Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. В обґрунтування позову зазначав, що 26.11.2019 в м. Києві на парковочному майданчику ТЦ «Дрім Таун» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mersedes», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mersedes», державний номерний знак [NUMBER] (власник [PERSON] ). В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, який належав [PERSON] зазнав значних механічних пошкоджень, що призвело до завдання їй збитку. Відповідно до постанов Оболонського районного суду м. Києва від 11.06.2020 та Київського апеляційного суду від 21.09.2020, винуватцем зазначеної ДТП є [PERSON] . Позивач є сином померлої [INFO] [PERSON] . Єдиним спадкоємцем [PERSON] визнано [PERSON] . На момент вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як володільця транспортного засобу була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий альянс» за полісом № АО/0088708. Після того, як потерпіла в ДТП [PERSON] дізналась про чинний поліс, що був укладений з відповідачем, то через свого представника звернулась до відповідача з метою отримання страхового відшкодування. 12.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування по страховій справі № 2976/19/50/ЦВ04/01/0, але отримав відмову у виплаті на тій підставі, що потерпілим не подано заяву протягом одного року з моменту ДТП. Позивач зазначає, що не погоджується з рішенням відповідача. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 100000,00 грн та судовий збір. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2021 року прийнято до провадження справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, відповідач скористався своїм процесуальним правом та подав відзив. У грудні 2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у строк до 27.12.2019 потерпіла особа або її уповноважений представник мали надати відповідачу заяву про страхове відшкодування та обов`язкові для виплати страхового відшкодування, проте відповідних документів подано не було. [PERSON] під час життя жодним чином не здійснила свого волевиявлення щодо отримання страхового відшкодування від ПрАТ «Європейський страховий альянс». З підстав, викладених у відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У січні 2022 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що якби потерпіла сторона не вчиняла волевиявлення щодо отримання страхового відшкодування в цьому випадку, то відповідач не завів би страхову справу і не визначив би розмір збитку, тому твердження відповідача про відсутність вчинення потерпілою стороною волевиявлення щодо отримання відшкодування вважає безпідставним. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.11.2019 о 12 год 20 хв. на парковочному майданчику ТЦ «Дрім Таун» на просп. Оболонський, 1-б в м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , не надав переваги у русі автомобілю «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , який наближався з правого боку та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.11 ПДР України. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11.06.2020 провадження по справі відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду строків передбачених ст. 38 КпАП України. Постановою Київського апеляційного суду від 21.09.2020 постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 11.06.2020, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та закрито провадження у справі за закінченням на момент розгляду строків передбачених ст. 38 КпАП України, - залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] - без задоволення. Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] є власником транспортного засобу «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 31.01.2019 між приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 0088708. Забезпеченим транспортним засобом згідно Полісу є автомобіль «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] . 27.11.2019 відповідачем отримано повідомлення про дорожньо-транспортну подію, що сталась 26.11.2019 о 12 год 20 хв. на парковочному майданчику ТЦ «Дрім Таун» на просп. Оболонський, 1-б в м. Києві та пакет документів від страхувальника. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 25.06.2020, про що зроблено відповідний актовий запис № 41. В подальшому єдиним спадкоємцем [PERSON] визнано позивача - [PERSON] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 63688594, копією листа нотаріуса Єресько Т.Г. № 40/02-14 від 18.03.2021, що був направлений до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1229 Цивільного кодексу України, страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах. Відповідно до п. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана джерело підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (праве власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Пунктом 3 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач зазначив, що [PERSON] не заперечує свою вину в ДТП та після довгих перемовин з потерпілим (Позивачем) частково відшкодував завдані збитки. Збитки були відшкодовані за мінусом коштів, що мають бути виплачені страховою компанією винуватця ДТП, що підтверджується розпискою від 10.08.2021. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Положенням п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» говорить, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відповідно до чинного законодавства саме Відповідач взяв на себе відповідальність, в межах ліміту за полісом, по відшкодуванню шкоди, завданої Позивачу в ДТП винною особою. Дане відшкодування шкоди має бути здійснене Відповідачем шляхом виплати страхового відшкодування. Згідно полісу № АО/0088708 ліміт відповідальності становить 100000,00 грн. за шкоду завдану майну та 200000,00 грн. за шкоду завдану здоров`ю потерпілого, розмір франшизи дорівнює нулю. Позивач зазначив, що після того, як потерпіла в ДТП ( [PERSON] ) дізналась про чинний поліс, що був укладений з Відповідачем, то через свого представника звернулась до Відповідача з метою отримання страхового відшкодування. Зокрема, Відповідачу було подано всі ті документи, які просили спеціалісти страхової компанії (повідомлення про ДТП, надано копії першочергових документів та надано для огляду пошкоджений транспортний засіб). Заява про виплату страхового відшкодування відразу не подавалась, так як не було відомо розміру збитку, не було встановлено винну особу і спеціалістами страховика такий документ не вимагався. Тобто, потерпілим виконано умови Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і було вчинено волевиявлення щодо отримання страхового відшкодування. В результаті звернення, страховиком заведено страхову справу № 9 2976/19/50/ЦВ04/01/0. Відповідач прийняв звернення [PERSON] і вжив дій щодо визначення розміру збитку, завданого потерпілій. Так, відповідно до розрахунків (експертного висновку № 2976/19МНГ) Відповідача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу потерпілого «Mercedes», державний номерний знак [NUMBER] становить 298121,39 грн. Отже, враховуючи умови п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Відповідач не має підстав для відшкодування на користь Позивача суми більшої ніж 100000,00 грн. за шкоду, завдану майну Позивача. Після набуття права на спадщину, 12 березня 2021 року Позивач звернувся до ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування по страховій справі № 2976/19/50/ЦВ04/01/0, але отримав відмову у виплаті на тій підставі, що потерпілим не подано заяву на виплату протягом одного року з моменту ДТП (лист про відмову №9 1237/13 від 21.04.2021). Позивач звертався до ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» з проханням переглянути рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та здійснити виплату за пошкодження транспортного засобу «Mercedes», державний номерний знак [NUMBER] , але Страховиком своє рішення залишено без змін. Суд зауважує, що поліс [PERSON] № АО/0088708 був чинним на момент не заперечується Відповідачем. Забезпеченим транспортним засобом за цим полісом є «Mercedes», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, дорожньо-транспортна пригода, що мало місце 26.11.2019 року із участю Позивача є страховим випадком. В даному випадку факт настання страхового випадку не оспорюється Відповідачем. Він зафіксований правоохоронними органами; [PERSON] визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді, ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» визначило розмір збитку за цим випадком. Тому сам по собі факт ненадання потерпілим заяви про виплату страхового відшкодування протягом року з моменту ДТП не впливає а ні на з`ясування обставин страхового випадку, а ні на визначення розміру збитку, завданого потерпілому. Потерпілий не чинив перешкод страховику у з`ясуванні обставин страхового випадку та визначення розміру збитку, надавав всі необхідні документи. Збиток, що на сьогоднішній день відшкодований винуватцем ДТП на користь Позивача є неповним, і відшкодований саме за мінусом суми, що має бути відшкодована Відповідачем. Потерпіла в ДТП, [PERSON] після ДТП вжила заходів щодо вчасного повідомлення Відповідача про настання страхового випадку з метою отримання страхового відшкодування. Таке повідомлення було здійснене 27.11.2019 року, тобто в межах одного року з моменту ДТП. В цьому повідомленні представником було вказано інформацію щодо страхового випадку. Потерпілою [PERSON] вжито першочергових заходів щодо отримання страхового відшкодування від ПрАТ «Європейський Страховий Альянс», а саме повідомлено про ДТП, надано для огляду транспортний засіб, що свідчить про вчинення волевиявлення потерпілого щодо отримання відшкодування. Кінцеве судове рішення у справі про адміністративне правопорушення було винесено вже після смерті потерпілої, що настала [INFO] . Так як смерть потерпілої настала до спливу річного строку з моменту ДТП, то не можна стверджувати що сама потерпіла порушила строк подання заяви про виплату відшкодування. До визнання спадкоємцем, у Позивача юридично не було повноважень на отримання відшкодування від ПрАТ «Європейський Страховий Альянс». Слід зазначити, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених Законом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика, ані до суду. Якщо ж потерпіла особа впродовж цих строків зверталась до страховика (а в нашому випадку потерпіла зробила таке звернення подавши повідомлення про ДТП та надавала інші документи страховику) чи подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення. То ж, потерпіла через представника здійснювала волевиявлення щодо отримання страхового відшкодування від страховика до спливу одного року з моменту ДТП. Як зазначалось, факт настання страхового випадку, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлені і не оспорюються Відповідачем в цьому випадку. Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру. Судом встановлено і не оспорюється, що потерпіла та Позивач звертались до Відповідача з метою отримання страхового відшкодування. Звернення Позивача до Відповідача було здійснено у межах строків звернення до страхової компанії, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Причиною неподання заяви на виплату в межах річного строку з моменту ДТП зумовлено тим, що потерпіла померла. Відповідно до п. 34.1. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. П. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно розрахунків представників Відповідача, розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Mercedes», державний номерний знак [NUMBER] , становить 298121,39 грн., що є більшим за страхову суму (ліміт) за полісом № АО/0088708. У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру. А в даному випадку судом встановлено, що позивач в річний строк, тобто в межах строків звернення до страхової компанії, звертався до відповідача з метою отримання страхового відшкодування, надав автомобіль для огляду, внаслідок чого відповідач після такого звернення визначив розмір збитків, а тому у відповідача були відсутні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу саме на підставі неподання потерпілою особою протягом року відповідного звернення до страховика. Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Як було зазначено, страхова сума за полісом № А0/0088708за шкоду завдану майну потерпілого, становить 100000,00 грн., отже саме ця сума має бути відшкодована Відповідачем. Враховуючи зазначене, Відповідач зобов`язаний відшкодувати на користь Позивача матеріальний збиток в розмірі 100000,00 грн (ліміт за полісом за шкоду завдану майну потерпілого). Відповідно до п. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розрахунок суми, що стягується з Відповідача здійснювався наступним чином: 100000,00 грн (ліміт за полісом за шкоду завдану майну потерпілого) - 0,00 грн. (франшиза за полісом) = 100000,00 (сто тисяч гривень. 00 коп.) грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1000,00 грн.

Outcome: approved