Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

11.10.2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В позовній заяві вказувала на те, що 04.03.2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюбу, який було розірвано 26.10.2010 року. Від даного шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на 1 курсі Національного університету «Києво-Могилянська академія», денна форма навчання на контрактній основі. Син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина на час навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.10.2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 07.11.2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Серьогіною І.М. подано до суду відзив, з якого вбачається, що сторона відповідача позовні вимоги визнає частково та не заперечує щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1/7 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до припинення навчання або до досягнення сином 23 річного віку, у зв`язку з тим, яка з зазначених обставин настане першою, оскільки він має на утриманні доньку [PERSON] , 2016 року народження, дружину, яка на даний час не працевлаштована, на його утриманні також перебувають батьки пенсіонери, а також на даний час він має відкриті кредитні зобов`язання. 18.11.2024 року представником позивача [PERSON] , адвокатом Белей В.М. надано до суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач наполягає на заявлених позовних вимогах. Доводи відповідача викладені у відзиві вважає надуманими та безпідставними. 14.01.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] , адвоката Белей В.М. про розгляд справи без присутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Серьогіна І.М. позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/7 частини усіх видів його заробітку (доходу). Враховуючи згоду представника відповідача [PERSON] , наявність заяви сторони позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Суд, заслухавши адвоката Серьогіну І.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 04.03.2006 року було зареєстровано шлюб, який рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26.10.2010 року розірвано (а.с.4). [INFO] в них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.09.2006 року, актовий запис №840 (а.с.3). З довідки №116 від 24.09.2024 року виданої Національним університетом «Києво-Могилянська академія» вбачається, що [PERSON] є студентом 1 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія», денна форма навчання, 4 рівень акредитації, контракт. Термін навчання з 1.09.2024 року по 01.07.2028 рік (а.с.5). З поданих документів позивачем вбачається, що [PERSON] перебуває на повному матеріальному утриманні матері, в свою чергу батько дитини [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно із ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 (справа №346/103/17) вказав наступне. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також те, що на даний час відповідач має на своєму утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] та батьків пенсійного віку. А також, суд бере до уваги те, що обов`язок батьків утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби сина сторін, відповідно до ст. 199 СК України суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду з позовними вимогами, а саме з 11.10.2024 року і до закінчення [PERSON] , [INFO] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial