Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі від якого має двоє дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні та вихованні. Матиухиляється від виховання дітей, свідомо нехтує своїми обов`язками. 22 березня 2016 року мати залишила своїх дітей та поїхала в невідомому напрямку. За даних обставин позивач звернувся до суду з позовом, просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що з 13 листопада 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 22 березня 2016 року відповідача без пояснення причин залишила сім`ю, своїх дітей та поїхала в невідомому напрямку. Йому пояснила, що ще молода, хоче пожити для себе, а він зможе виростити дітей і сам. Деякий час він намагався переконати дружину повернутись в сім`ю, до дітей, але зрозумів, що це її не цікавить, вона влаштовує своє особисте життя. 07 березня 2017 року шлюб між ними був розірваний. Мати жодного разу не спілкувалася з дітьми, не телефонувала, не цікавилася їх життям та здоров`ям, не вітала з днем народження, самоусунулася від участі у вихованні та утриманні дітей. Діти її зовсім не пам`ятають, не хочуть про неї говорити. При зверненні до суду він спитав думку дітей, на що [PERSON] його підтримала, а [PERSON] зазначив, що йому все одно. На сьогоднішній день місце проживання відповідачки йому не відомо. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей. Проти заочного розгляду не заперечила. Відповідачка повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, але своїм правом на участь не скористалася, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не надала. Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Представник органу опіки та піклування Городоцької міської ради Єгорова А.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що ця ситуація їм відома давно, вже була предметом розгляду декілька років тому. Розглядаючи питання, члени комісії поспілкувалися з дітьми щодо їх взаємовідносин з матір`ю, на що діти повідомили, що мати свою не знають, вона їх життям не цікавиться, їх вихованням займаються тато та бабуся. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює вчителькою молодших класів та вона знайома з батьком [PERSON] та його дітьми з моменту, коли [PERSON] став її учнем, прийшовши в перший клас. Дітьми займалися тато й бабуся, матері дітей вона ніколи не бачила. Звернула увагу, що в дні привітання дітьми своїх матусь, [PERSON] завжди писав «улюбленій бабусі». Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивача. Те, що [PERSON] покинула чоловіка та дітей було для нею несподіванкою. Вона неодноразово дзвонила до невістки, намагаючись переконати повернутися до родини, на що та відповідала обіцянками приїхати, але так і не приїхала жодного разу. З березня 2016 року утриманням та вихованням дітей займається виключно їх батько, вона йому допомагає. Діти називають її бабусею, але в телефоні [PERSON] вона записана як мама. Біологічна мати не дзвонить, не приїжджає, не передає дітям подарунки, не приймає участі в їх утриманні. Її місцезнаходження їй не відомо. Заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13 листопада 2011 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 07 березня 2017 року рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області шлюб між подружжям розірвано, визначено місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Рішення [PERSON] не оскаржено, набрало законної сили. На момент розгляду справи, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні та вихованні, відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, взагалі не цікавиться їх життям, станом здоров`я, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, свідомо нехтує своїми обов`язками. Згідно довідки Городоцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області №18 від 15.07.2024 встановлено, що мати вихованця [PERSON] - [PERSON] не провідувала сина в дитячому закладі, не приводила його до садка і не забирала, не відвідувала батьківські збори. За період перебування дитини в закладі з 01.09.2019 до 28.06.2020 не цікавилася дитиною ні особисто ні іншим способом спілкування з вихователями. Згідно довідки опорного закладу Городоцький ліцей №2 Городоцької міської ради Хмельницької області від 15.03.2024 встановлено, що мати [PERSON] не виявляє інтересу до навчання і виховання дітей. Контакту із закладом освіти, де навчаються діти, не підтримує, з вчителями не спілкується, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами та досягненнями дітей ні при особистих зустрічах, ні опосередковано. Згідно довідки опорного закладу Городоцький ліцей №2 Городоцької міської ради Хмельницької області від 17.04.2024 встановлено, що [PERSON] мати [PERSON] , учениці 5-А класу та [PERSON] , учня 4 [PERSON] , за час перебування дітей у навчальному закладі з 2019 по 01.04.2024 не відвідувала Опорний заклад Городоцький ліцей №2. Рішенням Виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 18 грудня 2024 року № 390/2024 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що діти проживають з батьком [PERSON] . З 22.03.2016 [PERSON] залишила своїх малолітніх дітей та переїхала у невідомому напрямку. З того часу не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, аліменти не сплачує. Діти повністю перебувають на утриманні батька. Понад вісім років [PERSON] жодного разу не телефонувала, не цікавилась життям та здоров`ям дітей, не намагалася хоч якось налагодити відносини з ними, не відвідувала у садочку і школі, не вітала їх з днем народження. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконував належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, не цікавиться їх долею протягом тривалого періоду часу, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у їх долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved