Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що між нею та АТ Перший Український міжнародний банк виникли спори щодо нарахованих сум за взяту позику, а саме: штрафних санкцій та процентів щодо отриманої позики, зважаючи на правові позиції Верховного суду, тому вона пропонувала вирішити спір у судовому порядку. Однак АТ ПУМБ вирішив стягнути з неї кошти у позасудовому порядку та 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58080, яким стягнено заборгованість у сумі 32 193,93 гривень. Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 14.07.2021 було відкрито виконавче провадження №66095051 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Вважає зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено факт безспірності заборгованості позивача. Позивач не визнає розмір заборгованості, яку з неї стягнуто згідно оспорюваного виконавчого напису. Крім того, виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі кредитного договору, який не посвідчено нотаріально, що є недотриманням умов вчинення виконавчих написів. Все зазначене, на думку позивача, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що і стало причиною для звернення до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, справу просить розглядати у її відсутності. Правом на відзив відповідач не скористався, 27.01.2023 надіслав суду заяву про визнання позову, в якій вимоги позову визнав повністю, справу просив розглядати у відсутність представника відповідача, крім цього просив на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв`язку із повним визнанням відповідачем позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. правом на надання до суду пояснень стосовно спору не скористалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим №58080 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором 2001056710302 від 25.06.2018, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», в розмірі 31693,93 гривень, з яких 4069,14 гривень - заборгованість за кредитом, 6171,99 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 20103,89 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 885,32 гривень - заборгованість за відсотками по кредиту, 390,87 грн. - сума заборгованості по комісії, а також плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.09.2020 по 26.04.2021. Стягувачем виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 14.07.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66095051 з примусового виконання виконавчого напису №58080 від 11.06.2021 (а.с.9). За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат"для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально непосвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 11.06.2021 було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного не в нотаріальній формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису АТ "ПУМБ", не посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Грисюк О.В. були відсутні правові підстави для прийняття у Товариства документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для його вчинення. Велика Палата Верховного Суду 21.09.2021 у справі №910/10374/17 ухвалила постанову, в якій зазначено, що подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачкою [PERSON] при подачі заяви сплачено судовий збір у сумі 1362 гривні (908+454) (а.с.1, 2) Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, а відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків сплаченого ним судового збору. Крім того, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачки документально підтверджені понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5032 грн, що стверджується договором про надання правової допомоги від 23.02.2023, актом виконаних робіт від 10.03.2023 та квитанцією від 10.03.2023.

Outcome: approved