Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Позивач Літинська селищна рада Вінницької області в особі органу опіки та піклування служби у справах дітей та сім`ї звернулися до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що до служби звернулася їх сестра [PERSON] з проханням надати їй висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей, в зв`язку з тим, що вона жодної участі у житті дітей не приймає, не цікавиться їх життям та здоров`ям, спільно з дітьми не проживає ще з 2022 року, діти перебувають на повному утриманні сестри та проживають разом з нею. Ще у 2022 році [PERSON] виїхала проживати до РФ, місце перебування матері не відоме, засоби зв`язку відсутні. 11.12.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та підготовлено відповідний висновок. За таких підстав, змушені звернутися до суду з вказаним позовом, з метою захисту прав та інтересів дітей, а саме просять позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , призначивши їх опікуном сестру [PERSON] . Представник позивача Літинської селищної ради Вінницької області начальник Служби у справах дітей та сім`ї Джигун О.Л. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи була належним чином шляхом розміщення оголошення через офіційний веб-портал «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Однак, відповідач про наявність поважних причин про неприбуття суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд у її відсутність. Проти позову не заперечує. У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11,12), їх батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.8,9), батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради №2266 від 03.12.2024 (а.с.18), [PERSON] , [INFO] , на території населених пунктів Літинської селищної територіальної громади не зареєстрована і не проживає. Відомості про фактичне місце перебування чи проживання відсутні. Згідно довідок від 28.11.2024 №507-7002169138 (а.с.13), від 28.11.2024 №507-7002169118 (а.с.14) та №507-7002169063 від 28.11.2024 (а.с.15) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №2240 від 28.11.2024 (а.с.7), [PERSON] та брати [PERSON] , [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 05.12.2024 (а.с.17), здійснено обстеження квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Комісією встановлено, що в квартирі створено належні умови для проживання дітей. В ході розмови було з`ясовано, що неповнолітні діти проживають зі старшою сестрою та перебувають на її утриманні, більше 2-х років, батько помер, місце проживання та перебування матері невідоме. Відповідно до характеристик дітей із навчальних закладів Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області (а.с.21,22), [PERSON] та [PERSON] навчаються у 8-му та 9-му класах. Мати, [PERSON] , не цікавиться успіхами синів у школі, не відвідує батьківські збори, на контакт з класним керівником не виходить. Навчанням та вихованням дітей опікується старша сестра [PERSON] . Як зазначено позивачем у позовній заяві, до служби у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради звернулася [PERSON] , яка просить надати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав її матері [PERSON] відносно її синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона жодної участі у житті дітей не приймає, не цікавиться їх життям та здоров`ям, спільно з дітьми не проживає ще з 2022 року. 11.12.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (протокол №16) було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своїх синів [PERSON] та [PERSON] та підготовлено відповідний висновок. Як встановлено службою у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради, в 2017 році [PERSON] відповідно до рішення Дзержинського міськрайонного суду Донецької області справа №3/225/680/2017 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 КУпАП, не займається вихованням дітей, вживає спиртні напої, в 2021 році Дзержинським міськрайонним судом Донецької області справа №3/225/530/2021 була притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. А також було відкрито провадження 2-н/225/516/2020 про стягнення боргу та кримінальне провадження 1-в/225/242/2020, відповідно до якого [PERSON] була засуджена. Усе це свідчить про те, що на території Донецької області громадянка [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Належного догляду за дітьми не здійснювала. Зі слів дочки, [PERSON] відомо, що усіх дітей неодноразово вилучали з сім`ї та влаштовували до будинків дитини. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» №ФОВА-002704007 (а.с.19), громадянка [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 03.12.2024 судимості немає. Згідно висновку про стан здоров`я від 10.12.2024 (а.с.20), [PERSON] є здоровою. Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного хворого від 10.12.2024 (а.с.24), діти [PERSON] та [PERSON] відвідують лікаря лише в супроводі сестри [PERSON] . Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст.8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п.15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, вона не цікавиться життям дітей, не піклується про стан здоров`я, не проявляє материнської турботи та любові, не створює належних умов для їх проживання та розвитку, отримання ними освіти. Тривалий час їх не бачить та не спілкується з ними. За таких обставин суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав буде відповідати інтересам дітей щодо отримання належного утримання та виховання у зв`язку із чим, вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження №61-4879св20. Щодо вимоги про призначення опікуна, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» дитина - особа до 18 років. В цивільному та сімейному законодавстві України особа, що не досягла 18 років (дитина) визначається поняттями "малолітня" та "неповнолітня". Згідно п.п. 11-12 статті 3 КПК України: малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років; неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Зі змісту ст.58 ЦК України вбачається, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст.59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. В силу ч.3,4 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку/піклування над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. У відповідності до положень ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи встановлені судом обставини та те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , залишені без батьківського піклування, а також відомості про особу [PERSON] , як рідної сестри дітей, які мешкають разом із нею, вона є здоровою, має добрі умови проживання, утримує дітей, виховує їх, піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. За таких обставин, суд приходить до висновку, що призначення опікуном та піклувальником [PERSON] над дітьми буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому на підставі ст.141 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення судового збору.

Outcome: approved