Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

У березні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить: визнати безвісно відсутньою [PERSON] з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є колишньою дружиною заявника, а [PERSON] і [PERSON] є його дітьми. Заявник перебуває у складі ЗСУ. Йому стало відомо, що на початку військових дій його колишня дружина з дітьми мали намір виїхати за межі України. На сьогодні заявнику не відоме місцезнаходження колишньої дружини з дітьми, зв`язок перервався 26.02.2022 р. Державною прикордонною службою України перетин кордону не зафіксований. Розшук поліцією їх місцезнаходження виявився безрезультатним. Заявник зазначає, що на підставі рішення суду з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його доходів, і тому визнання вказаних осіб безвісно відсутніми є необхідним заявнику для зупинення стягнення аліментів. Ухвалою суду від 15.04.2024 р. відкрито провадження у справі, витребувано інформацію з метою перевірки встановлення місцезнаходження [PERSON] та дітей у державної прикордонної служби України, ГУ Національної поліції в Луганській області, Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України, Красноріченської селищної військової адміністрації. Розгляд справи 28.05.2024 року відкладено на 25.06.2024 р. 25.06.2024 р. розгляд справи відкладено на 05.09.2024 р. для належного повідомлення Служби у справах дітей. 05.09.2024 року розгляд справи відкладено через неявку присяжної, на 31.10.2024 р. 31.10.2024 року розгляд справи не відбувся через перебування судді у відпустці, наступне засідання призначено на 10.12.2024 року. 02.12.2024, 03.12.2024 та 10.12.2024 від заявника подані додаткові пояснення у справі. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву з викладених у ній підстав. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Указане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах: від 07 травня 2018 року в справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18), від 22 листопада 2018 року в справі № 225/882/17 (провадження № 61-34068св18), від 05 лютого 2020 року в справі № 756/17293/17 (провадження № 61-16093св19), від 06 травня 2020 року в справі № 760/3112/16-ц (провадження № 61-48362св18). Згідно з Наказом Міністерства реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Рубіжанська і Сєвєродонецька територіальні громади є тимчасово окупованими територіями України. Під час розгляду справи судом встановлено, що заявник є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дітей є [PERSON] . Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 21.04.2017 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , розірвано шлюб між сторонами та стягнено аліменти з [PERSON] на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів. У вказаному рішення вказано місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . В липні 2023 року заявник подав заяви про встановлення місцезнаходження його колишньої дружини і дітей до ГУНП в Луганській області та Служби у справах дітей Сєвєродонецького району Луганської області. Листом від 02.08.2023 року Служби у справах дітей Сєвєродонецького району Луганської області повідомлено, що територія Рубіжанської громади знаходиться у тимчасовій окупації, і тому з вказаною заявою необхідно звернутись до уповноважених органів. Згідно листом Національної сервісної служби України від 21.08.2023 р., згідно Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, інформація про [PERSON] та дітей - відсутня. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 27.07.2023 на підставі заяви [PERSON] зареєстровано кримінальне провадження за фактом відсутності відомостей про місцезнаходження [PERSON] з дітьми. Згідно з листом ГУ Національної поліції у Луганській області від 24.10.2023 р. № 32617/111/18-2023, з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] та дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] було спрямовано запити до органів державної влади, відомості про місцезнаходження [PERSON] і дітей - відсутні. У листі Головного управління Національної поліції у Луганській області від 19.03.2024 р. № 10150/111/18-2024 вказано, що з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] з дітьми було допитано вчителя початкових класів Рубіжанської спеціалізованої школи № 10 Сєвєродонецького району Луганської області. Також, на підставі постанови прокурора про тимчасовий доступ, отримано доступ до інформації, яка перебуває у володінні АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по рахункам [PERSON] . На теперішній час триває встановлення місцезнаходження [PERSON] і дітей. Відповідно до листа ГУ Національної поліції у Луганській області від 02.05.2024 р. № 6341/111/14/03-2024, на ухвалу суду повідомлено, що з метою розшуку зниклих осіб [PERSON] та дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] , заведено оперативно-розшукову справу, на теперішній час їх місцезнаходження не встановлено. Згідно з листом Пенсійного фонду України від 17.05.2024 р., на ухвалу суду повідомлено, що станом на квітень 2024 року особа, зазначена в ухвалі суду, як одержувач пенсії та інших соціальних виплат на обліку не перебуває. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 25.04.2024 р., на ухвалу суду повідомлено про відсутність інформації щодо перетину державного кордону або лінії розмежування з тимчасово окупованою територією [PERSON] та [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] . Згідно з інформацією Державної податкової служби України від 03.05.2024 року, за період з 1 кварталу 2022 р. по 4 квартал 2023 р. на користь [PERSON] Головним управлінням Національної поліції в Луганській області виплачуються аліменти, відомості про інші доходи - відсутні. Відповідно до отриманих судом відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за РНОКПП [PERSON] вказано про реєстрацію квартири за адресою: [ADDRESS] , підстави виникнення права власності не вказані. Згідно з Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, 27.11.2024 року внесені відомості про [PERSON] і [PERSON] , як про осіб, що зникли безвісти за особливих обставин на тимчасово окупованій території. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд наголошує на тому, що однією з умов, які визначені законом для визнання особи безвісно відсутньою, є не загальна відсутність відомостей про місце її перебування, а саме відсутність відомостей про місце її перебування за місцем її постійного проживання. Заявник є колишнім чоловіком [PERSON] , а отже не є членом сім`ї і не проживав разом з нею і дітьми на момент, з якого він посилається зв`язок з [PERSON] відсутній. Також, заявник не надав суду доказів того, де було розташовано місце постійного проживання [PERSON] з дітьми, станом на 26.02.2022 року. Як слідує з рішення Кремінського районного суду Луганської області від 21.04.2017 року, вказано місце проживання [PERSON] в смт. Красноріченське Луганської області, а у Реєстрі прав власності наявні відомості про об`єкт нерухомого майна в м. Рубіжне Луганської області. З цього слідує, що останнім відомим постійним місцем проживання [PERSON] могла бути територія, яка наразі є тимчасово окупованою, та доступ до якої фізично унеможливлений для представників влади. Надані суду відповіді Національної поліції України свідчать, що на підставі заяви [PERSON] було зареєстроване кримінальне провадження та заведено оперативно-розшукову справу стосовно [PERSON] та дітей. Водночас, з вказаних відповідей не слідує, що органом поліції шляхом проведення відповідних слідчих дій було підтверджено фізичну відсутність [PERSON] та дітей на тимчасово окупованій території України у місці їх постійного проживання. Так само, факт внесення відомостей про таких осіб до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин не може беззаперечно підтверджувати їх відсутність у місці постійного проживання. Суд зазначає, що наразі у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, багато громадян України залишились на тимчасово окупованих територіях, і доступ на які фізично унеможливлений, так само як і обмежена можливість виїзду звідти. Загальновідомим є й той факт, що на тимчасово окупованих територіях відсутня можливість вільно користуватись засобами зв`язку, які забезпечуються українськими операторами. Тому, лише посилання заявника на те, що його колишня дружина не виходить на зв`язок, не може підтверджувати її відсутність разом із дітьми у місці постійного проживання більше року. Крім того, суд звертає увагу на те, що метою заявника в оголошенні безвісно відсутніми колишньої дружини і дітей, є зупинення стягнення аліментів, які заявник зобов`язаний сплачувати на підставі судового рішення на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно, у цій справі необхідно враховувати також право дітей на отримання аліментів, присуджених судовим рішенням. Тому, з урахуванням відсутності достатніх доказів на підтвердження факту відсутності [PERSON] з дітьми у місці їх постійного проживання більше року, у задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed