Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач, в інтересах якого діє заявник, звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що позивач доводився сином [PERSON] , яка, в свою чергу, доводилась дочкою [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] та після її смерті залишилась спадщина, яка складається з частки житлового будинку [ADDRESS] . Інша частка будинку належала [PERSON] . Після смерті [PERSON] її спадкоємицею була [PERSON] , яка постійно проживала разом з померлою, фактично прийняла спадщину, але належним чином не оформила спадкові права. [PERSON] померла [INFO] , її спадкоємцями стали [PERSON] та [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, але до нотаріуса не звернулись. [PERSON] помер [INFO] , його спадкоємцем був [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований з братом на момент його смерті за однією адресою. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на на 1/4 частку будинку , яка належала його померлій матері [PERSON] та було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку на спірний будинок та на 2/4 частки після смерті його брата [PERSON] через відсутні правовстановлюючих документів. Крім того, у якості підстави для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріус зазначив, що відсутні документи, які доводять родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] по батькові [PERSON] зазначено - « [PERSON] ». У зв`язку з викладеним просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачем право власності на 1/4 частку на житловий будинок з [ADDRESS] після [PERSON] та на 2/4 вказаного будинку після [PERSON] . Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволені позову. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та дату судового розгляду шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, причини неявки суду не повідомив, заяв по суті спору чи про перенесення судового розгляду на адресу суду не надсилав. У зв`язку із зазначеним, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належало по частці житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 11.05.1993, реєстровий №540 та довідкою №04-01/1374 від 16.05.2024 відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] у рядку мати записано [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.11.1969. [PERSON] померла [INFO] , що видно з копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18.02.2005, після її смерті [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала разом з нею. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 12.11.2013. [PERSON] та [PERSON] доводилися синами [PERSON] , що видно з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.08.1974 та [NUMBER] від 12.12.1969. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Факт спільного мешкання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується копією домової книги для прописки громадян, що проживають у вищевказаному будинку та копії паспорта громадянина України [PERSON] серії серії [NUMBER] . З копії технічного паспорту від 09.04.2024 вбачається, що будинок [ADDRESS] має загальну площу 50,8 кв.м, житлову площу 30,6 кв.м з господарськими будівлями і спорудам: сарай Б, сарай В, сарай Г, сарай Д, туалет Е, душ Ж, ворота з хвірткою №1, огорожі №2. 26.09.2024 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.09.2024, реєстровий №633 на 1/4 частку будинку [ADDRESS] після [PERSON] . Вказане також вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав №396716482 від 26.09.2024. Таким чином, у відповідності та на виконання положень ст. 1297 ЦК України, позивач в передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на частку та на 2/4 частки будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] та брата [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавців та відсутністю документів, які доводять родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав №396716482 від 26.09.2024 інші спадкоємці після [PERSON] та [PERSON] відсутні. Розглядаючи позовні вимоги щодо встановлення факту родинних відносин суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку для визнання права власності на частку житлового будинку. З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності наданих доказів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та підтверджених наданими письмовими доказами, стосовно того, що [PERSON] доводилась матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, відносно спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Таким чином, судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла [PERSON] , а після її смерті - [PERSON] та [PERSON] . Правомірність володіння, користування та розпорядження [PERSON] та [PERSON] житловим будинком, ніким та ніколи не заперечувалась та не оспорювалась. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 1 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Приймаючи до уваги, що позивач прийняв спадщину у відповідності до чинного законодавства, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, та враховуючи сукупність всіх досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] , а тому, позов підлягає задоволенню. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат.

Outcome: approved