Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

29 жовтня 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2108043538845 від 21 березня 2021 року у розмірі 51 266,40 грн., судових витрат у виді сплаченого при зверненні до суду судового збору у сумі 3\~028,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 13 000.00 грн.. Свій позов мотивує тим, що 21 березня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено договір № 2108043538845, за умовами якого (п.1.1 договору) товариство надало відповідачу кредит без конкретної споживчої мети, на суму 4800,00 грн., строком на один рік. Відсотки за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування кредитом, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування сум кредиту у розмірі 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих відсотків не пізніше орієнтовного строку повернення (п.1,4а договору) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту ставка збільшується на 1,64% порівняно з первинною (п.1,4б договору) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовний строк повернення кредиту ставка збільшується на 1,38 порівняно з попередньою (п.1,4в договору), починаючи з 30 дня за орієнтовний строк повернення кредиту ставка збільшується на 2,65 % порівняно з попередньою (п.1,4г договору). Вказаний договір підписаний укладений в електронній формі, товариство свої зобов`язання за договором виконало, кредитні кошти перераховані на банківський рахунок відповідача 31 березня 2021 року. Відповідач в свою чергу, умови договору не виконав, отримані кошти у строк визначений договором не сплатив, тому станом на 01 грудня 2021 року виникла заборгованість в сумі 39 853,44 грн. яка складається з: 4800,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 35053,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками. 01 грудня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №1/12, у відповідності до умов якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" передає (відступає) ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 2108043538845. 10 березня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Колект Центр" укладено договір факторингу №10-03/2023/01, у відповідності до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" передає (відступає) ТОВ "Колект Центр" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 2108043538845. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ "Колект Центр" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 80 351,04 грн., з яких: - 4 800,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; -75 551,04 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Колект Центр" за договором № 2108043538845 від 21 березня 2021 року в сумі 80 351,04 коп. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 51 266,40 грн., з яких: - 4 800,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; - 46 466,40 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 12 грудня 2024 року від представника відповідача, адвоката Деречиної О.В. надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що 06 вересня 2023 року до ЄРДР внесено заяву про кримінальне правопорушення № 12023121190000260 за ч.1 ст.190 КК України, саме за фактом вчинення шахрайських дій знайомим [PERSON] по відношенню до відповідача, внаслідок чого від його імені було отримано вищевказані кредитні кошти. Відповідач страждає на психічні розлади здоров`я, що і стало причиною введення його в оману. Враховуючі викладене, фактично [PERSON] не отримував кредитних коштів та не користувався ними. Крім того, представник зазначає, що згідно долученого графіку погашення заборгованості за кредитним договором вбачається погашення відсотків в розмірі 960 грн., що були списані з рахунку відповідача, після чого рахунок ним заблоковано. Кредитний договір укладено 21 березня 2021 року на суму 4800,00 грн., строк кредитування 16 днів з процентною ставкою 2%. Таким чином, право вимоги за договором виникло з 07 квітня 2021 року, а позивач звернувся до суду 15 жовтня 2024 року, тобто з порушенням строку позовної давності. Також, представник відповідача заперечує проти заявленої суми правничої допомоги, що позивач просить стягнути з відповідача. Так, позивач надав договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року та прайс-лист, відповідно до якого ціна робіт за підготовку (складання) позовної заяви 3000,00 грн.. До договору додано заявку на надання юридичної допомоги № 95 від 14 серпня 2024 року, відповідно до якої вартість послуг складає 13 000,00 грн., з яких: 9000,00 грн.- складання позовної заяви; 4000,00 грн. - усна консультація. Проте, усної консультації з вивченням документів не передбачено вимогами закону, як передумова для звернення до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким у даному випадку є складання позовної заяви, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним у п.п. 48-49 додаткової постанови від 08 квітня 2021 року у справі № 922/2321/20. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. (а.с.53-62) 04 грудня 2024 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що ознайомившись з відзивом на позовну заяву, вважає його необґрунтованим, таким який не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що укладений договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, є чинним та таким, що підлягає виконанню. Відповідач не заперечує факт укладання договору, отримання кредитних коштів, проте посилається на те, що вказані дії були вчинені не ним особисто, а відтак є шахрайськими. При цьому, відповідач не заперечує факту відповідності зазначених в договорі даних, а саме паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, дата народження, адреса реєстрації, номер карткового рахунку. Посилання на те, що вказаний договір був укладений його знайомим [PERSON] не доведено належними, в розумінні цивільно-процесуального законодавства, доказами. Той факт, що дані кошти відразу після отримання були перераховані на картку третьої особи не підтверджує, що перерахування коштів здійснювалось без згоди відповідача. Більш того, після «невідомих» для відповідача операцій на його картковому рахунку, останній продовжував користуватись рахунком, а не звернувся одразу до банку з метою його блокування. Дані дії є нетиповим для шахрайських операцій та вказують на відсутність обставин, зазначених відповідачем у відзиві. Вироку суду про визнання дій при укладанні договору шахрайськими щодо [PERSON] суду не надано. Саме по собі внесення відомостей до ЄРДР за заявою відповідача, не може вважатись підтвердженням фактів, наведених у відзиві. Крім того, заява до правоохоронних органів подана відповідачем лише у 2023 році, тобто через 2 роки після отримання кредитних коштів. Отже, твердження відповідача про те, що відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення є його припущеннями, що суперечить нормам ст. 81 ЦПК України. Наголошує, на закріплену презумпцію правомірності правочину, відповідно до ст.204 ЦК України. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Крім вищевикладеного, заявлена стороною заява про сплив строку позовної давності є визнанням зобов`язань за договором. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), договір про надання фінансових послуг № 2108043538845 укладений 21.03.2021 року. Строк граничного користування (дії договору) визначено сторонами 1 рік. Відтак, договір є чинним до 21.03.2022 року, а строк позовної давності спливає лише 21.03.2025 року. До того ж, відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, тому підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, п. 1.9 договору визначено граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Згідно Додатку №1 до договору грошові кошти надаються строком на 365 днів з правом повернення достроково. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за період з 21.03.2021 по 20.03.2022 рік, тобто в межах строку кредитування, зазначеного в договорі та в Заяві-анкеті на отримання кредиту. Відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 30 день -3,64% на день, з 31 по 46 5,02% на день, в подальшому 7,67% на день. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. Зазначає також, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного договору про відступлення права вимоги. Враховуючи викладені обставини, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» має права грошової вимоги до відповідача, що підтверджується належними доказами. Щодо розміру витрат на правову допомогу, представник позивача зауважив, що він визначений у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України та згідно з положеннями Правил адвокатської етики. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Отже, такі твердження є припущенням, у зв`язку з чим, та з урахуванням норм чинного законодавства України відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та у задоволенні позову в цілому. (а.с.63-) Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. (а.с.51) Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду письмову заяву про проведення розгляду справи без його участі та участі відповідача. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. (а.с.78) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ "Служба миттєвого кредитування" укладено договір про надання фінансових послуг №2108043538845 від 21 березня 2021 року, предметом якого є надання позичальникові кредиту без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4800,00 грн., орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти в сумі 1 536,00 грн. підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строк дії договору 365 днів. Відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 30 день -3,64% на день, з 31 по 46 5,02% на день, в подальшому 7,67% на день.) (а.с. 7-16) Згідно договору факторингу укладеного між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт Капітал" №1/12 від 01 грудня 2021 року ТОВ "Служба миттєвого кредитування" передає (відступає) ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 2108043538845. (а.с. 19-24) 10 березня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ОВ "Колект Центр" укладено договір факторингу №10-03/2023/01, у відповідності до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" передає (відступає) ТОВ "Колект Центр" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 2108043538845. (а.с. 25-30) Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ "Колект Центр" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 80 351,04 грн., з яких: - 4 800,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; -75 551,04 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами. (а.с. 31) Відтак, до позивача ТОВ "Колект Центр", як правонаступника ТОВ "Служба миттєвого кредитування" за договором факторингу, перейшло право вимоги за договором про надання фінансових послуг №2108043538845 від 21 березня 2021 року укладеним між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та відповідачем [PERSON] .. Згідно розрахунку заборгованості, наданої позивачем, встановлено, що станом на 10 березня 2023 року відповідачу нараховано заборгованість в сумі 80 351.04 грн. з яких: 4 800,00 грн. - тіло кредиту; 40 497,60 нараховані відсотки. Проте позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, відповідачу [PERSON] за кредитним договором №2108043538845 від 21 березня 2021 року нарахована заборгованість в сумі 51 266,40 грн., з яких: - 4 800,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; - 46 466,40 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. (17) Судом встановлено, що відповідно до Розрахунку заборгованості (а.с.14 зворотній бік) відповідачем 07 квітня 2021 року сплачено відсотки в сумі 960,00 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У свою чергу системний аналіз статей 524-526,533-535ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доводи представника відповідача щодо отримання вказаного кредиту іншими особами, шляхом шахрайських дій по відношенню до [PERSON] не знайшли свого підтвердження, оскільки відсутні достатні та допустимі докази на підтвердження даного факту. З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що відповідачем 21 березня 2021 року укладено договір про надання фінансових послуг №2108043538845 з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на суму 4 800,00 грн. орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти в сумі 1 536,00 грн. підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строк дії договору 365 днів. Відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 30 день -3,64% на день, з 31 по 46 5,02% на день, в подальшому 7,67% на день. Позикодавець виконав умови договору в повному об`ємі, перерахувавши на картковий рахунок, належний відповідачу, суму позики 21 березня 2021 року. Відповідач в свою чергу умови договору не виконав, тому кредитором нараховані відсотки відповідно до умов договору. Виходячи з умов договору та, як наголошує позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, відповідачу [PERSON] за кредитним договором №2108043538845 від 21 березня 2021 року нарахована заборгованість в сумі 51 266,40 грн., яка підлягає стягненню на їх користь. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками, у даному випадку після 20 березня 2022 р., суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Враховуючи викладене, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с.17) за період дії договору з 21 березня 2021 року по 20 березня 2022 року, враховуючи часткове погашення відповідачем нарахованих відсотків в сумі 960,00 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 39 537,60 грн., яка складається: - 4800, 00 грн. - сума заборгов аності за основною сумою боргу; - 34 737,60 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в розмірі 77,12 % від заявлених позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2335,20 грн.. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача долучено до позовної заяви копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року та прайс-лист з вартістю послуг, Заявку на надання юридичної допомоги від 14 серпня 2024 року та Витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 02 жовтня 2024 року відповідно до якого вартість наданих юридичних послуг складає 13000,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн. - надання усної консультації з вивчення документів; 9000,00 - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. (а.с.32-40) Вирішуючи питання про розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Надання усної консультації з вивченням документів не передбачено вимогами закону, як передумови для звернення до суду, вона не є окремою процесуальною дією, а є дією, що направлена на досягнення одного результату, якою у даному випадку є складання позовної заяви, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним у п.п. 48-49 додаткової постанови від 08 квітня 2021 року у справі № 922/2321/20. Враховуючи викладене, беручи до уваги ціну позову та часткове задоволення позовних вимог, а також той факт, що розмір заявлених позивачем судових витрат не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в сумі 3000.00 грн..

Outcome: partial