Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

18.12.2024\~року представник\~позивача [PERSON] \~ [PERSON] звернувся до суду з заявою про прийняття додаткового рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що Фастівським міськрайонним судом Київської області від 12.12.2024 року ухвалено заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким заявлені вимоги задоволено. Оскільки при винесені рішення судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, представник позивача проси ть суд\~прийняти додаткове\~рішення про\~стягнення з\~ [PERSON] на корить [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7250,00 грн. З урахуванням положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вирішує питання про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12.12.2024 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено заочне рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики від 30.10.2023 року у розмірі 3424 доларів США та судовий збір у розмірі 1412,27 грн. Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Виходячи з положень\~ст. 137 ЦПК України\~до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката на представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до\~ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2024 року між адвокатом Шпінь Віталієм Ігоровичем та позивачем [PERSON] було укладено договір № 07-08/24 про надання професійної правничої допомоги. 28.08.2024, укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 07-08/24 від 15 серпня 2024 року. Пунктом 3 вказаної Додаткової угоди встановлено, що для визначення розміру гонорару сторони беруть за основу рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затвердженого рішенням Ради адвокатів Чернігівської області № 57 від 16.02.2018. Таким чином, Сторони дійшли згоди, що вартість однієї години надання правової допомоги Адвоката складає 1094,00 грн. Пунктом 4\~вказаної Додаткової\~угоди встановлено,\~що Сторони\~попередньо погодили,\~що Адвокатом\~буде витрачено\~не менше\~6\~(восьми) годин на надання правової допомоги, з яких: попередня консультація Клієнта 1 година; аналіз законодавства стосовно предмету спору 1 години; пошук та аналіз судової практики стосовно предмету спору 1 година; пошук інформації, складання та подання позовної заяви 3 години. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача надано суду Акт від 18.12.2024 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання професійної правничої допомоги № 07-08/24 від 15 серпня 2024 року, яким було визначено кількість наданих послуг, а також їх кінцеву вартість, що утворилась за наслідками розгляду справи № 381/4493/24. Пунктом 2 вказаного Акта погоджено, що за Договором Адвокатом було надано наступні послуги: попередня консультація Клієнта 1 година; аналіз законодавства стосовно предмету спору 1 години; пошук та аналіз судової практики стосовно предмету спору 1 година; пошук інформації, складання та подання позовної заяви 3 години; пошук практики, складання та подання заперечень на клопотання про зупинення провадження по справі 381/4493/24 1 година; подання клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та позивача 15 хв.; Пунктом 3 вказаного Акта погоджено, що загальна вартість наданої Адвокатом правової допомоги щодо захисту інтересів Клієнта у судовій справі № 381/4493/24 складає 7\~250 гривень. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. З огляду\~на позицію\~Великої Палати\~Верховного Суду,\~викладеній у\~додатковій постанові\~у справі\~№ 755/9215/15-ц\~від 19.02.2020,\~при визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності\~адвокатських витрат\~(встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи та\~фінансового стану\~обох сторін.\~Ті самі\~критерії застосовує\~Європейський суд\~з прав\~людини (далі\~-\~ЄСПЛ),\~присуджуючи судові\~витрати на\~підставі\~статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року.\~Так у\~справі "Схід/Захід\~Альянс Лімітед"\~проти України"\~(заява\~N\~19336/04)\~зазначено,\~що заявник\~має право\~на компенсацію\~судових та\~інших витрат,\~лише якщо\~буде доведено,\~що такі\~витрати були\~фактичними і\~неминучими,\~а їхній\~розмір -\~обґрунтованим (п.\~268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до пунктів 1,2,4,5,6,12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від\~12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що вони мають не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг). Слід зазначити, що представник позивача в судові засідання не прибув, просивши розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача, дана категорія справ про стягнення боргу за договором позики поширена у судовій практиці та не потребує досить поглиблених знань в галузі юриспруденції, зважаючи, що представник позивача має право на заняття адвокатською діяльністю, обсяг доказів поданих в обґрунтування заявлених вимог не значний, у зв`язку з чим суд вважає що представником позивача не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, яка була змушена до залучення професійної допомоги адвоката. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial