Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 06.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» і [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4905495. Умовами договору визначено, що кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором на строк визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовии кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни що визначені договором. Сума кредиту становить 4000,00 грн. Проценти за користування кредитом становлять 1800 грн., та нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора V94712. Згідно договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, у зв`язку з чим на момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021 становить 30560,00 грн., з яких: -4000,00 грн. заборгованість по за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); -26560,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 28.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021. У свою чергу, 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021. Станом на сьогоднішній день відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано докази, які містяться в матеріалах справи. Сума заборгованості за кредитним договором відповідно реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги становить 30560,00 грн. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором в сумі 30560,00 грн., та стягнути сплачені судові витрати по справі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, СМС-повідомленнями, шляхом надіслання судових викликів на електронну адресу, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2024 відкрито провадження по даній справі. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Станом на день винесення рішення відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 06.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 490595, відповідно до якого відповідач отримав кредит шляхом перерахування кредитодавцем кредитних коштів на картковий рахунок позивальника (а.с. 6-10). Даний договір підписано відповідачем [PERSON] 06.10.2021 аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора V94712, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 13). Згідно п. 1.1 Договору, Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`зується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 4000.00 грн. Згідно п. 1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом: 1800 грн., які нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 4.2. Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Відповідно до п. 6.1. Договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п. 6.2. Договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SМS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SМS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SМS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем. Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 6.4. Договору, укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Зі змісту паспорта споживчого кредиту № 4905495 вбачається, що сторони погодили наступні умови кредитування: тип кредиту кредит; сума кредиту 4000 грн.; строк кредитування 15 днів; мета отримання: задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; Спосіб надання: переказ на картковий рахунок; процентна ставка: 3.00 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3 договору; стандартна (базова) ставка: 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування вказаного в п. 1.3. договору на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 договору; тип процентної ставки: фіксована; комісія за надання кредиту: 1160.00 грн., яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово; загальні витрати за кредитом: 2960.00 грн. орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом згідно п.1.3 договору (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 6960.00 грн; реальна річна процентна ставка: 71,345,146.00 відсотків річних; позичальник (споживач) може продовжити строк кредитування: на пільгових умовах відповідно до п. 2.3.1.1 договору, сплативши в т.ч. комісію за управління та обслуговування кредиту. Протягом періоду, на який продовжено строк кредитування на пільгових умовах, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 3.00 відсотків за кожен день користування кредитом, тощо (а.с. 11). Таким чином, умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Переказ коштів на вказану відповідачем карту № [NUMBER] здійснено ТОВ «МІЛОАН» 06.10.2021 в сумі 4000,00 грн. через систему FONDY, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» від 30.08.2024 (а.с. 13-зворот). Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, однак станом на сьогоднішній день, відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 28.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021 (а.с. 18-22). Відповідно до Реєстру боржників від 28.12.2021, та відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18960,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14960,00 грн. заборгованість по процентам (а.с. 14-15, 23). У свою чергу, 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021 (а.с. 24-29). Відповідно до Реєстру боржників від 10.01.2023, та розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30560,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 26560,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 16, 30). Згідно розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021, складеного ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», станом на 10.09.2024 заборгованість за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021 не погашена, та складає 30560,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 26560,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 17). Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно положень ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст.\~639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 статті 181 ГК України, господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19; від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Як встановлено судом, між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 06.10.2021 укладено договір про споживчий кредит № 4905495, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 4000 грн. Умови користування (строки повернення, проценти за користування, загальний розмір кредиту, тощо) визначені крединим договором та доведені до відома сторін, що підтверджується їх підписами у договорі. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді електронного документа, та підписання кредитного договору здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, та надало йому кредит в розмірі 4000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач належним чином оплату за кредитним договором не здійснював, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по спраті кредиту та відсотках за користування кредитом. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 28.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021. Відповідно до Реєстру боржників від 28.12.2021, та відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18960,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14960,00 грн. заборгованість по процентам. У даній справі позивач зобов`язаний довести перехід права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 4905495 від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Згідно п. 6.1.4 договору факторингу, право вимоги переходить до фатора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників (додаток № 4), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Акт приймання-передавання Реєстру боржників, по встановленій формі, підписано сторонами та скріплено печатками 28.12.2023. Оплата фінансування проведена згідно умов договору, що підтверджується платіжним дорученням № 0316880000 (а.с. 20-21). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість переходу прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». У свою чергу, 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021. Відповідно до Реєстру боржників від 10.01.2023, та розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30560,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 26560,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами. У даній справі позивач зобов`язаний довести перехід права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 4905495 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Згідно п. 5.2. договору про відступлення прав вимоги, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4). Акт приймання-передачі Реєстру боржників, по встановленій формі, підписано сторонами та скріплено печатками 10.01.2023 (а.с. 26-зворот). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість переходу прав вимоги від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, кредитор, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим наявна заборгованість за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021 в розмірі 30560,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 26560,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Аналогічна позиція закріплена в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] порушив обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 30560,00 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в повному обсязі. Тому сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн. згідно платіжної інструкції № 0462780093 від 26.09.2024 (а.с. 5), на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. В обґрунтування клопотання зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу складаються з: усної консультації 2 год. - 3000,00 грн.; складання позовної заяви 2 год. 6000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обґрунтованим з наступних підстав. Статтею 133\~ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог зазначеної норми, представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу. До матеріалів заяви представником позивача додано Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, згідно з яким, адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНТ» прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», та в Додатку № 1 до Договору погоджено вартість надання послуг (а.с. 34-36). Згідно заявник про надання юридичної допомоги № 576 від 05.07.2024, та Витягу з акту про надання юридичної допомоги від 05.09.2024, сторони погодили надання правових послуг за наступним списком: -надання усної консультації (2 год.) 3000,00 грн. (вартість години 1500,00 грн.); складання позовної заяви (2 год.) 6000,00 грн. (вартість годин 3000,00 грн.) (а.с. 38-39). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. суд зазначає наступне. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04, § 268). Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони. В той же час, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не подав жодних заперечень з приводу неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Суд не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Висновки суду: Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають задоволенню в повному обсязі, та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 4905495 від 06.10.2021 в розмірі 30560,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 26560,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 3028,00 грн. судового збору та 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 8422,40 грн. На підставі ст.ст. 6, 205, 207, 512, 514, 515, 526, 530, 610-612, 626-629, 638, 639, 656, 718, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. 181 ГК України, ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved