Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

02.10.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, за підписом представника позивача Кудіної АВ, надійшла вказана позовна заява, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: за Кредитним договором №8281368 в розмірі 27299,58 грн., з яких: 7700,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18829,58 грн. сума заборгованості за відсотками; 770,00 грн. заборгованість за комісією; за Договором позики №4364635 в розмірі 29437,50 грн., з яких: 7500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 21937,50 грн. сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №4145497 в розмірі 29181,04 грн., з яких: 5499,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 23681,05 грн. сума заборгованості за процентами; за Кредитним договором №120660 в розмірі 25214,31 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17374,31 грн. сума заборгованості за відсотками; 840,00 грн. заборгованість за комісією; Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 111132,43 грн., та понесені позивачем судові витрати. В обґрунтуванні позову зазначено, що 05.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8281368. 27.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №27022024, у відповідності до якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.02.2024 до Договору факторингу №270222024 від 27.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 27299,58 грн., з яких: 7700,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18829,58 грн. сума заборгованості за відсотками; 770,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Також позивачем зазначено, що 16.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір Позики №4364635. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 29437,50 грн., з яких: 7500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 21937,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Крім цього, 16.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4145497. 27.06.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27062024, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.06.2024 до Договору факторингу №27062024 від 27.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 29181,04 грн., з яких: 5499,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 23681,05 грн. сума заборгованості за процентами; Також, 05.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №120660. 28.03.2024 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №28032024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 28.03.2024 до Договору факторингу №28032024 від 28.03.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 25214,31 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17374,31 грн. сума заборгованості за відсотками; 840,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Позивач вказує, що, оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитними договорами, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором №8281368 в розмірі 27299,58 грн., за Договором позики №4364635 в розмірі 29437,50 грн., за Кредитним договором №4145497 в розмірі 29181,04 грн., за Кредитним договором №120660 в розмірі 25214,31 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку, зазначивши, що, з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 07.10.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України. Позивачу, у порядку статті 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталась. Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція надіслана відповідачу повернулась на адресу суду без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі №755/17944/18. Також, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. А відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 05.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №8281368 (а.с. 9-14). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 цього Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 7700,00 грн. на умовах визначених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості, згідно пункту 1.4 Договору виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до пункту 7.1 Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у пункті 2.1 цього Договору. Так, пунктом 2.1 Договору встановлено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *49. Позивач вказує, що відповідно до Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги (а.с.16-17). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 27.02.2024 до Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв Реєстр боржників кількістю 4010, після чого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять Права Вимоги заборгованості до Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27299,58 грн., з яких: 7700, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18829,58 грн. сума заборгованості за відсотками; 770,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.18-19). Так, на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №8281368 від 05.11.2023, позивачем надано копію самого Кредитного договору; копію Заяви відповідача на отримання кредиту №8281368 від 05.11.2023; копію Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024; копію Акта прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу від 27.02.2024; Витяг з реєстру боржників до вказаним Договором факторингу від 27.02.2024; розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором №8281368 від 05.11.2023 за період з 27.02.2024 по 31.07.2024 (а.с. 9-20). Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ТОВ «МІЛОАН» умов кредитного договору №8281368 від 05.11.2023 щодо здійснення перерахування кредитних коштів відповідачу та їх зарахування. Судом також встановлено, що 13.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики №4364635 (а.с. 27-29). Відповідно до пунктів 1, 2 вказаного Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти у сумі 7500,00 грн., на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до пункту 21 після підписання електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Відповідно до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги (а.с.30-31). Також, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено: 28.07.2021 Додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, а 11.04.2024 Додаткову угоду №22 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 32-33). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників №23 від 11.04.2024 за Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв Реєстр боржників кількістю 6984, після чого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять Права Вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29437,50 грн., з яких: 7500, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 21937,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 34-35). Так,\~на підтвердження\~позовних вимог\~про стягнення\~з відповідача\~заборгованості за\~договором позики\~№4364635\~від 16.11.2023,\~позивачем надано\~копію самого\~Договору позики;\~копію Договору\~факторингу №14/06/21\~від 14.06.2021;\~копію додаткової\~угоди №2\~від 28.07.2021\~до Договору\~факторингу №14/06/21\~від 14.06.2021;\~копію додаткової\~угоди №22\~від 11.04.2024\~до Договору\~факторингу №14/06/21\~від 14.06.2021;\~копію Акта\~прийому-передчі\~Реєстру боржників\~№23\~від 11.04.2024;\~Витяг з\~реєстру боржників\~№23\~від 11.04.2024\~до Договору\~факторингу №14/06/21\~від 14.06.2021;\~розрахунок заборгованості\~відповідача за\~Договором позики\~ №4364635\~від 16.11.2023 за період з 11.04.2024 по 31.07.2024. (а.с. 27-36). Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» умов Договору позики №4364635 від 16.11.2023 щодо здійснення перерахування кредитних коштів відповідачу та їх зарахування. Також, 16.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №4145497 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 42-51). Відповідно до пункту 1.2 цього Договору, на умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні у сумі 5500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Розділом 2 Договору встановлено порядок та умови надання кредиту. Зокрема, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 16.11.2023 або 17.11.2023. Відповідно до пункту 9.7.1. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІСТ Товариства/зазначений в цьому Договорі. Позивач вказує, що відповідно до Договору факторингу №27062024 від 27.06.2024, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у відповідності до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги (а.с.56-57). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 27.06.2024 до Договору факторингу №27062024 від 27.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв Реєстр боржників кількістю 5471, після чого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять Права Вимоги заборгованості до Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27062024 від 27.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29181,04 грн., з яких: 5499, 99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 23681,05 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.58-59). Так, на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №4145497 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.11.2023, позивачем надано копію самого Договору; додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4145497 від 16.11.2023, а саме копію таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит; копію паспорта споживчого кредиту; копію Договору факторингу №27062024; копію Акта прийому-передчі Реєстру боржників від 27.06.2024; Витяг з реєстру боржників від 27.06.2024; розрахунок заборгованості відповідача за Договором №4145497 від 16.11.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 27.06.2024 (а.с. 42-62). Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умов Договір №4145497 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.11.2023 щодо здійснення перерахування кредитних коштів відповідачу та їх зарахування. Крім цього, судом встановлено, що 05.11.2023 ТОВ «Фінансова компанія «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №120660 (а.с. 68-73). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2. вказаного Договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений пунктом 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі 7000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, а не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно пункту 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно із пунктом 2.1 Договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням [NUMBER] . Згідно пункту 7.1. цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту визначеному у пункті 2.1. цього Договору. 28.03.2024 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №28032024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 75-77). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 28.03.2024 до Договору факторингу №28032024 від 28.03.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв Реєстр боржників, після чого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №28032024 від 28.03.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25214,31 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17374,31 грн. сума заборгованості за відсотками; 840,00 грн. сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.78-79). Так, на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит №120660 від 05.11.2023, позивачем надано копію вказаного Договору; Заяву на отримання кредиту №120660 від 05.11.2023; копію Договору факторингу №28032024 від 28.03.2024; Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за вказаним Договором факторингу; Витяг з реєстру боржників від 28.03.2024 до вказаного Договору факторингу; розрахунок заборгованості за Кредитним договором №120660 від 05.11.2023 за період з 28.03.2024 по 31.07.2024 (а.с. 68-80). Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» умов Договір про споживчий кредит №120660 від 05.11.2023 щодо здійснення перерахування кредитних коштів відповідачу та їх зарахування. Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09. 2015 № 675-VIII. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою та другою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Вирішуючи позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит №8281368 від 05.11.2023 що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за Договором позики №4364635 від 16.11.2023 що укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4145497 від 16.11.2023 що укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , за Договором про споживчий кредит №120660 від 05.11.2023 що укладений між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та [PERSON] , суд враховує, що за умовами кожного із вказаних Договорів, первісні кредитори (позичальники) зобов`язалися передати відповідачу (позичальнику) у власність грошові кошти, на погоджених умовами Договорів строк, шляхом їх перерахування на банківські рахунки позичальника, який, у свою чергу, зобов`язується повернути позикодавцям отримані у кредит грошові кошти та сплатити плату від суми позики. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. У постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Надані представником позивача документи не містять доказів про отримання коштів відповідачем за вказаними договорами, що суперечить положенням статті 1046 ЦК України, відповідно до якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Будь-яких належних доказів на підтвердження безготівкового перерахування коштів на платіжну банківську картку позичальника, як то виписки з особового рахунку, копії меморіального ордеру тощо, позивачем не надано. Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за договорами не є належними доказами надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки вони є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит за кожним із договорів. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такі розрахунки не підтверджують наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Вказані висновки суду гуртуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постановах від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц, від 29.01.2020 у справі №755/18920/18 та від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. При цьому у суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. В оцінці поведінки та способу ведення справ банком чи фінансовою установою суд враховує те, що вони є професійними учасниками ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком чи фінансовою установою є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01.02.2023 у справі №199/7014/20. Отже, встановивши відсутність належних, достовірних та достатніх доказів щодо здійснення перерахування та зарахування грошових коштів на банківські рахунки відповідача за договорами №8281368 від 05.11.2023, №4364635 від 16.11.2023, №4145497 від 16.11.2023, №120660 від 05.11.2023, суд дійшов висновку про недоведеність наявності підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за цими договорами на загальну суму у розмірі 111132,43 грн, а отже у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору відносяться за рахунок позивача.

Outcome: dismissed