Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

12 листопада 2024 року позивач Акціонерне товариство «Акцент-банк» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.11.2019 у розмірі 20222,13 гривень станом на 29.10.2024, яка складається з: - 10366,42 гривень - заборгованість за кредитом; - 9855,71 гривень - заборгованість по відсотками; - 0,00 грн - заборгованість штрафами. Також позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у розмірі 3028,00 гривень, за наявності підстав - розглянути справу у порядку спрощеного провадження та не заперечував проти винесення заочного рішення. Розгляд справи просив здійснювати за відсутності представника позивача. Процесуальні дії у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 25 грудня 2024 року. У судове засідання 25 грудня 2024 року учасники не з`явилися. Позивач АТ «Акцент-банк» належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. У позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду (а.с.47-48), у судове засідання не з`явилася, про причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала. Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-6) Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до підписаної відповідачкою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 21.11.2019 відповідачка отримала платіжну карту та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов Договору. Вказана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку, які викладені на банківському сайті, на думку позивача, складають кредитний договір (надалі - договір). Всі основні умови кредитування доведенні відповідачці, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображається у розрахунку заборгованості. За ствердженням позивача, станом на 29.10.2024 відповідачка має загальну заборгованість за кредитним договором у сумі 20222,13 грн, яка складається з: - 10366,42 грн - заборгованість за кредитом; - 9855,71 грн - заборгованість по відсоткам; - 0,00 грн - штраф. Також позивачем зазначалось, що ним неодноразово вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяте на себе зобов`язання. Проте відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що порушує права позивача. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 525-527, 530, 598-599, 610, 615, 629, 634, 638, 643, 6451050, 1054 ЦК України, статті 4, 28, 81, 175, 367, 374 ЦПК України, ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», Закон України «Про споживче кредитування», Постанову Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та правові висновки Верховного у суду у справі № 524/5556/19 (постанова суду від 12 січня 2021 року), у справі № 284/157/20 (постанова суду від 02 грудня 2020 року) у справі № 546/1283/23 (постанова суду від 25 червня 2024 року). Позиція відповідача Відповідачка не скористалась своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд уважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (чинна редакція на момент укладання договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. Судом встановлено, що 21.11.2019 між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та відповідачкою шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі - Заява) було укладено договір про надання банківських послуг з можливістю встановлення дозволеного кредитного ліміту (а.с. 9). В Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять договір про надання банківських послуг між нею та АТ «А-Банк», а також, що вона ознайомилась та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, які їй зрозумілі. Анкета-заява містить підпис обох сторін за договором. Надані позивачем Тарифи по картці «Зелена» (а.с ( 26 (на звороті)-27) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (а.с. 19-26) не містять підпису відповідачки, тому суд не бере їх до уваги при ухваленні рішення. У той же час, наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» 21.11.2019 підписаний простим електронним підписом відповідачки шляхом підтвердження ОТП [NUMBER] з номера телефону [NUMBER] (а.с. 10). Підписавши паспорт споживчого кредиту відповідачка [PERSON] погодила такі основні умови кредитування: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; кредитний ліміт до 50000 (для картки «Універсальна»), 100000 грн (для картки «Універсальна Gold») та 200000 грн (для картки «Зелена»); строк кредитування - 240 місяців; мета кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку; строк надання кредиту - протягом одного дня; базова процентна ставка - 3,9 % в місяць (46,8 % річних) (для картки «Універсальна»), 3,7 % в місяць (44,4 % річних) (для картки «Універсальна Gold») та 3,7 % в місяць (44,4 % річних) (для картки «Зелена»); кількість та розмір платежів та періодичність внесення - щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості не менше 100 грн, не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,8% у місяць (для картки «Універсальна»), 7,4 % у місяць (для картки «Універсальна Gold») та 7,4 % у місяць (для картки «Зелена»); у випадку наявності простроченої заборгованості. Також у паспорті споживчого кредиту наведені орієнтовна загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка тощо. Згідно з довідкою позивача (а.с. 16) відповідачці було відкрито рахунок № [NUMBER] та надано таку картку: № [NUMBER] - строком дії до вересня місяця 2026 року. Відповідно до довідки за лімітами [PERSON] 21.11.2019 було встановлено кредитний ліміт 15000,00 грн, який декілька разів змінювався, а саме: 29.06.2020 - кредитний ліміт зменшено до 14494,30 грн; 01.07.2020 - кредитний ліміт зменшено до 13774,30 грн; 01.10.2021 - кредитний ліміт зменшено до 11710,00 грн; 26.01.2022 - кредитний ліміт зменшено до 10370,00 грн; 29.08.2023 - кредитний ліміт зменшено до 10366,42 грн; 23.02.2024 - кредитний ліміт зменшено до 10400,00 грн (а.с.17). Отже, найбільший кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідачки за весь період кредитування складав 15000,00 грн. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 6-8) станом на 29.10.2024 відповідачка має заборгованість за кредитним договором: - 10366,42 грн - загальний залишок заборгованості за тілом за кредиту; - 9855,71 грн - загальний залишок заборгованості за процентами. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідачки позивач підтвердив випискою по картці станом на 29.10.2024 (а.с. 11-15) за період з 21.11.2019 по 29.10.2024. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, у якій Верховний Суд вказав, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. З виписки з карткового рахунку позичальника (відповідачки) та з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка систематично користувалась кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості. Отже суд уважає, що основні умови кредитного договору були погоджені між сторонами у встановленому законом порядку, факт використання відповідачкою кредитних коштів у межах суми кредитного ліміту підтверджений позивачем належними та достатніми доказами. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним позивачем розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачкою не спростовано отримання нею кредитних коштів у межах кредитного ліміту, встановленого на її банківський картковий рахунок, що підтверджується банківською випискою за договором та довідкою за лімітами. З розрахунку заборгованості, виконаного позивачем, вбачається, що для нарахування процентів за користування кредитом, позивачем застосовувалися ставка 40,8 % річних та 44,44% річних, що відповідає умовам кредитування, що були погодженні між сторонами кредитного договору у паспорті споживчого кредиту (а.с. 10). Отже, у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором станом на 29.10.2024 у останньої виникла заборгованість перед позивачем у сумі 20222,13 грн, з яких: 10366,42 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9855,71 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. Оскільки відповідачка своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалась, доказів сплати заборгованості за кредитним договором або доказів на спростування отримання нею кредитних коштів до суду не надала, тому суд позовні вимоги позивача задовольняє, оскільки уважає їх обґрунтованими, підставними та доведеними. Зважаючи на те, що відповідачкою було порушено умови кредитного договору, суд уважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved