Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просив: - надати дозвіл на усиновлення неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; - внести зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , змінити її прізвище на « [PERSON] », по-батькові на « [PERSON] », а також змінити відомості про батька та записати батьком - [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що з 04 червня 2022 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] має доньку від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , батько якої помер [INFO] . [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , де створені всі належні та необхідні умови для забезпечення потреб проживаючих. В сім`ї склалися теплі та дружні відносини. [PERSON] висловила своє бажання бути усиновленою, хоче носити його прізвище та по-батькові, поруч із ним вона вважає себе захищеною. В свою чергу, [PERSON] наполягає на тому, що забезпечує стабільні та гармонійні умови життя неповнолітній [PERSON] , яка залишилася без батьківського піклування. При цьому заявник жодних протипоказань для усиновлення неповнолітньої дитини не має, є цілком фізично та психічно здоровим, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійний фінансовий дохід. Мати дитини також, надала свою згоду на усиновлення заявником неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року відкрито провадження по справі (а.с. 33). У призначеному судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, запевнив суд, що переслідує за мету створити гармонійні відносини в багатодітній сім`ї. Так, з усіма дітьми [PERSON] у нього склалися дружні відносини, однак [PERSON] з народження не знала свого батька, саме з його появою в сім`ї [PERSON] стала себе відчувати більш захищеною, сама висловила своє бажання бути усиновленою та носити спільне прізвище з ним. Він, в свою чергу, також ставиться до неї, як до своєї дитини. Разом з ними в сім`ї проживає і його донька від попереднього шлюбу, вони себе вважають сестрами, разом піклуються та допомагають у вихованні найменшої сестрички. Заявник вважає, що усиновивши дитину, він забезпечить саме її якнайкращі інтереси. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, також надала пояснення про те, що [PERSON] залишилася без батька, коли їй було півроку. Коли вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , їх сім`я стала ще більшою, однак саме [PERSON] створи такі умови, при яких [PERSON] стала себе відчувати більш захищеною, почала сприймати [PERSON] не просто, як її чоловіка, але й сама зацікавилася можливістю носити його прізвище та по-батькові. Поруч з ним вона стала більш активною в навчанні, більш відкритою та впевненою в собі. Представник Новомосковської районної військової адміністрації Дніпропетровської області - Мітченко О.С. заявлені вимоги також підтримала, наполягала на їх задоволенні, зазначила, що усиновлення неповнолітньої [PERSON] заявником відповідатиме інтересам дитини. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступних висновків. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , остання народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). Судом встановлено, не спростовано сторонами, що [PERSON] змінювала прізвище, в зв`язку з реєстрацією ще одного шлюбу на [PERSON] . 04 червня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджено відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідно до якого, після реєстрацію шлюбу дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] » (а.с. 9). Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 21)). Подружжя [PERSON] разом з їх спільною дитиною, дітьми [PERSON] проживають однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] .. Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22). [PERSON] за результатами висновку про стан здоров`я КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Піщанської сільської ради» є цілком здоровим, у лікаря нарколога на обліку не перебуває (а.с. 10); на території України станом на 04.11.2024 року до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи непогашеної судимостей не має, у розшуку не перебуває (а.с. 12); має стабільний та регулярний дохід (а.с. 8). Матір неповнолітньої [PERSON] не заперечувала проти усиновлення її дитини, надавши відповідну нотаріальну заяву (а.с. 14). Протягом судового розгляду справи, була вислухана і думка неповнолітньої [PERSON] , яка усвідомлює факт усиновлення, бажає бути усиновленою [PERSON] , бажає носити його прізвище, та по-батькові. Крім того, 16.12. 2024 року Новомосковською районною адміністрацією постановлено висновок про доцільність усиновлення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та відповідність такого усиновлення інтересам дитини (а.с. 27-9). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.1 ст. 313 ЦПК України суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за необхідне допитати. Відповідно до вимог ст.207 СК України усиновлення є прийняттям усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснюється на підставі рішення суду, крім випадків передбачених вимогами ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. В силу вимог ч.1, ч.3 ст.211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 224 СК України, суд постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа вже опікується дитиною; 4) особу дитини та стан її здоров`я; 5) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. В силу вимог ст. 218 СК для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Згода неповнолітньої [PERSON] надана нею письмово та також була висловлена безпосередньо в судовому засіданні. Так, неповнолітня дитина повідомила суду, що бажає бути усиновленою [PERSON] та змінити своє прізвище та по батькові, оскільки свого рідного батька вона ніколи не знала, а саме заявник наразі проявляє до нею всю батьківську турботу. За положеннями ч. 2 ст. 224 СК України при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Принцип 6 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН проголошує, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли є можливість, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. На суспільство і на органи публічної влади повинен покладатися обов`язок здійснювати особливе турбування про дітей, немаючих сім`ї та про дітей немаючих достатніх засобів до існування. Статтею 20 вказаної Конвенції відзначено, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав « від 30.03.2007 року за №3, суд вирішуючи заяву по суті, зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Суд, виходячи із наданих матеріалів справи та заслухавши покази сторін у судовому засіданні, приходить до переконання, що усиновлення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , заявником якнайкраще забезпечить права та інтереси дитини. [PERSON] створено всі належні та необхідні умови для належного рівня життя, виховання та розвитку дітей, як власних так і усиновлюваної дитини Злати . Згідно вимог ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що для усиновлення додержані усі вимоги діючого законодавства України, підстав для відмови у задоволені заяви про усиновлення дітей, які висловили свою думку щодо свого бажання бути усиновленими повноважному представнику органу опіки та піклування, не встановлено, а тому заява про усиновлення відповідає правам та інтересам дитини і підлягає задоволенню. За нормами ст. 229 Сімейного кодексу України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявник відповідає всім вимогам, встановленим ст. 211 Сімейного Кодексу України, саме тому в інтересах [PERSON] , [INFO] , статус якої дозволяє бути усиновленою, вважає за необхідне дозволити [PERSON] бути усиновлювачем. Відповідно до ст. 231 СК України за заявою усиновителя суд вносить зміни до актових записів про народження дітей, в судовому засіданні заявлено про внесення змін до прізвища, по батькові дитини та відомостей про її батька. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Мати дитини стосовно внесення змін до актового запису про народження її доньки не заперечувала. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). На підставі викладеного та

Outcome: approved