Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що судовим наказом Лебединського районного суду Сумської області від 26.12.2017 року з [PERSON] починаючи з 14.12.2017 року на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до їх повноліття щомісячно, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 07.12.2022 року виникла заборгованість зі сплати аліментів, а тому представник позивачки звернувся до суду та просив стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 113 233 грн. 56 коп. та понесені судові витрати по справі. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник позовну заяву підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання теж не з`явився, його представник проти задоволення позову заперечила, мотивуючи це тим, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, його можливість працювати і заробляти на утримання дітей обмежена станом здоров`я, проте він за першої можливості, яка виникла внаслідок мобілізації чоловіків - мешканців м. Лебедина до лав ЗСУ влаштувався на постійну роботу і добросовісно сплачує аліменти із своїх пенсії та заробітної плати, розмір яких не дає змоги погасити заборгованість, яка виникла не з його вини, а тому, що до липня 2021 року сторони проживали разом, він тратив на утримання сім`ї всі свої кошти і позивачка не зверталася до Лебединського відділу ДВС за стягненням аліментів у примусовому порядку. Після звернення позивачки та відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було нараховано заборгованість з виплати аліментів, починаючи з дати, вказаної у судовому наказі - з 14.12.2017 року в сумі 113 233 грн. 56 коп. та пеню розміром 989 623 грн. 51 коп. Представник вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача, внаслідок чого пеня, нарахована державним виконавцем до стягнення не підлягає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є знайомою відповідача і підтримує з ними стосунки кілька десятків років, знає [PERSON] і їй відомо, що незважаючи на розлучення він проживав з дружиною та дітьми до другої половини 2021 року. З постанови (а.с. 3), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 19.07.2021 року державним виконавцем Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матюк Я.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання судового наказу № 580/2335/17, виданого 25.01.2018 року Лебединським районним судом Сумської області, яким з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частини доходів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З розрахунку, листа (а.с. 4-5, 8-9), досліджених в судовому засіданні вбачається, що борг зі сплати аліментів відповідачем по судовому наказу № 580/2335/17 від 25.01.2018 року станом на 07.12.2022 року складає 113 233 грн. 56 коп. Заборгованість нараховано з 17.12.2017 року. Аліменти сплачуються з 01.08.2021 року в регулярному порядку. З розрахунку (а.с. 6-7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що сукупний розмір заборгованості відповідача по пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 989 623 грн. 51 коп. З довідок, посвідчення та звітів (а.с. 140-145, 192-193), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідач є інвалідом з дитинства 3 групи, перебуває на обліку ПФУ і отримує пенсію в разі втрати годувальника. Протягом грудня 2017 року - грудня 2022 року отримав 107 495 грн. 55 коп. Протягом січня 2020 року - липня 2021 року отримав соціальну допомогу інваліду в сумі 32 625 грн. Протягом жовтня - листопада 2024 року відповідач працював у Лебединській ЦРЛ, із нарахованих 13 695 грн. заробітної плати 1/3 частину перераховано на сплату аліментів. З матеріалів виконавчого провадження (а.с. 194-200), досліджених в судовому засіданні вбачається, що заява про стягнення аліментів за судовим наказом подана 16.07.2021 року, стягнення звернено на всі доходи відповідача, який прав власності на нерухомі речі не має. Вислухавши сторони та вчивши матеріали справи суд вважає, що позов не обґрунтований, позовні вимоги витікають із сімейних правовідносин і не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що сторони проживали в шлюбі, під час якого народилися діти і відповідно до судового наказу Лебединського районного суду Сумської області від 25.01.2018 відповідач зобов`язаний, виплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини доходів та сплачувати їх на користь матері [PERSON] . Сторони після розірвання шлюбу проживали разом до липня 2021 року і позивачка не зверталася до Лебединського відділу ДВС за стягненням аліментів у примусовому порядку. Після звернення позивачки 16.07.2021 року та відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було нараховано заборгованість з виплати аліментів, починаючи з дати, вказаної у судовому наказі - з 14.12.2017 року в сумі 113 233 грн. 56 коп. та пеню розміром 989 623 грн. 51 коп. При цьому [PERSON] є інвалідом з дитинства, його можливість працювати і заробляти на утримання дітей обмежена станом здоров`я, проте з 01.08.2021 року сплачує аліменти із своїх пенсії та заробітної плати, розмір яких не дає змоги погасити заборгованість. Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін, показами свідка і матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Згідно вимог ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ч. 1 ст. 196 СК України - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно висновків постанови Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 461/7406/18, провадження № 61-2128св 20: Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає відстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачкою та її представником було доведено, щовідповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до судового наказу Лебединського районного суду Сумської області від 25.01.2018 відповідач зобов`язаний, виплачувати аліменти на утримання дітей. Прийняті державним виконавцем заходи примусового стягненні аліментів результатів не принесли, внаслідок чого станом на 07.12.2022 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 113 233 грн. 56 коп. і державним виконавцем нараховано пеню 989 623 грн. 51 коп. Зазначені обставини стверджуються поясненнями сторін та матеріалами справи (а.с. 3-7), дослідженими в судовому засіданні. В той же час, представником відповідача в судовому засіданні було доведено, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, його можливість працювати і заробляти на утримання дітей обмежена станом здоров`я, проте він влаштувався на постійну роботу і добросовісно сплачує аліменти із своїх пенсії та заробітної плати, розмір яких не дає змоги погасити заборгованість, яка виникла не з його вини, а тому, що до липня 2021 року сторони проживали разом і позивачка не зверталася до Лебединського відділу ДВС за стягненням аліментів у примусовому порядку (а.с. 140-145, 192-193). Тому суд бере до уваги, що в судовому засіданні не було доведено існування винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості і вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed