Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

08 жовтня 2024 року до Комунарського районного суду міста Запоріжжя через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до Мелітопольської міської ради Запорізької області, в якій позивач просить суд: визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк в два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Владивосток Приморського краю, померлого [INFO] у м. Мелітополь Запорізької області. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] \~є рідною\~донькою [PERSON] \~та [PERSON] .\~Позивач постійно\~проживає на\~території м.\~Мелітополя Запорізької\~області Україна\~за місцем\~своєї реєстрації.\~На теперішній\~час вказана\~територія перебуває\~в окупації\~російських збройних\~сил,\~з 25.02.2022\~року.\~Батько позивача\~ [PERSON] проживав\~в окупованому\~м.\~Мелітополь Запорізької\~області за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~ [INFO] [PERSON] \~помер у\~м.\~Мелітополі Запорізької\~області.\~За декілька\~місяців до\~його смерті\~померла його\~матір (бабуся\~позивача)\~ [PERSON] .\~Бабуся позивача\~мешкала разом\~з її\~батьком за\~однією адресою:\~ [ADDRESS] \~.\~ [INFO] [PERSON] ,\~знаходячись за\~своїм місцем\~помешкання,\~померла.\~Так,\~після смерті\~бабусі відкрилася\~спадщина на\~належне їй\~майно (недоотримана\~пенсія),\~яку батько\~позивача прийняв\~фактичним проживанням,\~але не\~встиг оформити\~оскільки сам\~помер.\~Інших спадкоємців\~крім позивача\~після батька\~та бабусі\~немає.\~Спадкоємцем першої\~черги за\~законом відповідно\~до ст.\~1261\~ЦК України\~є позивач\~ [PERSON] .\~Через повномасштабне\~вторгнення збройних\~формувань російської\~федерації на\~територію нашої\~суверенної держави\~Україна,\~24\~лютого 2022\~року почалася\~війна,\~територія м.\~Мелітополя Запорізької\~області опинилася\~під окупацією\~ворога.\~Позивач вчасно\~не подала\~заяву про\~прийняття спадщини\~після смерті\~батька оскільки\~проживала у\~окупованому Мелітополі\~Запорізької області\~до середини\~вересня 2024\~року та\~не мала\~фізичної можливості\~прийняти спадщину\~належним чином.\~Державні реєстри\~України з\~24\~лютого 2022\~року на\~окупованій території\~м.\~Мелітополя не\~працюють.\~Нотаріальна діяльність\~на вказаній\~території не\~здійснюється.\~Поштового зв`язку\~з окупованими\~містами Запорізької\~області немає\~з 24\~лютого 2022\~року.\~Тож надіслати\~поштою свою\~заяву про\~прийняття спадщини\~позивач з\~ [PERSON] у\~Запоріжжя (або\~інше місто\~України)\~у відповідності\~до Порядку\~вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5,\~не мала\~можливості.\~Прямий переїзд\~з Мелітополя\~до Запоріжжя\~та будь\~які-комунікації\~неможливий через\~бої на\~лінії зіткнення.\~Позивач не\~наважилась приїздити\~з Мелітополя\~до м.\~Запоріжжя для\~вчинення дій\~щодо прийняття\~спадщини,\~враховуючи складність\~пересування з\~одного міста\~окупованої частини\~Запорізької області\~до іншого\~(Запоріжжя)\~через декілька\~країн на\~протязі п`яти\~днів лише\~в одну\~сторону.\~Тож виходить\~що вона\~пропустила строк\~на прийняття\~спадщини.\~У подальшому,\~після приїзду\~на підконтрольну\~територію України\~а саме\~29\~вересня 2024\~року позивач\~звернулась на\~адресу приватного\~нотаріуса Запорізького\~міського нотаріального\~округу Бахматської\~Т.М.\~з заявою\~про прийняття\~спадщини після\~померлого батька.\~Приватний нотаріус\~Бахматська Т.М.\~відкрила спадкову\~справу №\~160\\2024\~після смерті\~батька [PERSON] .\~Окрім того,\~01\~жовтня 2024\~року нотаріус\~видала [PERSON] \~постанову про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії а\~саме видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину роз`яснила\~їй про\~те що\~необхідно звернутися\~до суду\~за визначенням\~строку на\~прийняття спадщини\~після смерті\~батька оскільки\~на теперішній\~час сплив\~строк прийняття\~спадщини.\~У зв?язку з пропуском встановленого законом, у зв`язку з цим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 09 жовтня 2024 року було відкрито провадження та призначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Та витребувано від приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. копію спадкової справи. 23 жовтня 2024 року від приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. надійшла копія спадкової справи № 160/2024. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від\~14 листопада 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилась, але від представника позивача адвоката Скворцової О.В. надійшла заяву, в якій позовні вимоги притримують у повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглядати у їхвідсутність. У судове засідання представник відповідача - Мелітопольської міської ради не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, представника відповідача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997\~року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом було встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 826, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 липня 1956 року. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 335 від 15 лютого 2023 року. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 1406 від 04 липня 1980 року. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 827 від 20 квітня 2023 року. За адресою:[ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України [NUMBER] [PERSON] , відміткою у паспорті громадянина України [NUMBER] [PERSON] .. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. У частинах першої та другої статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Отже, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у абз.3 п.24 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В абз. 6, 7 п. 24 вище зазначеної постанови Верховного Суду України вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України "Про правовий режим воєнного стану,\~Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого\~Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX\~(зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та змінами внесеними\~указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022\~в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який послідуючими Указами Президента України неодноразово подовжувався та триває і на даний час. Відповідно до п.3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164\~(зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк\~для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує їй право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 (справа № 565/1145/17 провадження 61-38298св18) вказав, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Враховуючи те, що позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, суд вважає за доцільним визнати поважною причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини, та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд визначає позивачу додатковий строк 2 (два) місяців з дня набрання рішенням законної сили, для подання нею до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved