Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» через свого представника адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 38976 від 09.07.2021 у сумі 11500,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості у розмірі 2000,00 грн та простроченої заборгованості у розмірі 9500,00 грн. Також [PERSON] просив стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачкою умов договору про споживчий кредит в частині дотримання порядку та строків розрахунків, а саме тим, що 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, згідно із яким ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило позивачу належне йому право вимоги, у тому числі, до відповідачки. Автоматизованою системою розподілу справ між суддями справа розподілена судді Бойко\~А.\~О. Ухвалою судді від 29 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 25.12.2024 від позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій позивач просив стягнути з відповідачки на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн, та на обґрунтування поданої заяви додає перелік документів (а. с. 63-77). Заява позивача прийнята судом до розгляду та спір вирішується з її урахуванням. 26.12.2024 від позивача до суду надійшла заява, в якій останній просить розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного рішення не заперечує (а. с. 78-79). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за місцем її реєстрації, відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру: [ADDRESS] , про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне поштове повідомлення про вручення їй судової кореспонденції (а. с. 59). Про поважні причини неявки суд не повідомлений. Відзиву на позов від відповідачки не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідачка в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне. 09.07.2021 між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» укладений кредитний договір № 38976 про надання кредиту, який відтворений шляхом використання клієнтом (відповідачкою) одноразового ідентифікатора AV3908 (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» зобов`язалось надати відповідачці грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. цього договору кредит надається строком на 10 днів, тобто до 18.07.2021. Строк дії договору 10 днів, але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Пунктом 1.6. договору визначено, що датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн на картковий рахунок відповідачки за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Проте відповідачка порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим станом на 25.06.2024 у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 11500,00 грн, з яких: 2000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 9500,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Суд, дослідивши умови та зміст договору про надання фінансового кредиту №38976 від 09.07.2021, дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачкою у цій справі та ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм § 2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено § 2 глави 71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного договору. ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та 09.07.2021 перерахувало відповідачці за реквізитами платіжної картки №\~ [NUMBER] суму 2000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» за №\~4053/05 від 21.05.2024 (а. с. 36). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 25.06.2024 становить 11500,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 9500,00 грн прострочена заборгованість за відсотками. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» на підставі договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року передало своє право вимоги до [PERSON] Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» позивачу у справі (а. с. 28-35). Позивачем було направлено на адресу відповідачки [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 38976 від 09.07.2021, однак відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, про що свідчить виписка з особового рахунку за кредитним договором (а. с. 15). Отже, позивач як правонаступник має право вимоги до відповідачки щодо стягнення нарахованої заборгованості. Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Факт прострочення сплати відповідачкою заборгованості за кредитним договором № 38976 від 09.07.2021 не спростовано, доказів оплати відповідачкою заборгованості суду не надані. Згідно із вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України). Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Доказів розірвання або визнання недійсними кредитного договору № 38976 від 09.07.2021 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідачки перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року (на підставі якого від ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним договором про споживчий кредит) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. У свою чергу, відповідачкою будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості суду не надано. Враховуючи, що відповідачкою порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за кредитним договором № 38976 від 09.07.2021, а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 11500,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту та 9500,00 грн простроченої заборгованості за відсотками. З огляду на наведене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем. Частиною 1 ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки 10500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10 від 18.07.2019 (а. с. 44), акт про отримання правової допомоги від 13.12.2024 (а. с. 67), рахунок №\~13.12.2024-96 від 13.12.2024 (а. с. 77), платіжна інструкція №3 3933 від 13.12.2024 на суму 10500,00 грн із зазначенням призначення платежу «оплата за правничу допомогу згідно 13.12.2024-96 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року» (а. с. 76). Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник позивача (адвокат) подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснені витрати, необхідні для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів (договорів, рахунків). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц. Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00\~грн, на переконання суду, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Оскільки вказані витрати є документально підтвердженими, були понесені фактично, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved