Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Парфан Т.Д., звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.04.2010 року, про що зроблено актовий запис № 16 відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Підставою звернення\~до суду\~з даним\~позовом є\~те,\~щоз 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося. Шлюбні відносини між позивачкою і відповідачем фактично припинені. Спільного господарства подружжя не веде. Відповідач тривалий час проживає і працює за межами України. Близько трьох років в Україну не повертається. Позивачка самостійно виховує дітей і не підтримує стосунки з відповідачем. Подальше спільне життя і збереження сім`ї позивачка вважає неможливим. Ухвалою суду від 18.12.2024 року відкрито провадження в справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача через систему «Електронний суд» поступи відзив на позовну заяву (а.с. 15), в якому вказано, що він дійсно протягом трьох років не приїжджав додому, але дружина з доньками приїжджали до нього, сім`я була повністю забезпечена, не було ніяких проблем. Він не чув жодних розмов про розлучення, чи про те, що його так довго не було вдома. З дітьми він постійно був на зв`язку. Для того, щоби постійно бачити ситуацію в домі і на вулиці по сімейній згоді вони встановили камери відеоспостереження, по яких він міг бачити своїх дітей, але з 12 листопада 2024 року вони перестали спілкуватися. Камери перестали працювати, а деякі були знищені вщент. А це все визивало підозру на те, що дружина щось приховує. Саме в цей час і донечки перестали спілкуватися зі ним. Враховуючи те, що потрібно з`ясувати причини знищення камер відеоспостереження, а також незаконне переоформлення без його доручення автотранспортного засобу та його продаж, просив суд відкласти розгляд справи відповідно до ст. 240 ЦПК України для повного збору доказів та направлення відповідних заяв в правоохоронні органи. \~ \~ \~ \~Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду поступило клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача та ухвалити рішення, яким задоволити позов (а.с.18). \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, подав відзив. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Право на звернення до суду закріплено у\~Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~\~ У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з вимогами ст. ст.77,81\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.04.2010 року, про що складено актовий запис № 16 відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с.4) Під час перебування у шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] [INFO] (а.с. 7 зворот, 8 зворот). Згідно зі ст.112\~Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст.55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач не бажає зберегти їх сім`ю та наполягає на розлученні, суд не може покласти на неї обов`язок збереження сім`ї при наявності категоричного заперечення цього. Посилання відповідача у відзиві про відкладення розгляду справи з метою збору доказів для звернення в правоохоронні органи не свідчить про його бажання зберегти сім`ю, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У ст.265ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У зв`язку зі задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору сплачена ним під час звернення до суду через систему «електронний суд» в розмірі 968,96 гривень, що становить 0,8 відвідповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), яка сплачена позивачем відповідно до платіжної інструкції від 12.12.2024 року (а.с. 3 зворот). На підставі наведеного,

Outcome: approved