Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 03.10.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 25.05.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Сімейне життя між сторонами не склалось, стосунки між подружжям з часом погіршились, що в подальшому призвело до неможливості продовження шлюбних відносин та їх фактичного припинення. Останній рік сторони проживають окремо, не підтримують ніяких стосунків. Сторони виявились з протилежними поглядами на життя, різного відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, що в подальшому призвело до втрати взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім`я розпалась і зберігати шлюб немає сенсу, оскільки примирення між сторонами неможливе. Представник позивача подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у відсутності позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та дату розгляду повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті суду, на веб-порталі Судова Влада України. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції за місцем реєстрації, однак конверти повертались на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подавав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Шлюб між сторонами зареєстровано 25 травня 2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №216, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб необхідно розірвати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір, прохальна частина позовної заяви містить вимогу про залишення судових витрат за позивачем. Зважаючи на викладене, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved