Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

21.11.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 03.09.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №69. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народились спільні діти: повнолітній син [PERSON] , [INFO] та неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Причиною розпаду сім`ї позивач називає те, що фактично шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться, оскільки останнім часом з відповідачем почали виникати непорозуміння, конфлікти, що змусило її з дітьми проживати окремо. Подальше збереження сім`ї є абсолютно неможливим та недоцільним, а тому вона вирішила розірвати шлюб. Відновлювати сімейні стосунки із відповідачем вона не бажає, оскільки дійшла виваженого висновку, що це зробити не можливо.\~Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та недоцільним, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 05.12.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з позовної заяви, сторони між собою уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , шлюб зареєстровано 03.09.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №69 (а.с. 7). Від вказаного шлюбу у сторін є спільні діти: повнолітній син [PERSON] , [INFO] та неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 8, 9). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, шлюбні відносини між сторонами припинені. Слід зазначити, що позивачем вказано у позові, що вона наполягає на розірванні шлюбу, оскільки відновлювати сімейні стосунки із відповідачем вона не бажає та дійшла виваженого висновку, що це зробити неможливо. Згідно ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, підстави для надання строку для примирення сторін відсутні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Відповідачем не надано доказів на підтвердження здійснення дієвих заходів спрямованих на примирення сторін. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намірів зберігати шлюб з відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим надалі зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому він повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а тому з огляду на те, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 (дві тисячі) гривень понесених судових витрат за надання правничої допомоги, які повністю підтверджені договором про надання правової допомоги №358 від 08.11.2024 та квитанцією до прибуткового касового ордера №358 від 08.11.2024 (а.с. 10-12).

Outcome: approved