Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , як за спадкоємцем після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що на випадок своєї смерті дід залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пилиповицької сільської ради народних депутатів 27.04.1994, за яким на праві особистої власності будинок в с. Кайтанівка Радомишльського району заповів позивачу. Після смерті діда залишилась спадщина у вигляді вказаного житлового будинку, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що не подано документи, що посвідчують право власності на будинок. Ухвалою судді від 31.10.2024 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 38). Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує. Представник відповідача в підготовче судове засідання також не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , який за життя заповів спірний житловий будинок позивачу [PERSON] . Вказані факти підтверджуються відповідними свідоцтвами та заповітом від 27.04.1994 (а.с. 8, 9, 10, 11, 12). \~ \~ \~ \~Згідно довідки Пилиповицького старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області від 27.05.2024 за №255 спадщину після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з дня його смерті прийняв [PERSON] шляхом фактичного в управління та володіння спадковим майном (а.с. 21). \~ \~ \~ \~Також судом встановлено, що згідно матеріалів справи, спірний житловий будинок належить померлому діду позивача (а.с. 23, 24). \~ \~ \~ \~Згідно постанови приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області №478/02-31 від 17.09.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний будинок, у зв`язку із тим, що неможливо ідентифікувати житловий будинок, який [PERSON] заповів [PERSON] та не подано до нотаріуса документи, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно (а.с. 22). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 28.05.2024 на замовлення [PERSON] , вбачається, що житловий будинок (А) побудований у 1950 році (а.с. 14-16). Відповідно до матеріалів справи, право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 25). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже, для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК УРСР. Відповідно до положень статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У статті 527 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, наявність того факту, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті діда, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірний житловий будинок, який за життя належав померлому, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved