Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

09 серпня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" звернулось до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 604483 від 14.05.2021 у розмірі 39 209,88 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надав своєчасно як первісному кредитору так і позивачу, до якого перейшли права вимоги за договором факторингу, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 02.09.2024 матеріали вищевказаної цивільної справи направлено на розгляд до Комунарського районного суду міста Запоріжжя за територіальною підсудністю на підставі ст.ст.27, 31 ЦПК України. Ухвалою суду від 01.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 29.11.2024, яке було відкладено на 26.12.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14.05.2021 [PERSON] , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", підписанням договору №604483 про надання споживчого кредиту акцептує Публічну пропозицію ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", яка розміщена на сайті фінансової компанії: https://sloncredit.ua/ (далі - сайт фінансової компанії), в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту укладання якого підтверджено. Відповідач зобов`язався виконувати його умови (а.с.67-70, 71-72, 73-74, 75-76). Згідно договору про надання споживчого кредиту № 604483 від 14.05.2021 відповідачу надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Після укладення цього договору, товариство із використанням даних відповідача, зазначених у кредитному договору, створює відповідачу особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується відповідачу через веб-сайт. Сума кредиту (його частина) перераховується (утримується) товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку передбаченому кредитним договором. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладення цього кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Відповідач підтверджує, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті: https://sloncredit.ua/, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Відповідач уклав договір 604483 від 14.05.2021 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного документу, відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5298 від 14.05.2021 (а.с.35). 28.08.2023 року між ТОВ "Слон Кредит" та ТОВ "Діджи Фінанс" укладено договір факторингу №2808-23, на підставі якого ТОВ "Слон Кредит" передає (відступає) ТОВ "Діджи Фінанс", а ТОВ "Діджи Фінанс" приймає належні ТОВ "Слон Кредит" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Додатку №1 до Договору, укладеними між ТОВ "Слон Кредит" і Боржниками (а.с.17, 20, 42-48). Згідно договору факторингу та розрахунком заборгованості сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 39 209,88 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 14 466,14 грн.; заборгованість за відсотками становить 24 743,74 грн. (а.с.20, 41). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими зобов`язаннями згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному розмірі. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді сплати судового збору за подання позову до суду в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Стосовно відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги, суд приходить до наступного. Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. на підставі укладеного Договору №42649746\~від 11.12.2023 про надання правової допомоги. На підтвердження понесення таких витрат суду надано також Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) на підставі Детального опису робіт (а.с.18, 19), Додаткову угоду №003166210844 від 27.06.2024 до Договору №42649746 від 11.12.2023 (а.с.23). Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з п.4 Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), оплата професійної правничої допомоги Адвокатського Бюро здійснюється Клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту. Разом з тим, суду не надано доказів фактичної оплати послуг з професійної правничої допомоги, що унеможливлює визначення конкретної суми, дійсно сплаченої за надані послуги. Відтак, в зазначеній частині суд виходить з наявних у справі матеріалів та констатує, що вимоги п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України позивачем у повній та достатній мірі не виконані, доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру суду не представлено, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення вимог позивача в цій частині суд не знаходить. На підставі викладеного,

Outcome: approved