Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право на завершення приватизації земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,0024 га, кадастровий номер 1811000000:00:039:0348 для будівництва індивідуальних гаражів (далі Земельна ділянка) та реєстрацію його права власності на неї. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Батько за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки під будівництво індивідуального гаражу, яку за життя завершити не встиг. Постановою приватного нотаріуса Звягельського нотаріального округу Плюйко В. П. від 15.10.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документу. Оскільки за життя [PERSON] та до введення в Україні військового стану ним були здійснені усі вимоги процесу приватизації сформованої Земельної ділянки, за виключенням затвердження відповідачем проекту землеустрою та реєстрації права власності на неї в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у нього, як єдиного спадкоємця за законом, існує право на завершення приватизації Земельної ділянки в порядку спадкування після смерті батька. Позивач у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 16.05.2024. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21.05.2002 [PERSON] є батьком [PERSON] . При житті [PERSON] не розпорядився своїм майном, заповіту не склав, позивач є сином померлого, тому є спадкоємцем першої черги, він прийняв спадщину після смерті батька і звернувся до приватного нотаріуса Звягельської районної нотаріальної контори Плюйка В. П. із відповідною заявою про прийняття спадщини, приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа №78/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №74798063 від 18.11.2023. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2023 [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] на належну останньому квартиру по [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Плюйка В. П. від 15.10.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю у останнього правовстановлюючого документа на земельну ділянку, цільове призначення якої будівництво та обслуговування гаража, що знаходиться по [ADDRESS] , яка б стверджувала право власності померлого [PERSON] . У 2021 році ФОП [PERSON] відповідно до заяви [PERSON] від 14.01.2021 було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0024 га, яка передається у власність [PERSON] для будівництва індивідуальних гаражів в гаражному масиві по [ADDRESS] . Як слідує з повідомлення Управління та містобудування, архітектури та земельних відносин Звягельської міської ради №920 від 10.09.2024 Земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру 20.04.2021. Заява від [PERSON] про затвердження проекту землеустрою щодо відведення Земельної ділянки у власність до Новоград-Волинської (нині Звягельської) міської ради не надходила. Отже, у позивача не має можливості вирішити дане спірне питання позасудовим шляхом, тому він звернувся з даною позовною заявою про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, як син, є спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або який подав заяву до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач звернувся до приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі. Згідно із ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Статтею 1225\~ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з п."г" ч.1 ст.81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст.116\~ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено п."а" ч.3 ст.152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у ст.118 ЗК України. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У заяві зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри (частина шоста статті 118 ЗК України). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. (частина сьома статті 118 ЗК України). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 ЗК України). Заява про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, документація із землеустрою реєструються в день надходження до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, та розглядаються у порядку черговості їх надходження (частина десята статті 118 ЗК України). Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина одинадцята статті 118 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України). Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною 2 ст.16\~ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, у постановах Верховного Суду у справі №554/1195/17 від 30 червня 2020 року, у справі № 623/633/17 від 25 березня 2020 року. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації, а належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Те, що позивач є спадкоємцем померлого і має право на завершення приватизації земельної ділянки розпочатої ним, підтверджується наданими до позовної заяви документами. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved