Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулався в суд із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей мотивуючи свої вимоги тим, що в них від відповідачем за час перебування в шлюбі народилось двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано, діти залишились на проживання разом із позивачкою. Згідно виконавчого листа, виданого Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області від 10.03.2016 № 188/190/16-ц р. вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів та аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів. Однак, на сьогоднішній день сума аліментів, яка визначені судом на утримання дітей є незначною і не дає їй змоги повноцінно утримувати дітей. Її матеріальний стан значно погіршився, оскільки на даний час вона із дітьми є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, які додані до даної позовної заяви. Їй доводиться витрачати значні кошти на оренду житла, сплату комунальних послуг та харчування. Тому, враховуючи зростання цін на споживчі товари, при розмірі аліментів, які відповідач сплачує, неможливо повноцінно забезпечувати утримання дітей. Відповідач має хороший матеріальний стан, працює на ремонтно-механічному заводі ДТЕК «Павлоградвугілля» на посаді електромеханіка, а також, отримує пенсію по інвалідності, тобто має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Щомісячно на утримання дітей необхідно близько шести тисяч гривень на одяг, взуття та засоби гігієни, не менше чотирьох тисяч на харчування, канцтовари та іграшки, та близько чотирьох тисяч на дозвілля, що в сукупності становить не менше чотирнадцяти тисяч гривень щомісячно з урахуванням зростання рівня цін на споживчі товари в державі протягом останніх півроку, що є загальновідомою обставиною. На даний час є потреба у збільшенні розміру аліментів на утримання дітей, так як такий розмір аліментів не відповідає потребам дітей в коштах та мінімальному гарантованому розміру аліментів на дітей. В судове засідання позивачка не з`явилась, будучи своєчасно та належним чином повідомленою. Від представника позивачки, адвоката Юрчук С.В. до суду поступило клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, вимоги позову підтримує та просить задоволити. Відповідачем в справі, [PERSON] 11.09.2024 року подано суду відзив на позовну заяву, за вимогами якого просить в позові відмовити. В судове засідання відповідач, [PERSON] не з`явився, хоч про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 06.01.2025 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як встановлено в судовому засіданні, за час перебування сторін в шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чого є копії свідоцтв про народження дітей (а.с.8, 11). Шлюб між сторонами в справі розірвано, діти залишились на проживання разом із позивачкою. Як вбачається із виконавчого листа, виданого Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області від 10.03.2016 № 188/190/16-ц (а.с.14) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів та аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів. Позивачка стверджує, що її матеріальний стан значно погіршився, оскільки на даний час вона із дітьми є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками (а.с.7, 9, 12) про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] доводиться витрачати значні кошти на оренду житла, сплату комунальних послуг та харчування. Тому, враховуючи зростання цін на споживчі товари, при розмірі аліментів, які відповідач сплачує, неможливо повноцінно забезпечувати утримання дітей. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвит ку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем в заперечення вимог позову [PERSON] подано відзив на позовну заяву за вимогами якого просить в позові відмовити. Разом із тим, враховуючи, що відповідач є молодою особою, інших утриманців немає, та виходячи із загальних засад цивільного судочинства, принципів рівності прав і обов`язків батьків, розумності та справедливості, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10.03.2016 року в справі №188/190/16-ц та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 3500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-182, 192 СК України та

Outcome: approved