Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

у жовтні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3716259 від 01.06.2023 у розмірі 67 760,00 грн, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3716259, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 11 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Згідно п. 1.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3716259, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС товариства. Згідно п. 1.3. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3716259, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Згідно п. 9.7.1 Договору №3716259 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.06.2023 року, цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи ьовариства та відтиску печатки ьовариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим сторонами), в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС Товариства/ зазначений в договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього додаткового договору створює підпис клієнта на додатковому договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 21.02.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №21/02/2024 від 21.02.2024. Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за Кредитним договором №3716259 від 01.06.2023. Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що відповідач не вносив платежі на погашення кредиту та процентів та порушував договірні зобов`язання, станом на дату подання позову у нього утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 67 760,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 56 760,00 грн. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду із даним позовом, за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді від 31.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі. Відповідач про розгляд справи повідомлявся шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками до неї за останньою відомою зареєстрованою адресою місця проживання. До суду двічі повернувся поштовий конверт з рекомендованими повідомленнями без вручення з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім цього, відповідач про судовий розгляд повідомлявся шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно із ч. 11 статті ст. 128 ЦПК України, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Статтею 13 Цивільного процесуального Кодексу (ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3716259 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.27-35). Згідно п. 1.2., 1.3 сума кредиту складає 11 000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів із сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Згідно підпункту 1.4.1 тип процентної ставки - фіксована, стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у пункті 1.3 цього договору. За підпунктом 1.4.2 договору знижена процента ставка становить 0,70% в день та застосовується на умовах, якщо клієнт до 01.07.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних умовах), що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Якщо до клієнта не застосовується знижена процентна ставка відповідно до програми лояльності, то цей пункт договору не діє по відношенню до клієнта. Відповідно до пункту 1.5. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк кредиту 30 341,06 % річних (пункт 1.5.1); за зниженою процентною ставкою 11 072,81% річних (пункт 1.5.2). Згідно пункту 2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної карти № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту у випадку не можливості зарахування платежу на зазначену платіжну карту з будь-яких причин, які не залежать від товариства. Між сторонами договору підписано графік платежів, інформаційне повідомлення та паспорт споживчого кредиту за допомогою аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Н597 (а.с. 36,37-38,40,48). Факт перерахування коштів у розмірі 11 038,50 грн 01.06.2023 на картку клієнта № [NUMBER] , реквізити якої надані [PERSON] товариству з метою отримання кредиту, підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» №1-2202 від 22.02.2024, яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та діє на підставі договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2029 укладеного з ТОВ «ФК «Лінеура Україна». Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Так, у зв`язку із не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до кредитного договору, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №3716259 від 01.06.2023 станом на 21.02.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 67 760,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 11 000,00 грн та заборгованості за відсотками - 56 760,00 грн (а.с.42-47). Відповідач не надав суду докази, що сума заборгованості є меншою або відсутня. Крім того, судом встановлено, що 21.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №21/02/2024 (а.с.50-55). Відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 7.1,8.1.1 наведеного договору, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор замінює клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від клієнта за цим договором. Сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 1 668 883,52 грн без ПДВ. Факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін. Як вбачається, на виконання умов договору відступлення права вимоги, ТОВ «Лінеура Україна» було сплачено ціну вказаного договору на рахунок нового кредитора - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», про що свідчить платіжна інструкція №75443 від 21.02.2024. На виконання вимог п. 8.3 договору факторингу №21/02/2024 від 21.02.2024 між його сторонами було укладено акт приймання-передачі Реєстру боржників від 21.02.2024 до договору факторингу №21/02/2024 від 21.02.2024 (а.с.57) Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21/02/2024 від 21.02.2024, підписаного сторонами правочину та скріпленого печатками, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» від ТОВ «Лінеура Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором №3716259 від 01.06.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , на загальну суму заборгованості 67 760,00 грн (а.с. 56). За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Так, відповідно до матеріалів справи, про зміну кредитора за кредитним договором №3716259 від 01.06.2023 та з метою досудового врегулювання спору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу відповідача [PERSON] було надіслано досудову вимогу від 22.10.2024 № 23392073, з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 67 760,00 грн, яка відповідачем виконана не була. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 67 760,00 грн заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №3716259 від 01.06.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , в той же час, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив до позовної заяви та спростувати доводи позивача. Крім того, відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн, які сплачено позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved