Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

У серпні 2024 року представник заявниці подав до суду вказану заяву, в якій просив установити факт належності заявниці правовстановлюючого документа - диплома серії [NUMBER] , виданого МПТУ № 4 м. Клинці Брянської області 15 липня 1983 року. Заяву мотивовано тим, що в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому Ніжинським ДРАЦС Чернігівської області, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] ». 18 липня 1987 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . У свідоцтві про шлюб зазначені її анкетні відомості, а саме « [PERSON] ». Крім того, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області, належить [PERSON] . Заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак 14.05.2024 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Відмову мотивовано тим, що до страхового стажу не враховано період навчання заявниці в середньому МПТУ № 4 м. Клинці Брянської області з 01.09.1980 по 15.07.1983, оскільки в дипломі серії [NUMBER] від 15.07.1983 зазначено ім`я « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним заявниці. Оскільки навчальний заклад знаходиться на території Російської Федерації, яка станом на цей час веде військові дії проти України, зробити відповідні запити до установи не видається за можливе. Крім того, Міністерство освіти і науки України відмовило заявниці у виправленні будь-яких відомостей в дипломі і запропонувало вирішити це питання в судовому порядку. Установлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення, так як необхідне заявниці для призначення пенсії. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, судове засідання призначено на 23 жовтня 2024 року, яке відкладено на 03 грудня 2024 року 09-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року до участі у справі залучено заінтересовану особу Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, судове засідання відкладено на 02 січня 2025 року 10-00 год. У відзиві (письмових поясненнях) представник заінтересованої особи - Міністерства освіти і науки України - Юлія Остапенко просила відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що навчання в середньому МПТУ № 4 м. Клинці Брянської області обов`язково зазначалося в трудовій книжці та зараховувалося до загального стажу. Факт, який просить установити заявниця, є вимогами позовного характеру, оскільки вказаний диплом відсутній в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, а до заяви не додано додатка до диплома, а тому диплом є недійсним. У Міністерстві освіти і науки України відсутня інформація щодо навчання [PERSON] на очній формі навчання в указаному закладі освіти. Крім того, заявниця не додала до заяви копію трудової книжки, яка б слугувала доказом закінчення заявницею у 1983 році вказаного навчального закладу. Просила розглянути справу за її відсутності. У відзиві (письмових поясненнях) представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області - Николишина І. І. просила заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду, оскільки встановлення вказаного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме правом на пенсію. Також до заяви не додано доказів, що диплом серії [NUMBER] від 15.07.1983 належить заявниці. Представник заявниці - адвокат Ващенко М. О. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом установлено, що диплом серії [NUMBER] виданий 15 липня 1983 року [PERSON] про те, що вона 01 вересня 1980 року вступила до середнього МПТУ № 4 м. Клинці Брянської області та 15 липня 1983 року закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища за професією набірник на будівельних машинах (а. с. 11). [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 8). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] » (а. с. 9). У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , картці платника податків ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] » (а. с. 5, 7). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.05.2024 № 253950011217 відмовлено заявниці у призначенні пенсії, яке мотивоване тим, що [PERSON] не вистачає необхідного страхового стажу, оскільки за результатами розгляду документів, доданих до заяви, не враховано періоду навчання останньої в середньому МПТУ № 4 м. Клинці Брянської області з 01.09.1980 по 15.07.1983, оскільки в ньому зазначено ім`я « [PERSON] », що не відповідає імені, зазначеному в паспортних даних, - « [PERSON] » (а. с. 10). У відповідь на запит представника заявниці - адвоката Ващенко М. О. генеральний директор директорату професійної освіти Міністерства освіти і науки України - Ірина Шумік від 28.06.2024 № 5/729-24 повідомила, що Міністерство освіти і науки України не зберігає документів закладів освіти, а також особистих справ їхніх здобувачів. Такі архіви відповідно до інструкції з діловодства мають зберігатися за місцем юридичної реєстрації закладу освіти. Довідка про період навчання та отримання диплома кваліфікованого робітника надається закладом освіти, який видав цей документ на підставі записів в архівних документах. Архівні установи, в яких зберігаються особові справи здобувачів освіти не наділені повноваженнями виправляти помилки, тому єдиним можливим способом вирішення зазначеної проблеми є звернення до суду із заявою про встановлення належності документа конкретній особі (а. с. 12, 13). Таким чином, розбіжність у написання прізвища заявниці у паспорті громадянина України та дипломі унеможливлює підтвердження наявності страхового стажу та як наслідок отримання нею пенсії у встановленому чинним законодавством порядку. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як зазначено у п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Поряд з цим суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа, що посвідчує трудовий стаж. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, зокрема, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в документах. Неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації закладу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Заявник не несе відповідальності за заповнення документів, оскільки записи до них вносяться відповідальним працівником закладу, а не особисто заявником. Недоліки щодо заповнення документів не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Пунктом 26 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Статтями 80, 81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені судом письмові докази не надають підстав для розумного сумніву у належності заявниці вказаного диплому. На переконання суду, факт належності [PERSON] диплома серії [NUMBER] , виданого 15 липня 1983 року МПТУ № 4 м. Клинці Брянської області, підтверджується матеріалами справи, зокрема, копіями свідоцтв про народження [PERSON] серії [NUMBER] , про шлюб серії [NUMBER] , паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , картки платника податків [PERSON] . Зазначені докази у сукупності свідчать про те, що при оформленні вищевказаного диплома допущено помилку (описку) у зазначенні імені заявниці, а саме помилково зазначено « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Установлення належності правовстановлюючого документа має для заявниці юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією її права на призначення пенсії. Разом з тим у позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити факт, що диплом серії [NUMBER] , виданий 15 липня 1983 року МПТУ № 4 м. Клинці Брянської області, належить саме їй. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що факт належності диплома, який просить установити заявниця, знайшов своє підтвердження матеріалами справи. При цьому встановлення належності диплома заявниці не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для неї юридичні наслідки, а тому суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved