Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

20 червня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка» (далі - ДП «Шосткинський завод «Зірка»), про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 жовтня 2023 року по 22 квітня 2024 року в розмірі 50180 грн 00 коп., та компенсації втрати частини заробітку до моменту фактичного розрахунку у розмірі 49028 грн 94 коп. В обґрунтування позову зазначено, що у період часу з 22 серпня 1980 року по 30 грудня 2021 року позивач перебувала у трудових відносинах із Казенним підприємством «Шосткинським казенним заводом «Зірка», правонаступником якого є ДП «Шосткинський завод «Зірка», під час цього періоду роботи [PERSON] була нарахована заробітна плата в розмірі 117562 грн 42 коп. 30 грудня 2021 року [PERSON] була звільнена у зв`язку із скороченням штату з ДП «Шосткинський завод «Зірка», згідно з Наказом №316-К від 29 грудня 2021 року. В день звільнення відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні їй при звільненні та не здійснив виплату належних коштів. Остаточний розрахунок по виплаті заробітної\~ плати відповідач здійснив 22 квітня 2024 року, в сумі 117562 грн 42 коп. Також, позивач просить стягнути компенсацію втрати частини заробітку до моменту фактичного розрахунку у період з червня 2020 року по грудень 2021 року в розмірі 49028 грн 94 коп. 15 липня 2024 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 15 липня 2024 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням на адресу його місцезнаходженням, яке було отримано відповідачем 20.08.2024. (а.с.31) 23 серпня 2024 року ДП «Шосткинський завод «Зірка» до суду подало клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). (а.с.32-34) 20 листопада 2024 року від позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких просить залишити поза увагою клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 листопада 2024 року у справі №920/24/23 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Чупруна Є.В. на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2024. Таким чином, провадження у справі №920/24/23 про банкрутство ДП «Шосткинський завод «Зірка» необхідно вважати закритим, а юрисдикцію розгляду справи спорів стороною якого є відповідач має відноситись до юрисдикції загальних судів та має бути підсудна Шосткинському міськрайонному суду Сумської області. (а.с.49) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із фотокопією дубліката трудової книжки, серії [NUMBER] , заповненої 20 липня 2004 року, [PERSON] 30 грудня 2021 року була звільнений із Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» у зв`язку із скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України (Наказ №316 від 29.12.2021). (а.с.11, 12) Із фотокопії наказу з особового складу, виданого 29 грудня 2021 року Казенним підприємством Шосткинський казенний завод «Зірка» за №316-к, вбачається, що звільнено [PERSON] , начальника фінансового відділу, 30 грудня 2021 року у зв`язку із скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги. (а.с.13) Із фотокопій виписок по карті [PERSON] , вбачається, що заробітна плата на її рахунок надходила з наступною послідовністю: 28.02.2024 в розмірі 2897 грн 55 коп.; 27.03.2024 2548 грн 57 коп.; 22.04.2024 - 112116 грн 30 коп. (а.с.16-18) Згідно із фотокопією довідки Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» №34-ВГБ від 06 липня 2022 року - середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 386 грн 00 коп. (а.с.19) Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд, не бере до уваги клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки на час розгляду справи, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 листопада 2024 року у справі №920/24/23 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Чупруна Є.В. на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2024, а отже провадженні у справі не може бути закритим на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ від 01.07.2022 (далі Закон №2352-ІХ)\~ внесені зміни до тексту статті 117 та викладено в наступній редакції: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців». Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та є своєрідною санкцією для нього, а також не входить до структури заробітної плати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-301гс18) зроблено правовий висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "про оплату праці" від 24 березня 1995 року за №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР), тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи із середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця. У зв`язку із введенням на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану,\~ згідно із ч. 6 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-IX у період дії воєнного стану не застосовуються норми, ст.71-73 КЗпП України, якими встановлені святкові та неробочі дні. Тобто, всі святкові і святкові неробочі дні протягом 2022 року були звичайними робочими днями, робота за які оплачувалася у звичайному порядку. Отже враховуючи вказане вище, суд вважає, що в цій частині позов підлягає до задоволення. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 22 жовтня 2023 року по 22 квітня 2024 року в розмірі 50180 гривень, тобто у вказаному позивачем розмірі, оскільки суд погоджується з наведеним нею розрахунком. Щодо позовних вимог позивача про стягнення компенсації втрати частини заробітку до моменту фактичного розрахунку суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 34 Закону №108/95-ВР компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон №2050-III) встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 Закону №2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на свою користь як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до ст. 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону №2050-ІІІ). Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Заборгованість із виплати заробітної плати позивачу у відповідача утворилась із червня 2020 року, виплачена у квітні 2024 року. Позивач просить стягнути компенсацію в розмірі 49028,94 грн. Суд, перевіривши розрахунок, дійшов висновку, що стягненню підлягає компенсація втрати частини заробітку в розмірі 49028,94 грн. Таким чином, враховуючи вищевказане, та беручи до уваги, що при звільненні позивача відповідач не виплатив їй заробітну плату, а остаточний розрахунок був проведений у квітні 2024 року, тому позивач має право на виплату їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 50180 грн 00 коп., та компенсації втрати частини заробітку до моменту фактичного розрахунку в розмірі 49028 грн 94 коп. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №96Х8-ЕТА3-КРАР-16Е8 від 20.06.2024 та №С162-041В-9712-ТК2С від 11.07.2024 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір у загальному розмірі 2422 гривні 40 копійок. (а.с.1, 27) З врахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Outcome: approved