Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Просило стягнути з [PERSON] на користь позивача 14517 гривень 59 копійок понесених витрат та судовий збір. Свій позов обґрунтовує тим, що 21 серпня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Mazda» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби були пошкоджені. Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON] 29 серпня 2020 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження від 18 вересня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Mazda» державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 13381 гривня 96 копійок. Витрати МТСБУ на збір документів та визначення розміру шкоди склали 1430 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 2542928 від 09 жовтня 2020 року. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 14517 гривень 59 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року виправлено описку в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи в межах строку позовної давності, з якої вбачається, що він просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що позивач не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, а лише посилається на п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подавав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Mazda» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року зазначено, що винуватість [PERSON] повністю підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням пошкоджень транспортних засобів, які підтверджують механізм дорожньо-транспортної пригоди, викладений у протоколі, поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, даними працівникам поліції на місці дорожньо-транспортної пригоди. Вказаною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова є чинною. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Mazda» державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. [PERSON] 29 серпня 2020 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження від 18 вересня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Mazda» державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 13381 гривня 96 копійок. На підставі наказу та довідки № 1 від 14 січня 2021 року позивачем було відшкодовано зазначену шкоду [PERSON] в загальному розмірі 13087 гривень 59 копійки, що підтверджується платіжною інструкцією № 434450 від 18 січня 2021 року. Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру майнової шкоди стороною відповідача суду не надано. Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи відповідачем не заявлялось. За таких обставин, суд вважає за можливе покласти в основу рішення при визначенні розміру майнової шкоди Звіт автотоварознавчого дослідження від 18 вересня 2020 року. Крім того, витрати МТСБУ на збір документів та визначення розміру шкоди склали 1430 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 2542928 від 09 жовтня 2020 року. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи в межах строку позовної давності, з якої вбачається, що він просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що позивач не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, а лише посилається на п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Вбачається, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому 18 січня 2021 року. Позов про стягнення коштів Моторне (транспортне) страхове бюро України пред`явило до суду лише 07 серпня 2024 року. Відповідач порушив питання щодо застосування строку позовної давності та просив відмовити позивачу в задоволені його вимог з цих підстав. З позову вбачається, що сторона позивача посилається на п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та вважає, що строк позовної давності не сплинув. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Розділ Прикінцевих та перехідних положень ЦК України доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року; в редакції Закону № 3450-IX від 08 листопада 2023 року. Вбачається, що Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» № 3450-IX від 08 листопада 2023 року набрав чинності 30 січня 2024 року. Таким чином, перебіг позовної давності зупинився саме з 30 січня 2024 року. Враховуючи, що виплата страхового відшкодування потерпілому відбулась 18 січня 2021 року, станом на 30 січня 2024 року позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовом. Стороною позивача до суду не подавалось будь-яких заяв щодо поважності причин пропуску строку позовної давності. За огляду на викладене, суд не має правових підстав для поновлення позивачу пропущеного строку на звернення з позовом до суду, а тому у задоволені вимог, заявлених до [PERSON] на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України (у зв`язку з пропуском строку позовної давності). З огляну на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed