Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

В березні 2023р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», яке змінило найменування на ТОВ «ВІН ФІНАНС», третя особа: [PERSON] , в якому просила суд: - усунути позивачці перешкоди в користуванні власністю на автомобіль марки «Toyota Camry», 2005р. випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано 23 серпня 2017р. 16:30:55 за № 16434393 реєстратором: Казновецькою Олесею Олександрівною; Філія міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи», Київська обл..; документ - підстава: договір застави, серія та номер: PCL-100/692/2005, виданий 23 березня 2005р., видавник ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; об`єкт обтяження: автомобіль легковий, номер об`єкта 4ТІВF30K85U09132, номер державної реєстрації [NUMBER] , Toyota Camry; відомості про обмеження відчуження: заборона відчужувати; боржник: [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] ; обтяжувач: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», код 38750239, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; розмір основного зобовязання: 40255,74 дол. США; строк виконання зобов`язання: 23 серпня 2022р.; термін дії: 23 серпня 2022р.; змінено: 27 січня 2018р. 14:11:29 реєстратором: Приватний нотаріус Юдін М.А., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; документ - підстава: договір відступлення прав за договорами застави, що нотаріально посвідчені, серія та номер 928, виданий 26 грудня 2017р., видавник Юдін М.А., приватний нотаріус КМНО; тип змін: заміна обтяжувача; обтяжувач до змін: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», код 36789421, 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д; обтяжувач після змін: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», код 38750239, м. Київ, вул Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 02 жовтня 2008р. нею було придбано вище зазначений автомобіль у третьої особи. У липні 2022р. позивачка дізналася, що придбаний нею автомобіль є предметом застави за зобов`язаннями третьої особи перед відповідачем, як кредитором, при цьому позивачкою було з`ясовано, що відповідно до інформації, яка наявна у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 23 серпня 2017р. за заявою попереднього кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» реєстратором Філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» за № 16434393 було зареєстровано обтяження рухомого майна (продовження терміну дії обтяження) у вигляді застави транспортного засобу на підставі договору застави від 23 березня 2005р. Посилаючись на те, що на момент придбання транспортного засобу зареєстровані обтяження щодо автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні, позивачка вважає, що вона є добросовісним набувачем цього рухомого майна, а тому звернулася до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав, оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2023р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 19 квітня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що на час придбання позивачкою вищезазначеного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження цього рухомого майна у вигляді застави транспортного засобу, при цьому твердження позивачки про відсутність відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є помилковим. Відповідь на відзив, стороною позивача не подавалась. В судовому засіданні представник позивачки, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були оповіщені в установленому законом порядку, сторона відповідача клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника; третя особа не повідомила суд про поважність причин неявки. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін та третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, 02 жовтня 2008р. позивачка придбала, на підставі біржової угоди № 3737 у третьої особи транспортний засіб - автомобіль «Toyota Camry», 2005р. випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , та 06 травня 2009р. позивачка зареєструвала за собою право власності на нього, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно наданого стороною позивача, в якості доказу витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 82335989 від 02 лютого 2023р., за заявою відповідача 23 серпня 2017р. реєстратором Філії міста Києва та Київської обласної ДП «Національні інформаційні системи» за № 79425000 було зареєстровано обтяження рухомого майна (продовження терміну дії обтяження) у вигляді застави транспортного засобу на підставі договору застави від 23 березня 2005р., стягувач - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», боржник - [PERSON] . Термін дії обтяження до 23 серпня 2022р. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що на момент придбання нею транспортного засобу зареєстровані обтяження щодо нього у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні, що свідчить про добросовісність набуття нею цього рухомого майна, а тому вважає, що наявне обтяження порушує її право власності на майно та підлягає скасуванню. З матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2005р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є відповідач, та [PERSON] , укладено договір застави автотранспортного засобу, за яким з метою виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № CL-100/692/2005 від 23 березня 2005р. у заставу передано транспортний засіб автомобіль «Toyota Camry», 2005р. випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] (а.с. 50-56). Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого мана № [NUMBER] від 24 березня 2005р., згідно умов вказаного договору застави, реєстратором ДП «Національні інформаційні системи» за заявою АКБ «Райффайзенбанк Україна» було зареєстровано обтяження рухомого майна у вигляді застави транспортного засобу (обтяжувач - АКБ ««Райффайзенбанк Україна», боржник - [PERSON] ); термін дії з 24 березня 2005р. по 23 березня 2010р. Згідно приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Так, з моменту реєстрації обтяження спірного транспортного засобу на підставі договору застави від 23 березня 2005р., яке є забезпечувальним, встановлено обмеження права боржника (заставодавця) [PERSON] на це майно (автомобіль «Toyota Camry», 2005р. випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] ). В свою чергу, як зазначено у ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому, згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Разом з тим, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено договором або законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду нерухомого майна. Згідно з ч.2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що на момент придбання позивачкою зазначеного вище автомобіля та реєстрації за собою права власності на нього, зокрема станом на 06 травня 2009р. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містився запис про його обтяження, при цьому позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження надання кредитором, як заставодержателем згоди на відчуження заставного майна без збереження обтяження. Крім того, як встановлено судом, третя особа, як боржник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № CL-100/692/2005 від 23 березня 2005р., не виконав. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд вважає, що позивачкою не доведено добросовісності набуття нею спірного транспортного засобу, оскільки за наявності діючого обтяження (застава рухомого майна) щодо нього, останній без згоди обтяжувача (заставодержателя) на відчуження даного рухомого майна без збереження обтяження вибув з власності заставодателя, а тому суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову. Доводи сторони позивача, що з відповіді на адвокатський запит Головним сервісним центром МВС (а.с. 17, 18), що інформація про перебування транспортного засобу в заставі, його вартість на момент проведення даних реєстраційних дій та назва суб`єкта господарювання, який здійснював купівлю-продаж транспортного засобу в ЄДР ТЗ відсутня, що може свідчити про відсутність запису про обтяження, судом оцінюються критично, оскільки зазначена відповідь не містить взагалі відомостей про обтяження спірного автомобіля, враховуючи відомості, які містяться в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed