Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] Притула С.В. звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння до ПП «Агрофірма Дніпро-М», ТОВ «Відродження», в якому просить: - витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» та повернути [PERSON] земельну ділянку загальною площею 5,6928 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області кадастровий номер - 1224283400:01:001:0388; - припинити речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24140564 від 20.12.2017 року на земельну ділянку площею 5,6928 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області кадастровий номер - 1224283400:01:001:0388, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки 22.11.2017 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Агрофірма Дніпро-М» та договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки укладений 05 травня 2023 року між ТОВ «Відродження» та ПП «Агрофірма Дніпро-М», зареєстрований 10.05.2023 року Державним реєстратором Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Єрьоміною Світланою Миколаївною; - стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,6928 га, кадастровий номер 1224283400:01:001:0388, що розташована на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Зазначає, що у вересні 2018 року від представника ПП «Агрофірма Дніпро-М» позивачу стало відомо, що між ним та відповідачем укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки від 22.11.2017 року, який він нібито підписав. Наявність договору підтвердилось інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] було подано позовну заяву до Покровського районного суду Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. За результатами розгляду справи Покровським районним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у справі №189/707/19 від 26.01.2021 року про відмову в задоволенні позову з підстав обрання неефективного (неналежного) способу захисту. Під час розгляду цивільної справи №189/707/19 ухвалою суду від 30.08.2019 року була призначена судова почеркознавча експертиза. На вирішення експертизи було поставлене питання чи виконаний підпис на договорі оренди земельної ділянки від 22 листопада 2017 року, укладений між Відповідачем та Позивачем (кадастровий номер земельної ділянки 1224283400:01:001:0388) [PERSON] чи іншою особою. Згідно висновку експерта №4267-19 від 24.01.2020 року підпис від імені [PERSON] , що розміщений на останньому аркуші в графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки б/н від 22.11.2017 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. У 2023 році позивачем подано позов до Покровського районного суду Дніпропетровської області про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 року у справі №189/1591/23 позов задоволено та витребувано у ПП Агрофірма Дніпро-М» належну позивачу земельну ділянку кадастровий номер 1224283400:01:001:0388 та припинено речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24140564 від 20.12.2017 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року укладеного з ПП Агрофірма Дніпро-М». 05.04.2024 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни з заявою про припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речового права (права оренди) за №24140564 від 20.12.2017 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року укладеного з ПП Агрофірма Дніпро-М». Державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлія Сергіївна, розглянувши вказану заяву, прийняла Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 11.04.2024 року за №72543652, в зв?язку з тим що право оренди з №24140564 від 20.17.2017 року на земельну ділянку за кадастровим номером 1224283400:01:001:0388 зареєстровано між Позивачем та ТОВ «Відродження». Зміна суб?єкта права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відбулась на підставі договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 05.05.2023 року між ПП «Агрофірма Дніпро-М» та ТОВ «Відродження». Позивач стверджує, що відсутнє його волевиявлення на встановлення його цивільних прав та обов?язків щодо укладання договору оренди землі, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі, оскільки позивач не підписував договір оренди землі від 22.11.2017 року з ПП «Агрофірма Дніпро-М», а тому останній не має права продати ТОВ «Відродження» право оренди за вказаним договором у відповідності до статті 93 ЗКУ, оскільки не володів правом оренди на земельну ділянку, яка належить Позивачу. Вважає, що за таких обставин, договір купівлі-продажу права оренди земельної ділянки укладений між ТОВ «Відродження» та ПП «Агрофірма Дніпро-М»» від 05 травня 2023 року, зареєстрований 10.05.2023 року є неукладеним. Ухвалою суду від 15.07.2024 року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судові засідання, призначені на 07.08.2024 року, 09.08.2024 року, 30.09.2024 року, 24.10.2024 року, 27.11.2024 року, 24.12.2024 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі ПП «Агрофірма Дніпро-М» та ТОВ «Відродження» про причини своєї неявки суд не повідомили, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавали. Ухвалою суду від 24.12.2024 року суд постановив розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ДП №054842 від 28.11.2001 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,690 га, що розташована на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (копія, а. с. 5). У 2019 році [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного підприємства «Агрофірма Дніпро-М», яким просив визнати недійсним договору оренди земельної ділянки б/н, площею 5,6928 га, кадастровий номер 1224283400:01:001:0388, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Агрофірма Дніпро-М» 22 листопада 2017 року, зареєстрованого державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, номер запису про інше речове право 38946552 від 26.12.2017 року. Покровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі №189/707/19 від 26.01.2021 року про відмову в задоволенні позову з підстав обрання неефективного (неналежного) способу захисту (копія рішення, а. с. 7-9). В 2023 році [PERSON] подав позов до Покровського районного суду Дніпропетровської області про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 року по справі №189/1591/23 позов задоволено та витребувано від ПП «Агрофірма Дніпро-М» належну позивачу земельну ділянку кадастровий номер 1224283400:01:001:0388 та припинено речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24140564 від 20.12.2017 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року укладеного з ПП «Агрофірма Дніпро-М» (копія рішення, а. с. 13-15). Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 року, яке набрало законної сили 23.11.2023 року, встановлено, що договір оренди між [PERSON] та ПП «Агрофірма Дніпро-М» не було укладено, оскільки було відсутнє волевиявлення власника земельної ділянки ( [PERSON] ) на передачу в оренду цієї земельної ділянки; встановлена безпідставність користування цією земельною ділянкою відповідачем та витребовано земельну ділянку із незаконного володіння ПП «Агрофірма Дніпро-М» (копія рішення суду, а. с. 13-15). Велика Палата Верховного Суду у справі №145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року відступила від висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15 та констатувала, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року констатовано, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни з заявою про припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речового права (права оренди) за №24140564 від 20.12.2017 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року, укладеного з ПП «Агрофірма Дніпро-М», однак державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Ю.М., розглянувши вказану заяву, 11.04.2017 року прийняла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв?язку з тим, що право оренди з №24140564 від 20.17.2017 року на земельну ділянку за кадастровим номером 1224283400:01:001:0388 зареєстровано між Позивачем і ТОВ «Відродження» (а. с. 16). Судом також встановлено, що між відповідачами - ПП «Агрофірма Дніпро-М» і ТОВ «Відродження» 05.05.2023 року був укладений договір купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 05.05.2023 року (копія договору, а. с. 78). За цим договором ПП «Агрофірма Дніпро-М» (як Продавець) передав ТОВ «Відродження» (Покупцю) право оренди, яке належить ПП «Агрофірма Дніпро-М» за низкою договорів оренди, в тому числі, за договором оренди, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Агрофірма Дніпро-М» 22 листопада 2017 З витягу з Державного реєстру речових прав №331812834 від 10.05.2023 року вбачається, що зазначений вид іншого речового права право оренди земельної ділянки, орендодавець [PERSON] , орендар ТОВ «Відродження» (копія витягу, а.с. 6). Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Згідно з ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1, ст. 202 ЦК України). За змістом ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи з вищевикладеного, правочин, як вольова дія, являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Таким чином, підпис є обов`язковим реквізитом правочину. вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує намір учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Крім того, волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановлено ст. 627 ЦК України. Частиною і статті 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом cт.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 cт.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За приписами ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно з ч.1 cт.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що у ПП «Агрофірма Дніпро-М» станом на 2023 рік були відсутні жодні правові підстави для укладення договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 05.05.2023 року із ТОВ «Відродження», оскільки ПП «Агрофірма Дніпро-М» не був орендарем земельної ділянки на цей час, не мав жодного права на користування зазначеною земельною ділянку і жодних правочинів відносно неї здійснювати не мав права. Отже, судом встановлено, що відповідач ТОВ «Відродження» користується земельною ділянкою позивача без відповідної правової підстави. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), у постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 вересня 2020 року у справі № 662/1944/17 (провадження № 61-17539св18) та від 02 вересня 2020 року у справі № 148/2484/16-ц (провадження № 61-14298св18). Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до cт.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Згідно зі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні відповідача поза волею власника (позивача), отже витребування вказаної земельної ділянки з чужого незаконного володіння відповідає вимогам ст.387 ЦК України. Окрім того, з викладеного випливає, що відбулася реєстрація права оренди на вищевказану земельну ділянку без належних на те правових підстав. Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved