Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом мотивуючи це тим, що з 16 липня 2022 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2024 року було розірвано. У період\~перебування у\~шлюбі сторонами\~був придбаний\~за договором\~купівлі-продажу\~від 03\~листопада 2023\~року житловий\~будинок [ADDRESS] .\~Домовиться про\~поділ спільного\~майна у\~позасудовому порядку\~сторони не\~змогли,\~тому представник\~позивача просить\~суд впорядку розподілу спільного майна подружжя позивача та відповідача, визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 липня 2022 року (а.с.17). Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). У період перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] був придбаний за договором купівлі-продажу від 03 листопада 2023 року житловий будинок [ADDRESS] , який було оформлено на ім`я [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №377787748 від 09 травня 2024 року та копією вищевказаного договору купівлі-продажу, посвідченого 03 листопада 2023 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Чернишовим С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1312 (а.с.8-10,39-40). Згідно п.п. 7,8 вищевкзаного договору, покупець (відповідач по справі [PERSON] ) свідчить, що житловий будинок та його технічний паспорт візуально оглянуті нею до підписання Договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню житлового будинку за призначенням, на момент огляду виявлено не було, що житловий будинок надувається за спільні кошти у спільну сумісну власність подружжя, оскільки на момент посвідчення договору вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Цей договір посвідчується за наявності згоди другого з подружжя покупця [PERSON] , на укладання цього договору, отриманої у відповідності з діючим законодавством України, справжність підпису на заяві про надання згоди на купівлю житлового будинку у спільну власність засвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. 01.08.2023 року в реєстрі за № 867. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 02 травня 2024 року, вартість даного житлового будинку з надвірними будівлями становить 224831,76 грн. (а.с.11-12). За змістом статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1 та 3 статті 61\~СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином придбане за період шлюбу сторонами майно є об`єктом їх спільної сумісної власності. За умовами статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу\~не припиняє\~права спільної\~сумісної власності\~на майно,\~набуте за\~час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 69\~СК \~України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1 та 2 статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд\~має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Згідно частини 3 статті 368\~ЦК \~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На основі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати\~ у справі: судовий збір у розмірі 2248,32 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вказані правовідносини регулюються\~ ст.ст.60, 61,63,68,69,70, 71 СК України та ст. ст.368, 372 ЦК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved