Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості, що в загальному розмірі становить 23\~794,56 грн., а саме: -за кредитним договором №002/9038754-SP від 05.01.2021 в розмірі 14\~714,23 грн., з яких: 6\~995,38 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 7\~718,85 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 0 грн. загальна заборгованість по комісії; 0 грн. пеня/штрафи; - за кредитним договором №002/10196200-СК_SВ від 11.05.2021 в розмірі 4\~465,90 грн., з яких: 3\~000 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 1\~465,90 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 0 грн. загальна заборгованість по комісії; 0 грн. пеня/штрафи; - за кредитним договором №5545589693 від 25.08.2021 в розмірі 4\~614.43 грн., з яких: 3\~693,59 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,19 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 920,65 грн. загальна заборгованість по комісії; о грн. пеня/штрафи. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05 січня 2021 року [PERSON] уклав з АТ «Таскомбанк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9038754-SP, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку та беззастережно приєднався до умов Договору. Також, 11 травня 2021 року відповідач уклав з АТ «Таскомбанк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/10196200-СК_SВ, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку та беззастережно приєднався до умов Договору. Строк дії Кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків, якщо: Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; направлення Клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом та/або про закриття Поточного рахунку. 28.02.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №002/9038754-SP в розмірі 14\~714,23 грн. та за кредитним договором №002/10196200-СК_SВ в розмірі 4\~465,90 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.02.2024 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Окрім того, позивач зазначає, що 25 серпня 2021 року [PERSON] уклав із ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» Кредитний договір №5545589693. Цей Договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті Банку та з якими Позичальник ознайомився до укладення Договору та до якого Позичальник приєднався підписавши Договір, складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», Первісний Кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та договорами забезпечення до них. 28.02.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір Факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5545589693 в розмірі 4\~614,43 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.02.2024 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 26.09.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 05.01.2021 року [PERSON] власноруч підписав Заяву-анкету №35190 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank (а.с.7). У вищевказаній заяві [PERSON] просив АТ «Таскомбанк» відкрити йому поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України на його ім`я та встановити Ліміт кредитування. Зокрема, [PERSON] засвідчив, що вся інформація та документи, надані ним Банку в тому числі через Мобільний додаток, є повними та достовірними у всіх відношеннях, зобов`язався повідомляти Банк про будь-які зміни в цій інформації; засвідчив генерацію ключової пари. Згідно розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №002/9038754-SP від 05.01.2021 року за період з 28.02.2024 року по 31.07.2024 року в розмірі 14\~714,23 грн., з яких: 6\~995,38 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 7\~718,85 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 0 грн. загальна заборгованість по комісії; 0 грн. пеня/штрафи (а.с.8). 11 травня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] погоджено та підписано Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування (а.с.9-10) у якому зазначено анкетні данні позичальника, а також прохання відкрити йому вкладний рахунок на вимогу «zanachka» на умовах Договору, що розміщений на сайті Банку. Згідно розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №002/10196200-СК_SВ від 11.05.2021 року за період з 28.02.2024 року по 31.07.2024 року в розмірі 4\~465,90 грн., з яких: 3\~000 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 1\~465,90 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 0 грн. загальна заборгованість по комісії; 0 грн. пеня/штрафи (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2021 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір № 5545589693 (а.с.12). 25.08.2021 року [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» із заявою-анкетою на отримання послуг, засвідчив, що всі його персональні дані, які містяться у заяві, є правильно викладеними та достовірними (а.с.15). В пункті 8 заяви-анкети [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з умовами Внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розмішені на веб-сайті та дає згоду ТОВ «ФК «ЦФР» на використання під час укладення ним правочинів щодо надання кредиту власноручного підпису уповноваженої особи ТОВ «ФК «ЦФР» та/або цифрового підпису, та-або аналогу власноручного підпису уповноваженої особи ТОВ «ФК «ЦФР» та відтиску печатки, які відтворені засобами копіювання, та зразок розміщений в Правилах, а також приєднається до договору про спосіб підписання договорів, який розміщений на веб-сайті. Предметом договору, відповідно до п.1 кредитного договору №5545589693, є те, що кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п.1.2 договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту кредит, сума кредиту 6\~158,00 грн., строк на який надається кредит 15 місяців. Відповідно до п.1.3. договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у паспорті кредиту № 5589693, який є невід`ємною частиною договору. В пункті 1.4 договору сторонами було узгоджено, що підписавши договір, позичальник доручає кредитодавцю сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за наступними реквізитами: отримувач - ТОВ «РОЗЕТКА.УА», ЄДРПОУ 37193071, сума 5\~558,00 грн., призначення оплата р/ф №РОЗ129175529 від 23/08/2021 за рахунок кредиту [PERSON] . Відповідно до п. 3.1 договору всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 16 червня 2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши договір. Згідно з Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5589693, було узгоджено суму кредиту 6\~158,00 грн., строк на який надається кредит 15 місяців, узгоджено розмір відсотків, а саме: 0,01 % річних від суми боргу за договором; 2,99 % щомісячні від суми кредиту; мета отримання кредиту будь-які законні цілі, узгоджено графік платежів та їх щомісячний розмір, відповідальність сторін (а.с.13-14). Згідно листа-зобов`язання, ТОВ «ФК «ЦФР» прийняло рішення про надання кредиту громадянину [PERSON] у розмірі 6\~058,00 грн. із початковим внеском споживача 500 грн. на придбання у ТОВ «РОЗЕТКА.УА» наступних товарів: доставка в регіони; посудомоечная машина HANSA ZWM 536 WH (а.с.19). Згідно розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №5545589693 від 25.08.2021 року за період з 28.02.2024 року по 31.07.2024 року в розмірі 4\~614,43 грн., з яких: 3\~693,59 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,19 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 920,65 грн. загальна заборгованість по комісії; о грн. пеня/штрафи (а.с.21). 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 за яким первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с.22-23). Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 28 лютого 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.24-25). 28 лютого 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» погоджено та підписано Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за Договором факторингу №НІ/11/16-Ф від 28 лютого 2024 року (а.с.26). Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 реєстру прав вимог (витяг з реєстру прав вимог), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за: - кредитним договором №002/9038754-SP в розмірі 14\~714,23 грн., з яких: 6\~995,38 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 7\~718,85 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 0 грн. загальна заборгованість по комісії; 0 грн. пеня/штрафи; - кредитним договором №002/10196200-СК_SВ в розмірі 4\~465,90 грн., з яких: 3\~000 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 1\~465,90 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 0 грн. загальна заборгованість по комісії; 0 грн. пеня/штрафи; - кредитним договором №5545589693 в розмірі 4\~614,43 грн., з яких: 3\~693,59 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,19 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 920,65 грн. загальна заборгованість по комісії; 0 грн. пеня/штрафи (а.с.27). Інших доказів матеріали справи не містять. Надаючи правову оцінку дослідженим доказам суд звертає увагу на такі положення чинного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Статтею 3 ЦПК України визначено основні засади цивільного судочинства, серед яких змагальність сторін та диспозитивність. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Нормами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1047 ЦК України визначено вимоги до форми договору позики, зокрема, договір позики укладається у письмовій формі коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до п.1 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з п. 3 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Згідно з ст. 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Документ на переказ може бути паперовим або електронним. Вимоги до засобів формування і обробки документів на переказ визначаються Національним банком України. Документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів та інших документів, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, можуть бути паперовими та електронними. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, встановлених Національним банком України. Статтею 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з ст.20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом: подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Згідно ст. 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України. Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем. За змістом статей 1046, 1047, 1054 ЦК України договір позики, як і кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір позики, як і кредитний договір, вважається укладеним з моменту передання грошей.\~Отже, предметом доказування у даній справі є факт укладання договорів позики та договору кредиту у визначеній законодавством формі та факт передання (перерахування) грошових коштів позичальнику, як обов`язкової умови, визначеної законодавством до такої форми договорів.\~При цьому ст. 1047 ЦК України та положеннями Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено види документів, якими може бути підтверджено факти перерахування позичальнику грошових коштів. Положеннями глави 5 ЦПК України регламентовано питання належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Відсутність хоча б одного з цих критеріїв має наслідком відмову в задоволенні відповідних вимог сторони провадження. Крім цього, визначено обов`язок доказування і подання доказів, у тому числі у разі неможливості подання доказів з об`єктивних причин. Однак, позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі документи, які передбачені нормами ст. 1047 ЦК України, ст. 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу кредитних коштів (коштів, наданих в позику) на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. При цьому, від позивача до суду не надходили клопотання про витребування доказів або поновлення строку на подання доказів. За таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами, які відповідали б критерію достатності, виконання обов`язку позичальників (кредитодавців) щодо переказу позики (кредитних коштів) відповідачу на його рахунок за договорами позики та кредитним договором. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed