Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідачка) про визнання права власності в порядку набувальної давності, в якому вказав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори 16.03.2011 року, зареєстрованого в Реєстрі за №1-891, йому належить на праві приватної власності: частина житлового будинку та частина господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також, співвласником на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначений (літера А), загальна площа 100,1 м.2, житлова площа 75,8 м.2, який складається з приміщень: коридор 5,9 м.2; жила 14,5 м.2; жила 13,2 м.2; жила 22,0 м.2; жила 6,5 м.2; санвузол 6,0 м.2; котельня 3,6 м.2; веранда 10,8 м.2; вітальня 19,6 м.2; господарські будівлі та споруди: прибудова (літера а), ганок (літера А1), баня під літ. «Ж», гараж під літ. «З», сарай під літ. «К», альтанка під літ. «Р», убиральня під літ. «П», теплиця під літ. «М», погріб під літ. «Е», колодязь питний №1, огорожа №5-7. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером 3222784501:01:024:0035, яка належить [PERSON] на праві спільної часткової власності частина земельної ділянки згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори 09.01.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-01. Окрім прибудинкової земельної ділянки, [PERSON] належить частина земельної ділянки від загальної площі 0,3060 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222784501:01:024:0034 згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори 09.01.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-02. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на частину вказаних земельних ділянок не отримала. З 2010 року і по даний час у житловому будинку по [ADDRESS] не проживає, участі в утриманні житлового будинку не приймає, присадибної земельної ділянки та ділянки для особистого селянського господарства не обробляє, що підтверджується також показаннями свідків. Як зазначає позивач, що після смерті батька він постійно проживає в даному будинку та продовжує безперервно проживати в ньому по даний час, зокрема, ним проведені необхідні оновлені та ремонтні роботи самої будівлі, господарських споруд, відремонтоване водопостачання, встановлений паркан, пластикові вікна, та утримується в належному стані. Відповідачка самоусунулася від належного утримання, зберігання спадкового майна. Посилаючись на наявність підстав для визнання права власності за набувальною давністю, позивач просив суд визнати за ним право власності на: частину житлового будинку, загальною площею приміщень 100,1 м.2, житловою площею 75,8 м.2, житловий будинок літера А, який складається з приміщень: коридор 5,9 м.2; жила 14,5 м.2; жила 13,2 м.2; жила 22,0 м.2; жила 6,5 м.2; санвузол 6,0 м.2; котельня 3,6 м.2; веранда 10,8 м.2; вітальня 19,6 м.2, та на частину господарських будівель та споруд: прибудова (літера а), ганок (літера А1), баня під літ. «Ж», гараж під літ. «З», сарай під літ. «К», альтанка під літ. «Р», убиральня під літ. «П», теплиця під літ. «М», погріб під літ. «Е», колодязь питний №1, огорожа №5-7, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , по фактичному користуванню, за набувальною давністю. Витяг про державну реєстрацію прав №29825003, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32943193, номер запису: 252 в книзі: 1, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 29.04.2011, приватна спільна часткова власність 1/2 належна [PERSON] ; частину земельної ділянки від загальної площі 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером 3222784501:01:024:0035, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №030091, який виданий за рішенням 6 сесії 23 скликання Мар`янівської сільської ради народних депутатів від 17.06.1999 року №30 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №44 від 13.09.2001 року; частину земельної ділянки від загальної площі 0,3060 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222784501:01:024:0034, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №030091, який виданий за рішенням 6 сесії 23 скликання Мар`янівської сільської ради народних депутатів від 17.06.1999 року №30 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №44 від 13.09.2001 року. Ухвалою суду від 09.07.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкової справи №325/2010, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.57). Витребувані за ухвалою суду від 09.07.2024 року матеріали спадкової справи надійшли до суду 13.11.2024 року та приєднані до матеріалів справи (а.с.79-150). В подальшому підготовче засідання черговий раз відкладено на 05.12.2024 року. Ухвалою суду від 05.12.2024 року (а.с.155) закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 24.12.2024 року, яке відкладено на 14.01.2025 року. У судове засідання 14.01.2025 року учасники справи не прибули. Представник позивача, адвокат Богданчук О.В., подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.161). Належним чином повідомлена про день та час слухання справи (а.с.160), відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, а тому справа розглядається за її відсутності за наявними у ній матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2011 року, зареєстрованого в Реєстрі за №1-892, [PERSON] є власником спільної часткової власності житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано КП КОР «Макарівське бюро технічної інвентаризації» 29.04.2011 року, в реєстрову книгу №1 (а.с.). Також, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.03.2011 року, зареєстрованого в Реєстрі за №1-891, співвласником іншої частки даного домоволодіння є [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2024 року, зареєстрованого в Реєстрі за №1-01, [PERSON] є власником частини земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер якої 3222784501:01:024:0035. Також, згідно із вказаного свідоцтва вбачається, що [PERSON] станом на 09.01.2024 року свідоцтво про право на спадщину на частину земельної ділянки ще не видавалося (а.с.26). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2024 року, зареєстрованого в Реєстрі за №1-02, [PERSON] є власником частини земельної ділянки площею 0,3060 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер якої 3222784501:01:024:0034. Також, згідно із вказаного свідоцтва вбачається, що [PERSON] станом на 09.01.2024 року свідоцтво про право на спадщину на частину земельної ділянки ще не видавалося (а.с.28). Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю вказана [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з копії спадкової справи №325/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою (а.с.80-149), спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є дружина померлого [PERSON] , [INFO] , та син померлого [PERSON] , [INFO] . Наявність інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до технічного паспорта на індивідуальний жилий будинок від 04.08.2011 року, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначений (літера А), загальна площа 100,1 м.2, жила площа 75,8 м.2, який складається з приміщень: коридор 5,9 м.2; жила 14,5 м.2; жила 13,2 м.2; жила 22,0 м.2; жила 6,5 м.2; санвузол 4,0 м.2; котельня 3,6 м.2; веранда 10,8 м.2; вітальня 19,6 м.2; господарські будівлі та споруди: прибудова (літера а), ганок, баня під літ. «Ж», гараж під літ. «З», сарай-прибудова під літ. «К», альтанка під літ. «Р», убиральня під літ. «П», теплиця під літ. «М», погріб під літ. «Е», колодязь №1, огорожа №5-7 (а.с.19-21). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 25.06.2024 року, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначений (літера А), загальна площа 100,1 м.2, житлова площа 75,8 м.2, який складається з приміщень: коридор 5,9 м.2; жила 14,5 м.2; жила 13,2 м.2; жила 22,0 м.2; жила 6,5 м.2; санвузол 6,0 м.2; котельня 3,6 м.2; веранда 10,8 м.2; вітальня 19,6 м.2; господарські будівлі та споруди: прибудова (літера а), ганок (літера А1), баня під літ. «Ж», гараж під літ. «З», сарай під літ. «К», альтанка під літ. «Р», убиральня під літ. «П», теплиця під літ. «М», погріб під літ. «Е», колодязь питний №1, огорожа №5-7 (а.с.22-24). З копії державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ №030091, виданого 13.09.2001 року на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Мар`янівської сільської ради народних депутатів від 17.06.1999 року №30, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №44, встановлено, що земельній ділянці площею 0,5751 га, знаходиться у власності [PERSON] і розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особ. підсобн. госп. 0,3251 га, буд. та обслуговування жилого буд. та госп. споруд 0,2500 га (а.с.29). Як вбачається із довідки від 08.04.2016 №34-1013-99.2-1855/2-16, земельній ділянці, площею 0,2500 га, яка належить [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присвоєно кадастровий номер: 3222784501:01:024:0035 (а.с.30). Як вбачається із довідки від 08.04.2016 №34-1013-99.2-1852/2-16, земельній ділянці, площею 0,3251 га, яка належить [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, присвоєно кадастровий номер: 3222784501:01:024:0034 (а.с.31). В заяві свідка до суду від 22.06.2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюком О.П., та зареєстрованої в реєстрі за №719, свідок [PERSON] надав наступні покази: «Я, [PERSON] , [INFO] , на протязі останніх 30-ти років, постійно зареєстрований та проживаю в [ADDRESS] . По сусідній [ADDRESS] постійно проживає [PERSON] , [INFO] , мій ровесник, з яким знайомий з 1993 року і по даний час підтримуємо хороші сусідські відносини. Також, ще за життя [PERSON] , який помер у 2010 році, дружив з його сім`єю. В нього була дружина [PERSON] , мати [PERSON] , яка після смерті чоловіка [PERSON] , з 2010 року в [ADDRESS] не проживає. [PERSON] постійно проживає в даному домоволодінні в якому ще жили його баба з дідом (батьки [PERSON] ). На протязі 14 років, [PERSON] , проживає в даному домоволодінні сам, кожного дня їздить на роботу в місто Київ. Житловий будинок з господарськими спорудами, по [ADDRESS] , в якому постійно проживає [PERSON] , самостійно підтримує в належному санітарному стані. За всі роки проживання, сам перекрив дах житлового будинку, поміняв дерев`яні вікна на пластикові, провів газове отеплення, водовідведення до будинку, постійно обробляє присадибну земельну ділянку. Про [PERSON] , мені нічого невідомо з 2010 року. Цією заявою підтверджую, що [PERSON] , з 2010 року володіє даним житловим будинком відкрито, сплачує комунальні послуги та інші платежі, здійнює поточний ремонт будинку, обробляє присадибну земельну ділянку. Про дане володіння відоме як працівникам старостинського округу, так і сусідам, спадкоємцям померлого за законом, та іншим особам. І будь-які особи не оспорюють володіння [PERSON] даним майном» (а.с.32). В заяві свідка до суду від 22.06.2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюком О.П., та зареєстрованої в реєстрі за №718, свідок [PERSON] надав наступні покази: «Я, [PERSON] , [INFO] , на протязі останніх 20-ти років, постійно зареєстрований та проживаю в [ADDRESS] . З того часу як приїхав в село Мар`янівка, в 2005 році познайомився з сусідами [PERSON] , [PERSON] , та їхнім сином [PERSON] , які проживали на паралельній [ADDRESS] . Наші будинки в яких ми проживаємо розташовані так, що земельні присадибні ділянки межують між собою, з однієї сторони [ADDRESS] , з другої сторони вулиця Шкільна. Сім`я [PERSON] , разом проживали у будинку по [ADDRESS] до 2010 року. Житловий будинок належав на праві приватної власності [PERSON] , який успадкував від своїх батьків. Після смерті [PERSON] (червень 2010 року), в даному житловому будинку постійно проживає [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , з 2010 року в даному житловому будинку не проживає по даний час, так само за останні 14 років, я її не бачив ні біля будинку ні в селі. Причина мені невідома, але можливо ще за життя [PERSON] , останній завжди говорив, що будинок залишиться [PERSON] , що він складе на нього Заповіт. Ми по сусідству живемо у хороших відносинах. [PERSON] з дня смерті батька (2010 рік), постійно проживає в даному житловому будинку, по [ADDRESS] , та самостійно підтримує в належному санітарному стані будинок, присадибну земельну ділянку. Оскільки житловий будинок побудований у 1980 роках, потребував поточного ремонту. У 2015 році [PERSON] , перекрив дах житлового будинку, поміняв дерев`яні вікна на пластикові, провів газове отеплення, водовідведення до будинку, постійно обробляє присадибну земельну ділянку. Цією заявою підтверджую, що [PERSON] , з 2010 року володіє даним домоволодінням відкрито, сплачує комунальні комунальні послуги та інші платежі, здійснює поточний ремонт будинку. Про дане володіння відоме як працівникам ради, так і сусідам, спадкоємцям померлого за законом, та іншим особам. І будь-які особи не оспорюють володіння [PERSON] даним майном» (а.с.33). Вирішуючи заявлений спір, суд керується наступним. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2\~ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі\~України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Стаття 392\~ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності що це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] володіє частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , частиною земельної ділянки загальною площею 0,2500 га з кадастровим номером 3222784501:01:024:0035, на якій розташований житловий будинок та частиною земельної ділянки від загальної площі 0,3060 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та кадастровим номером 3222784501:01:024:0034, який добросовісно, відкрито та безперервно користується на протязі 14 років частиною вказаного майна, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по оплаті судового збору за клопотанням позивача з відповідача не стягуються, а також зважаючи, що відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Outcome: approved