Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Кулініч К.В., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . З моменту розпаду фактичних сімейних відносин, а саме з 2012 року, і по цей час батько [PERSON] , [INFO] , з сином майже не спілкувався, участі в його вихованні не приймав, коштів на лікування сина під час його захворювань не надавав, участі в його фізичному і духовному розвиткові не приймав, аліменти платив невчасно і не в повному обсязі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав і не надає по цей час, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. В зв`язку з цим, після укладення позивачем шлюбу з [PERSON] 27 квітня 2019 року, який з першого дня знайомства почав піклуватися за неповнолітнім, приймати участь у його вихованні, фізичному і духовному розвиткові, [PERSON] прийняв рішення про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] . Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. З вищевикладеного вбачається злісне безпричинне ухилення батьком, [PERSON] , від спілкування, піклування та виконання своїх батьківських обов`язків відносно до свого сина, [PERSON] (до зміни прізвища - [INFO] ), [INFO] , а тому вважають, що в даному випадку наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 15.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07.10.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась. Її представник надала до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без їх участі. Додатково зазначила, що позов підтримують та просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавала. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Надали до суду заяву про проведення судового засідання без участі їхнього представника. Рішення просять прийняти з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] , виданого 28 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1724, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). У зв`язку з реєстрацією шлюбу, 27.04.2019 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14). Згідно свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] , виданого 01 листопада 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », про що 01.11.2022 року складено відповідний актовий запис №34 (а.с. 13). З відповіді Чернігівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №34 №32 від 25.01.2024 року вбачається, що батько [PERSON] - [PERSON] , за весь період навчання сина в школі на батьківських зборах не з`являвся, навчанням і поведінкою [PERSON] ніколи не цікавився, з класними керівниками не зустрічався і ніколи не телефонував. Під час обов`язкового відвідування дітей класоводом на дому, присутність батька не спостерігалася (а.с. 20-21). Згідно довідки ВСП «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» від 12 лютого 2024 року №9, за період навчання [PERSON] з 01.09.2021 р. батько у вихованні сина не брав участі (а.с. 18). Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 24.01.2024 №01-14/73, батько [PERSON] - [PERSON] , жодного разу не оформлював лікарняного листа по догляду за дитиною (а.с. 23). Згідно відповіді Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради від 25.03.2024 №01-31/04/815, спеціалістами управління була проведена телефонна розмова з [PERSON] , який пояснив, що він працює водієм-далекобійником, часто перебуває за межами України, відповідно до характеру своєї роботи не може повноцінно спілкуватися зі своїм неповнолітнім сином, [PERSON] , [INFO] . Він вчасно сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованості не має (а.с. 26). Ухвалою суду від 31.10.2024 року зобов`язано Управління (службу) у справах дітей Чернігівської міської ради надати в судове засідання висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 45-46). Згідно відповіді Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради від 14.12.2024 №01-31/04/3794 на ухвалу суду від 31.10.2024 року, враховуючи, що [PERSON] [INFO] досяг повноліття та втратив правовий статус дитини у розумінні ч. 1 ст. 6 СК України та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» і з урахуванням наведеного особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. У зв`язку з викладеним вище відсутні підстави для підготовки відповідного висновку (а.с. 54). Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його життям та здоров`ям. При цьому, приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття. При досягненні повноліття особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком/матір`ю та сином/дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків та дитини. Це відповідно означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них - навіть після смерті одного з них. Тож навіть після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки відносно неї, які ґрунтуються на факті їх кровного кровному спорідненні. Із повноліттям дитини «з`являються» права батьків на утримання і піклування з боку повнолітніх сина/дочки та виникають відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав, є спадкоємцями за законом своєї дитини. Таке нормативне регулювання сімейних відносин між батьками та повнолітніми сином/дочкою є втіленням моральних засад суспільства, за яких батько та матір, які належно виконували свої обов`язки щодо власної дитини протягом тривалого часу (від народження і до досягнення дитиною повноліття, а в певних випадках навіть після досягнення повноліття), мають право на утримання від повнолітніх сина/дочки, а також на спадкування за законом. Відповідно, позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування, в майбутньому. У разі подання позову про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини суд не може відмовити у такому позові з тієї підстави, що під час розгляду цивільної справи і вирішення спору по суті дитина досягла повноліття. Незважаючи на досягнення дитиною повноліття, суд має встановити обґрунтованість чи необґрунтованість передбачених статтею 164 СК України підстав позову про позбавлення відповідача батьківських прав та ухвалити відповідне судове рішення. Відповідного висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у Постанові від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23). Так, на день звернення до суду (30.05.2024 року) [PERSON] виповнилося 17 років та 10 місяців, а повноліття він досяг [INFO] , тобто вже після звернення до суду з цим позовом. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлений батьківських прав. На підставі наведеного,

Outcome: approved