Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" (далі - Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором позики № 8856327 від 19.12.2019 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] , у розмірі 11 680,08 грн. (у тому числі - 3% річних та інфляційні втрати), посилаючись на те, що воно набуло права вимоги до [PERSON] за вказаним договором, зобов`язання за яким [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що умова договору позики № 8856327 від 19.12.2019 р. про те, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складає 2,70% в день, а не річних, не відповідає положенню частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. Судом з`ясовано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір позики № 8856327 від 19.12.2019 р., за умовами якого Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику грошові кошти (надати "Позику") на строк 29 днів (дата повернення Позики - 17.01.2020 р.) шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики або дострокова та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми Позики, базова процента ставка становить 1,60% на день, розмір Процентів акційних - 0,56% у день, розмір Процентів на прострочену Позику - 2,70% у день (а. с. 8). На виконання умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" перерахувало (через Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінексперс") 19.12.2019 р. грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. на карту [NUMBER] на ім`я [PERSON] , що підтверджується листом від 13.07.2023 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінексперс" та листом від 12.07.2023 р. Товариства (а. с. 20, 21) та [PERSON] не заперечується. [PERSON] 17.01.2020 р. сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів": 17.01.2020 р. - 810,00 грн.,17.02.2020 р. - 50,00 грн., 19.02.2020 р. - 50,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 8856327 від 19.12.2019 р. (а. с. 25) на [PERSON] не заперечується. З цього ж розрахунку випливає, що заборгованість [PERSON] за договором позики № 8856327 від 19.12.2019 р. станом на 19.02.2020 р. становила 9 770,00 грн. та складалася з заборгованості за позикою - 5 0000,00 грн., заборгованості за процентами - 4 770,00 грн. (а. с. 25). Щодо посилання [PERSON] на те, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складає 2,70% в день, а не річних, не відповідає положенню частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, Суд зазначає, що відповідне положення договору позики № 8856327 від 19.12.2019 р. є правомірним в силу статті 204 Цивільного кодексу України: (правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним), так як його недійсність прямо не встановлена законом або його не визнано судом недійсним, а тому підлягає застосуванню. На підставі наведеного Суд вважає, що заборгованість [PERSON] за договором позики № 8856327 від 19.12.2019 р. станом на 19.02.2020 р. становила 9 770,00 грн. Між Товариством (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" (Клієнт) укладено договір факторингу № 10072020 від 10.07.2020 р. (з додатками), за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за відповідний реєстр за плату (а. с. 31 - 34, додатки - а. с. 35 - 38). З витягу з реєстру прав вимог № 105 від 14.07..2020 р. вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" відступило Товариству право вимоги до [PERSON] за договором позики № 8856327 від 19.12.2019 р. (а. с. 39 За умовами договору факторингу № 10072020 від 10.07.2020 р. перехід від Клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання ними відповідного реєстру прав вимоги (підпункт 2.1.2 пункту 2.1) Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що до Товариства перейшли права грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" до [PERSON] за кредитним договором від № 8856327 від 19.12.2019 р. Як вбачаться зі змісту позовної заяви, грошових зобов`язань за договором позики від № 8856327 від 19.12.2019 р. [PERSON] перед Товариством належним чином не виконав. Доказів, які б спростовували наведені обставини, [PERSON] не подав. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином [PERSON] зобов`язаний повернути Товариству позику та сплатити йому проценти за договором позики від № 8856327 від 19.12.2019 р., з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Товариство просить стягнути заборгованість станом на 19.02.2020 р., її розмір, як зазначалось вище, становить 9 770,00 грн., та 3% річних від цієї суми за період з 14.07.2020 р. по 23.02.2022 р., який становить 473,78 грн., та інфляційні втрати за той самий період, які становлять 1 436,30 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а. с. 26), тобто усього 11 680,08 грн. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Товариства підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат, а саме - судового збору, підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved