Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання бабусі його дружини [PERSON] , [INFO] недієздатною, встановлення опіки та призначення його опікуном над недієздатною особою. Заявник посилається на те, що [PERSON] , [INFO] є бабусею його дружини. [PERSON] перебувала на обліку та лікуванні в лікаря психіатра психо-наркологічного відділення «Лікувально-діагностичного центру» Хустської міської ради з 31.10.2007 року з діагнозом «Гострий маячний розлад». У 2022 році взята повторно на облік з діагнозом «Судинна деменція» Ф 01.8», що підтверджується довідкою №119 від 05.04.2024 року. Стан психічного здоров`я [PERSON] такий, що вона не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, забуває\~ про те, що з нею сталося в минулому. Вона неодноразово перебувала на лікуванні у психіатричних закладах. Проте останнім часом стан психічного здоров`я [PERSON] погіршився. Внаслідок психічного розладу вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Через захворювання потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування та пересування, що стверджується висновком ЛКК. Заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак після того як [PERSON] захворіла, вони з дружиною [PERSON] фактично почали проживати разом з нею по [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 14.06.2024 року. Дружина заявника працює, а також займається доглядом за їх малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] . Батько дружини заявника [PERSON] , який є сином [PERSON] , разом з дружиною 7 років тому виїхали до Словацької Республіки, де працюють по теперішній час і там мають постійне місце проживання. Донька [PERSON] [PERSON] також проживає за кордоном і з матір`ю взагалі не спілкується. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Так як інших близьких родичів, що могли б здійснювати за дружиною заявника догляд біля неї не має, тому заявник виконує обов`язки по догляду за [PERSON] та надання потрібної допомоги у побуті та організації її життя, вирішує всі питання щодо забезпечення їй належної медичної допомоги, а також здійснює захист її немайнових прав і має можливість та згідний бути її опікуном. Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради №385 від 04.08.2022 року, заявника призначено помічником дієздатної особи [PERSON] ,1948 р.н., яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки та у зв`язку з чим виконкомом Хустської міської ради видане відповідне посвідчення помічника фізичної дієздатної особи за №493. Також заявник усвідомлює, що як опікун має дбати про підопічну, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечувати її доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту її цивільних прав та інтересів, дбати про збереження та використання майна підопічної в її інтересах. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Сабадош М.М. подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника Хустської міської ради за наявними матеріалами у справі, просив відмовити в призначенні [PERSON] опікуном над [PERSON] у випадку визнання її недієздатною. Представник особи, стосовно якої розглядається справа, [PERSON] адвокат Габор Я.І. подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечила щодо задоволення заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що на даний час [PERSON] , [INFO] має психічне захворювання, що підтверджується довідкою КНП «Лікувально-діагностичний центр» Хустської міської ради №119 від 05.06.2024 року та знаходиться на обліку та лікуванні у лікаря-психіатра психо-наркологічного відділення КНП «Лікувально- діагностичний центр «Хустської міської ради», з 31.10.2007 року з діагнозом «Гострий маячний розлад». У 2022 році взята повторно на облік з діагнозом «Судинна деменція» Ф 01.8» (а.с.23). Відповідно до висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 30.06.2024 року лікарської консультативної комісії [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.20). Судом досліджено акт обстеження житлово-побутових та матеріальних умов депутата Хустської міської ради від 14.06.2024 року, з якого вбачається, що заявник [PERSON] проживає разом [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] і здійснює за нею догляд (а.с.25). З метою вирішення заявлених вимог [PERSON] . Хустським районним судом постановлено ухвалу від 22.07.2024 року про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи для встановлення обставини щодо психічного стану [PERSON] . Відповідно до висновку судово психіатричної експерта №316 КНП ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» Закарпатська філія судово-психіатричних експертиз, [PERSON] , [INFO] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді вираженої судинної деменції. За своїм психічним станом [PERSON] , [INFO] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Виходячи з наведеного, оскільки [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічний розладу у формі вираженої судинної деменції та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достатніми для визнання [PERSON] недієздатною. В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч.ч. 6-7 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Відповідні положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачають те, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно ч. 1ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Частинами 1-4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікуна призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Зі змісту подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради\~ вбачається, що орган опіки та піклування вважає за недоцільне призначити [PERSON] опікуном над бабусею дружини [PERSON] . Суд не може погодитись з висновком органу опіки та піклування, оскільки такий висновок є невмотивований і не ґрунтується на законі. Відповідно до ст. 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. У постанові Верховного суду від 08.01.2024 року у справі №753/1905/22 (провадження №61-8758св.23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюються\~ за поданням органу опіки та піклування, яке повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має враховувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у в справі № 496/4271/16-а (провадження № 11-606апп18) сформульовано правовий висновок про те, що рішення виконавчого комітету як органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків інших опікунів та підопічного. Правові наслідки для інших опікунів, підопічного виникають виключно в результаті постановлення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й оскаржуваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна недієздатній особі. Подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановлені судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховано на розсуд суду.\~ У поданні орган опіки та піклування посилається на те, що заявник [PERSON] , який є чоловіком онуки психічно-хворої особи не представив документів, які\~ б засвідчили те, що рідні діти хворої не можуть виконувати обов`язки опікуна. Подання органу опіки та піклування не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, оскільки посилання на те, що [PERSON] не представив документів, які б засвідчили те, що рідні діти не можуть виконувати обов`язків опікуна є безпідставним і такі обов`язки заявника не передбачені чинним законодавством. Крім того, орган опіки та піклування не врахував якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Суд вважає, що заявник, який виявив бажання стати опікуном [PERSON] , не зобов`язаний представляти документи про те, що хтось інший з близьких родичів не можуть виконувати обов`язки опікуна. Діти хворої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] не подавали до органу опіки та піклування заяв про те, що вони бажають бути опікуном своєї хворої матері. Подання такої заяви є обов`язковою умовою про призначення опікуна. Заявник за всіма критеріями відповідає вимогам, які закон ставить до особи, яка бажає стати опікуном. У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Син [PERSON] вже 7 років працює за кордоном і постійно знаходиться за межами України, а дочка [PERSON] також проживає за кордоном. \~\~\~\~\~ Якщо діти хворої [PERSON] у подальшому виявлять намір бути опікуном своєї матері, то відповідно до ст. 63 КК України вони також можуть бути призначеними опікунами у передбаченому законом порядку. Заявник ознайомлений з правами та обов`язками опікуна. Перешкод для призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] судом не встановлено. За таких обставин, коли перешкод, зазначених у ст. 64 ЦК України для призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] не встановлено, суд вважає за можливе встановити опіку над недієздатною [PERSON] та призначити заявника її опікуном. Таке рішення відповідатиме інтересам психічно - хворої особи, яка самостійно не може здійснювати свої права та інтереси. Закон не передбачає можливості не призначити недієздатній особі опікуна. Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 № 2-рп/2016). Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. З огляду на викладене, заява про визнання [PERSON] недієздатною та призначення заявника опікуном є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved