Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

05.06.2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20.05.2021 року мж Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит №5032898. Відповідно до умов цього Договору, Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 10500,00 грн, з процентною ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а Позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитними коштами на умовах та строки, визначені Договором. Відповідно до п.6.1 цей договір укладений в електронній формі, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Таким чином, як зазначає позивач, сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника на укладення такого договору, на таких умовах, шляхом підписання вказаного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 16.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 5032898 в 20.05.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 5032898 від 20.05.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Розмір заборгованості позичальника [PERSON] по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором про споживчий кредит № 5032898 від 20.05.2021,року, що підлягає стягненню станом на 10.05.2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 76 212,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9450,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 65607,45 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн., заборгованість за комісією - 1155,00 грн. Та, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 10 травня 2024 року у загальному розмірі 57656,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9450,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 47051,00 грн., заборгованість за комісією - 1155,00 грн. Станом на час пред`явлення позову, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання щодо погашення кредиту, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Та у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 5032898 від 20.05.2021 року у загальному розмірі - 57656,00 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3028,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 17000,00 грн. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.41). 12.06.2024 року на електронну адресу відповідача [PERSON] судом було надіслано копію ухвали суду від 10.06.2024 року про прийняття до розгляду позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» та відкриття провадження у даній справі, а також позовну заяву з додатками до позову. Надано відповідачу строк для подачі відзиву з доказами на обґрунтування заперечень проти позову. Відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , до суду не надійшов. В судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект Центр» не з`явився, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте представником позивача Гервазюк О.Ю. подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі за наведеними у позові підставами (а.с.85) В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується довідками про отримання sms-повідомлень, які є в матеріалах справи (а.с.43,45,48,4960,64,65,71,84,103,104), однак про причини неявки в судове засідання відповідачем не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки на адресу суду не надано, відзив на позовну заву, до суду не подано. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, за згодою позивача, на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно розглянувши надані позивачем докази в обґрунтування позову, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Судом встановлено, що 20.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит №5032898 (індивідуальна частина), та відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній п.1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10500,00 грн. Згідно з п. 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів з 20.05.2021 року. Згідно п.1.4. договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 19.06.2021 року. (а.с. 6-9). Проценти за користування кредитом 3937,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.6 Договору). Одночасно з договором про споживчий кредит №5032898 від 20.05.2021 року сторонами за допомогою електронного підпису було підписано додаток №1 до договору про споживчий кредит №5032898 від 20.05.2021 (а.с.10), а саме: графік платежів за договором, зі змісту якого вбачається: дата видачі кредиту: 20.05.2021, строк кредитування - 30 днів; сума кредиту 10500,00 грн, проценти за користування кредитом 5,00% за кожен день користування кредитом, комісія за надання кредиту 1150,00 грн. (11% івд суми кредиту одноразово). Також підписано паспорт споживчого кредиту №5032898 від 20.05.2021 року (а.с.10зв.-11). Відповідно до довідки про ідентифікацію, підтверджено, що клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», одноразовий ідентифікатор - W14010, який направлений 20.05.2021 року відповідачу на номер телефону [NUMBER] (а.с.12 зв.). На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 10500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №46706625 від 20.05.2021 (а.с.13) та вказані обставини відповідачем не оспорюються. 16.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16/12-2021-43 (а.с.17-19), за яким ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв право грошової вимоги до боржників, перелік яких наведений у Реєстрі боржників (Додаток №3), у тому числі за договором про споживчий кредит №5032898 від 20.05.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с.20-21,23). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.24-27), за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступив, а ТОВ «Коллект Центр» набув в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, перелік яких наведений у Реєстрі боржників (Додаток №3), у тому числі за договором про споживчий кредит №5032898 від 20.05.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с.27-28,29). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] , перед ТОВ «Коллект Центр» за Договором про споживчий кредит № 5032898 від 20.05.2021, що підлягає стягненню станом на 10.05.2024 року, становить 76212,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9450,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 65607,45 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн., заборгованість за комісією - 1155,00 грн. (а.с.16). Однак, у межах заявлених позовних вимогах ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість, яка виникла станом на 10 травня 2024 року за Договором про споживчий кредит № 5032898 від 20.05.2021, у загальному розмірі саме 57656,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9450,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 47051,00 грн., заборгованість за комісією - 1155,00 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорений, контррозрахунок суду не наданий, відзив на позов не поданий. Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд зазначає, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Частиною першою статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір мпро споживчий кредит між сторонами було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на вебсайті позикодавців подав заявки на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавцю надіслали за допомогою засобів зв`язку на указаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договору про споживчий кредит. Встановивши, що без здійснення указаних дій відповідачкою кредитний договір не був би укладеним сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21). Всупереч умов укладеного Договору про споживчий кредит, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Вирішуючи спір судом установлено, що ТОВ «Коллект Центр» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по спірному кредитному договорі, а [PERSON] , прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак у порушення умов указаного договору від 20.05.2021 року, останній не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитів у розмірах та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована. Станом на день звернення до суду заборгованість за договором про споживчий кредит від 20.05.2021 відповідачем у добровільному порядку не сплачена, кредитні кошти не повернуті, відсотки за користування кредитом та комісія позивачеві не сплачена, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості, яка виникла станом на 10 травня 2024 року за Договором про споживчий кредит №5032898 від 20.05.2021, в межах заявлених позовних вимог, в загальному розмірі 57656,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9450,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 47051,00 грн., заборгованість за комісією - 1155,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: partial