Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 22.10.2024 року позивачі звернулися до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що після смерті їхнього батька [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно, зокрема будинковолодіння по [ADDRESS] , яке було колгоспним двором, головою якого був померлий. Станом на 15.04.1991 рік в цьому будинковолодінні проживали позивач [PERSON] та його батько. За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями за заповітом та за законом першої черги після смерті батька. Позивач [PERSON] постійно проживав із батьком на час відкриття спадщини, тому вважає, що спадщину прийняв, окрім цього зазначені спадкоємці прийняли спадщину після смерті батька, коли звернулися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу. В подальшому спадкоємці відмовились від спадкування по заповіту та між спадкоємцями був укладений договір про розподіл спадкового майна і видано відповідні свідоцтва про право на спадщину (на земельні ділянки) за законом. Однак, державний нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння, оскільки таке є колгоспним двором і співвласниками є всі його члени, тому неможливо встановити спадкову масу. Тому просять визнати право власності на спірне будинковолодіння в розмірі 4/6 за [PERSON] та 1/6 за [PERSON] ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачами право власності на будинковолодіння в частках зазначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, до суду подали заяви, у якій просять розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги визнають, на спірне майно не претендують. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.10.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.11.2024 року постановлено в затвердженні мирової угоди, укладеної між позивачами [PERSON] , [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] про визнання\~права власності\~майно - відмовити. Ухвалою суду від 19.11.2024 року постановлено витребувати у приватного нотаріуса спадкову справу. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 23.06.1989 року виконкому Узинської сільської Ради народних депутатів жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] дійсно належить членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів №ІІІ від 14.06.1989 року (а.с.26). Відповідно до рішення Добровлянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області 7-ої сесії 2-о скликання від 25.10.1996 року вирішено перейменувати старі назви вулиць, зокрема: Першотравневу на Франка, окрім цього перейменувати будинки згідно правил нумерації по правій стороні парні номери, по лівій непарні (а.с.27). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.12.1961 року Добровлянською сільською радою Тисменицького району батьками [PERSON] , [INFO] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11.12.1961 року Тисменицьке районне бюро ЗАГС Станіславсьокї області, батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.34). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Добровлянською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області 01.09.1967 року, [PERSON] 09.11.1966 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с.35). За життя [PERSON] 09.01.1997 року зробив заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті, яким усе своє майно, а саме земельні ділянки та будинковолодіння заповів своїм дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.07.2010 року виконавчим комітетом Добровлянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] помер (а.с.8). Із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с. 61,62). Відповідно до довідки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14.06.2024 року №101/126-14/30в за громадянином [PERSON] , 1924 року народження, який помер [INFO] значиться будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та розташоване на землі с. Добровляни Івано-Франківської МТГ. До дня смерті громадянина в житловому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] , - син, 1961 року народження. Заповіт від імені [PERSON] , в Добровлянській сільській раді посвідчувався 09.01.1997 року і не відмінявся. [PERSON] був постійним жителем села Добровляни. Господарство відносилось до типу колгоспного двору (а.с.38). З довідки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.07.2024 року № 108/126-14/30в вбачається, що в житловому будинку за адресою [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1961 року народження (а.с. 39). В матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про те, що вони не бажають оформляти спадщину після померлого батька [PERSON] за заповітом, зазначивши, що оспорювати це питання в суді не будуть. Вказана заява підписана всіма спадкоємцями та державним нотаріусом (а.с.66). Надалі спадкоємці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 560,561,562 у спадковій справі № 679/2010 року (а.с.67, 68, 69). На підставі цих заяв державний нотаріус Колтун С.В. видала спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , зокрема на належні померлому земельні ділянки (а.с.74, 75, 76). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої 25.12.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] помер (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22.08.1984 року відділом ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, батьками [PERSON] , [INFO] були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.04.2017 року Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після укладеного шлюбу « [PERSON] » (а.с.37). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.05.1978 року Угорницькою сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області, батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.111). Із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] (а.с.107). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76591788 від 12.04.2024 року приватним нотаріусом Галавай М.В. зареєстровано спадкову справу №72293799 після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.120). Згідно заяви від 12.04.2024 року [PERSON] відмовилась від прийняття належної їй частки спадкового майна за законом, яке залишилося після смерті її батька [PERSON] (а.с.112). [PERSON] приватним нотаріусом Галавай М.В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , зокрема на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1168 га та на гараж № [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі «Локомотив» (а.с.159-161). Постановою державного нотаріуса Колтун С.В. від 24.07.2024 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті батька [PERSON] у зв`язку тим, що будинковолодіння належить до суспільної групи колгоспний двір та в ньому зареєстровані інші члени двору (а.с.42). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 41\~Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55\~Конституції\~України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Стосовно типу спірного домогосподарства, то суд зазначає, що статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Щодо порядку спадкування та кола спадкоємців. Відповідно до вимог\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті. Згідно з положеннями ч. 3 ст.\~1268\~ЦК\~України в редакції, чинній на момент прийняття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст.\~1218\~ЦК\~України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1269 спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~1297\~ЦК\~України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з положеннями ч.1ст.182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Щодо належного\~складу учасників,\~то суд\~зазначає,\~що упостанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину,\~а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, [PERSON] , як голові колгоспного двору, належала частка житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , а частки спірного будинковолодіння як члену колгоспного двору належить [PERSON] . Після смерті [PERSON] його частку у спірному будинковолодінні по 1/6 частки успадкували його діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , прийнявши спадщину за законом. Відтак,\~ [PERSON] належить право власності на 4/6 частки вказаного будинковолодіння в [ADDRESS] , а [PERSON] -\~1/6\~частки останнього. В той же час, оскільки [PERSON] [INFO] помер, а його син [PERSON] , прийняв спадщину після померлого батька, то саме він має право на спадкування 1/6 частку будинковолодіння, в [ADDRESS] . Донька [PERSON] \~ [PERSON] ,\~відмовилась від\~прийняття належної\~їй частки\~спадкового майна\~за законом,\~яке залишилось\~після смерті\~батька,\~на спадщину\~не претендує,\~а отже\~не є\~належним відповідачем\~у справі\~про визнання\~права власності\~на майно\~за вказаним\~позовом,\~відтак в\~задоволенні позовних вимог до неї слід відмовити.

Outcome: approved