Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на його користь на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 20000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що від\~шлюбу з\~відповідачкою має\~двох неповнолітніх\~дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ярмолинецького районного суду від 25 вересня 2019 року шлюб між ними розірвано. На даний час відповідачка проживає у Державі Ізраїль, вийшла заміж та народила доньку. Відповідачка не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, хоча має таку можливість, оскільки працює у стоматологічній клініці свого чоловіка та заробляє три тисячі доларів щомісячно. Діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила його задовольнити. Представник відповідачки подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позивач та відповідачка разом перебували на заробітках в Державі Ізраїль, але позивач не зміг там працювати і повернувся в Україну. Діти на той час проживали з матір`ю відповідачки та перебували на утриманні відповідачки. Відповідачка надсилала кошти на картку дочки та на картку своєї сестри, яка передавала кошти на утримання дітей. Також вказала, що з 01.01.2023 року вона не працює, оскільки не має робочої візи та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Визнала позовні вимоги частково в розмірі 1417 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Також представник відповідачки вказала, що позивач з часу виїзду до Держави Ізраїль в 2017 році та після повернення в Україну в 2019 році по даний час не проживав та не проживає зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Після повернення з Ізраїлю позивач почав проживати з новою жінкою у Львові, а діти спочатку проживали з батьками відповідачки, а потім з батьками позивача в с. Сутківці Хмельницького району. При цьому, з відповідачкою питання зміни місця проживання дітей позивачем не узгоджувалося. До подачі даного позову відповідачка брала участь в утриманні дітей, а саме, здійснювала переказ коштів як [PERSON] , так і своїй сестрі, яка витрачала їх на потреби дітей. Крім того, після подачі позову сестра відповідачки [PERSON] - приблизно у квітні 2024 року, надіслала їй (представнику відповідачки) кошти у сумі 6000 грн., які надала їй відповідачка, для передачі позивачу на утримання дітей. Представник відповідачки вказала, що надіслала зазначену суму коштів позивачу через АТ «Укрпошта», однак, зазначений переказ повернений у зв`язку з відмовою позивача від його отримання. На даний час відповідачка проживає в Ізраїлі, у неї народилася дитина і вона не працює, доглядає за дитиною та живе за кошти чоловіка, який є батьком дитини. Представник відповідачки також вказала, що усі дії позивача щодо фіксації питання його спільного проживання з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , утримання дітей та опіки над ними, пов`язані із ухиленням від мобілізації, оскільки на даний час у нього троє неповнолітніх дітей, але скоро [PERSON] виповнюється 18 років. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідачки, думку неповнолітньої [PERSON] , заслухавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] від 13.06.2007 року та серії [NUMBER] від 16.08.2010 року (а.с.8-9). Рішенням Ярмолинецького районного суду від 25.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13-14). Згідно з актами проведення обстеження сім`ї від 20.09.2023 та від 27.09.2023 та згідно з актом обстеження умов проживання від 10.10.2023, за адресою [ADDRESS] , власником будинку є [PERSON] . За даною адресою проживають: [PERSON] 1958 р.н. бабуся, [PERSON] 1953 р.н. дідусь. [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] проживають без реєстрації. Діти проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні (а.с.15, 34-35). Суд критично оцінює інформацію, зазначену в даних актах щодо спільного проживання позивача з дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з огляду на таке. Як пояснила\~в судовому\~засіданні представник\~відповідачки,позивач з часу виїзду до Держави Ізраїль в 2017 році та після повернення в Україну в 2019 році по даний час не проживав та не проживає зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Після повернення з Ізраїлю позивач почав проживати з новою жінкою у Львові, а діти спочатку проживали з батьками відповідачки, а потім з батьками позивача в с. Сутківці Хмельницького району. Усі дії позивача щодо фіксації питання його спільного проживання з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , утримання дітей та опіки над ними, пов`язані із ухиленням від мобілізації, оскільки на даний час у нього троє неповнолітніх дітей, але скоро старшій дочці [PERSON] виповнюється 18 років. Зазначене підтверджується показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] суду показала, що є матір`ю відповідачки. 11.01.2017 року її дочка з чоловіком (позивачем у справі) вирішили поїхати до Ізраїлю, щоб заробити кошти для дітей. Вони запитали чи вона погодиться залишитися з дітьми. Вона погодилася. Через два роки вони розійшлися. Приблизно у 2019 році [PERSON] одружився на жінці зі Львова. І коли він повернувся з Ізраїлю (2019-2020 рік), то забрав дітей до своїх батьків, які також проживають в с. Сутківці, там де і вона, а сам поїхав жити з новою жінкою до Львова. [INFO] у нього народився хлопчик. Батько не приїжджав до дітей на день народження, вона не могла зробити Ангеліні документи (паспорт, код), бо не було батьків. Коли [PERSON] поступила в медичний коледж в м. Хмельницькому (з пояснень неповнолітньої [PERSON] в 2022 році), то в гуртожитку не було кому робити ремонт. Його робив її чоловік дід [PERSON] . В липні 2023 року позивачу прийшла повістка з військкомату, після чого він почав активно збирати довідки про те, що опікується дітьми. До цього часу [PERSON] кожен день приходив до них, потім перестав ходити. Вона запитала чоловіка що сталося, він сказав, що дитині сказали, що прийшла повістка і батько піде на війну. Свідок також зазначила, що з 11.01.2017 до червня 2020 року діти проживали з нею та перебували на утриманні її дочки [PERSON] (відповідачки), яка надсилала кошти, посилки для дітей тощо. На даний час дочка в [PERSON] зійшлася з іншим чоловіком, у них народилася дитина, за якою вона здійснює догляд, у зв`язку з чим не працює. З червня 2020 року до подачі даного позову дочка також давала кошти на утримання дітей, а саме, надсилала кошти своїй сестрі, яка кидала їх дітям на карту. Крім того, вона (свідок) кожен день давала [PERSON] до школи по 50 грн. В серпні 2024 року дочка приїхала з Ізраїлю в Україну, під`їхала під хату, де живуть діти, але її не пустили. Перед цим дочка узгоджувала цю зустріч з дітьми, проводячи з ними переписку по телефону. Свідок показала, що не знає хто на даний час утримує дітей, однак, діти не проживають разом з батьком з 2017 року, а проживають з його батьками в цьому ж селі, де проживає вона. А тому звертатися до суду про стягнення аліментів повинні батьки позивача, а не він. Свідок [PERSON] суду показала, що є рідною сестрою відповідачки [PERSON] . Коли її сестра з чоловіком виїхали в Ізраїль, то діти жили у її батьків і перебували на утриманні сестри [PERSON] . Коли сестра розлучилася, вона продовжувала утримувати дітей присилала їй (свідку) кошти, на які вона купувала дітям дорогі речі, телефони останніх моделей тощо. До подачі позову сестра надавала значні кошти на утримання дітей по 5,8,10 тис. грн. На день народження дітей по 5 тис. грн. Спочатку діти проживали у її батьків, потім у батьків позивача, але позивач після виїзду в Ізраїль та повернення звідти і по даний час з дітьми не проживав та не проживає. Після повернення з Ізраїлю він поїхав жити у Львів з новою жінкою. У 2022-2023 роках, коли [PERSON] вчилася у медичному коледжі, у якому продовжує навчатися і зараз, вона (свідок) зі своїм чоловіком забирали її в селі кожної неділі до Хмельницького на навчання. Її проводжав брат [PERSON] . Батька [PERSON] (позивача) вона жодного разу не бачила, а сама [PERSON] казала, що батько у Львові на роботі. Коли [PERSON] почала вчитися у медичному коледжі, її сестра [PERSON] (відповідачка) давала дочці по 1-2 тис. грн. на тиждень. Ці суми не включають витрат на речі, косметику, оплату косметолога для [PERSON] та інших витрат. До подачі позову сестра присилала кошти на дітей. І коли справа вже була в суді, вона також присилала кошти, які вона (свідок) відправила на рахунок представника її сестри адвоката [PERSON] . Адвокат мала направити їх позивачу. Свідок показала, що її сестра на даний час не працює, оскільки доглядає за дитиною. В кінці серпня на початку вересня вона приїхала в Україну, але діти не захотіли з нею бачитись. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2017 року по даний час не проживав та не проживає зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що діти з 2017 по 2019 (2020) роки проживали з батьками відповідачки, після цього і по даний час живуть з батьками позивача в с. Сутківці Хмельницького району. При цьому, у суду немає жодних підстав сумніватися в об`єктивності та неупередженості свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, їхні показання є логічними, послідовними та не мають розбіжностей між собою. Крім того, свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, однаково оцінила дії позивача та відповідачки з приводу виконання ними своїх батьківських обов`язків, вказавши, що діти при живих батьках, є сиротами. Суд також враховує те, що позивач, вказуючи у позовній заяві, що проживає в с. Сутківці Хмельницького району, яке знаходиться на досить близькій відстані до Ярмолинецького районного суду (приблизно 12 км), у жодне із судових засідань не з`явився, у тому числі, у судове засідання 07.01.2025, про що його було зобов`язано у попередньому судовому засіданні 27.12.2024 через його представника, однак остання відразу відповіла, що він не з`явиться, оскільки не довіряє суду. При цьому, протягом усього розгляду справи, стороною позивача відводів головуючій не заявлялось. Враховуючи наведене, суд критично оцінює пояснення неповнолітньої [PERSON] в судовому засіданні про те, що після повернення з Ізраїлю, вони з братом [PERSON] почали проживати з батьком, його дружиною та сином в с. Сутківці Хмельницького району і проживають разом по даний час. Водночас, суд вважає, що встановлення факту, що позивач з часу подачі позову по даний час не проживає разом з дітьми, не спростовує факту його перебування за місцем проживання його батьків та дітей за адресою [ADDRESS] під час складання відповідних актів обстеження умов проживання, а саме, 20.09.2023, 27.09.2023 та 10.10.2023. Згідно з висновком органу опіки і піклування Ярмолинецької селищної ради, «Щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] », затвердженим рішенням виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради від 08.11.2023 № 12, вирішено: 1. Зняти з голосування питання «Про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », оскільки вона висловила своє бажання проживати з батьком [PERSON] , за його місцем проживання за адресою: [ADDRESS] »; 2. Визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за його місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.36-39). Суд вважає, що даний висновок органу опіки і піклування Ярмолинецької селищної ради, який ґрунтується на вищевказаних актах проведення обстеження сім`ї, містить посилання на бажання дітей проживати разом з батьком, а також визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком [PERSON] , не є беззаперечним доказом факту реального проживання дітей з батьком. При цьому, суд вважає, що посадові особи органу місцевого самоврядування, які складали акти обстеження умов проживання, та органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради не вжили всіх необхідних заходів, у зв`язку з чим не в повній мірі з`ясували питання щодо фактичного спільного проживання позивача [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи наведене, суд критично оцінює пояснення неповнолітньої [PERSON] в судовому засіданні про те, що після повернення батька з Ізраїлю, вони з братом пішли жити з батьком до його батьків, де проживають разом з батьком і на даний час, оскільки вони суперечать встановленим обставинам. Загалом, суд оцінює її пояснення про спільне проживання її з братом [PERSON] разом з батьком в с. Сутківці Хмельницького району, як намагання допомогти уникнути мобілізації батька до Збройних Сил України після досягнення нею 18-ти річного віку. На підтвердження цього, суд враховує пояснення [PERSON] про те, що з липня 2023 вона не спілкується з мамою і коли мама приїхала з Ізраїлю в Україну в серпні 2024 року, вона не захотіла з нею зустрічатися. Зазначені обставини підтверджуються як представниками сторін, так і показаннями свідків. Крім того, суд враховує пояснення [PERSON] про те, що вона з 2022 року по даний час навчається на денній формі навчання у Хмельницькому медичному коледжі та фактично проживає в м. Хмельницькому, а саме, раніше проживала в гуртожитку, на даний час винаймає квартиру. Також [PERSON] пояснила, що мама до липня 2023 року купувала їм з братом речі і до зазначеного часу кошти на їх утримання мама і батько давали порівну, а також підтвердила отримання коштів від матері через мамину сестру [PERSON] згідно з платіжними інструкціями про переказ коштів за 2022-2023 роки (а.с.40-48). [PERSON] вказала, що знає, що у мами в Ізраїлі народилася дочка, але їй невідомо чи вона працює і чи є у неї доходи. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 26.01.2023, відповідачка [INFO] народила дитину [PERSON] (а.с.92). Як вбачається із заяви [PERSON] до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10.12.2023, вона проживає в Ізраїлі в м. Нетанія, ніде не працює, оскільки не має робочої візи в Ізраїлі та перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною (а.с.93). Згідно з відповіддю Офісу генерального юрисконсультанта Адміністрації Судів, м. Єрусалим, Ізраїль, на запит Ярмолинецького районного суду Хмельницької області про міжнародну правову допомогу, [PERSON] не є громадянкою Ізраїлю, також відсутня інформація щодо неї у Департаменті у справах іноземних громадян в Управлінні з питань населення та імміграції (а.с.226-227). Згідно з повідомленнями АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Укрсиббанк», інформація про рахунки та перекази за період з 01.01.2023 до дати виконання ухвали суду щодо [PERSON] , відсутня (а.с.118,147,155,157,159). При цьому, суд критично оцінює пояснення [PERSON] про те, що її особисті витрати та витрати її брата Назара становлять приблизно по 30-40 тисяч гривень на місяць на кожного з них, оскільки жодних доказів на підтвердження їхніх витрат у таких значних сумах, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти, що відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі № 188/1029/19. Враховуючи те, що позивач [PERSON] з часу подачі позову і по даний час не проживає разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що він не є особою, яка має право звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. При цьому, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, з таким позовом можуть звертатися інші законні представники дітей, разом з яким проживають діти. Враховуючи наведене, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки позивач, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового бору, а в задоволенні позову відмовлено, то згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст.180,181 СК України,

Outcome: dismissed