнього життя у них була дружня сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки зіпсувались. Позивач зауважує, що сторони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини, однак це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у лютому 2023 року. Позивач стверджує, що з відповідачем не проживає однією сім`єю, не веде спільного господарства, не підтримує сімейні відносини як подружжя та подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та щодо утримання їх спільної дитини, оскільки такі питання були вирішені у позасудовому порядку. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] і [PERSON] , та який зареєстрований 18 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 260. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 26 грудня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання (а.с.28). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с.29, 31, 36, 43). Відповідач [PERSON] у судове засідання також повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача [PERSON] до зали судових засідань (а.с.34, 38), а також шляхом направлення повідомлення у додаток Viber на мобільний номер відповідача ( [NUMBER] ) про дату, час і місце судового засідання (а.с.32, 44). Крім того, на електронну адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві ( [INFO] ) (а.с.37), були надіслані судові повістки про виклик до суду (а.с.30, 33, 37). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надав, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 18 листопада 2014 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18 листопада 2014 року та складено відповідний актовий запис № 260. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 2022 року (а.с.6). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають спільну малолітню дитину, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с.5). Між тим, позивач [PERSON] не заявляє вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь судових витрат, понесених нею при зверненні до суду з позовною заявою, натомість, позивач просить суд покласти судові витрати на сторону позивача, суд,

Outcome: approved