Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

02 жовтня 2024 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у\~ якому просила суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 252 215,50 грн. В обґрунтування позову вказувала, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року\~ справі № 357/2115/13-ц розірвано шлюб між нею та [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року\~ справі № 357/2117/13-ц із [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] . [INFO] , в розмірі 1\\4 частки з усіх видів доходів (заробітку) [PERSON] , але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 23 травня 2013 року Білоцерківським відділом державної виконавчої служби у Білоцерківському районі відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом у справі про стягнення аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 липня 2024 року № 138740 Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) станом на 01 липня 2024 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 252 215,50 грн. Позивачем розраховано пеню за кожен день прострочення зі сплати аліментів, розмір якої за період з серпня 2023 року до червня 2024 року становить 791 433,20 грн. Так як розмір пені по сплаті ламінатів перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі заборгованості зі сплати аліментів, а саме в сумі 252 215,50 грн. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу\~ 02 жовтня 2024 року передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 31 жовтня 2024 року. 30 жовтня 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду, призначеного на 31 жовтня 2024 року. Судовий розгляд у справі відкладено з 31 жовтня 2024 року на 25 листопада 2024 року. 14 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, згідно з якими останній просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Пояснення обґрунтоване тим, що позивач вводить в оману суд і вчиняє моральну помсту по відношенню до відповідача. Відповідач пропонував позивачу сплатити частину суми заборгованості, на що позивака відмовляла останньому, що свідчить про відсутність вини відповідача у простроченні сплати аліментів. Відповідальність платника аліментів настає лише за наявності вини особи і відповідальність на платника аліментів не можна покладати, якщо заборгованість виникла з незалежних від нього причин. Позивач вводить в оману суд і вчиняє моральну помсту по відношенню до відповідача. 25 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду, призначеного на 26 листопада 2024 року. Судовий розгляд у справі відкладено з 26 листопада 2024 року на 08 січня 2025 року. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом своєчасно. 08 січня 2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 06 січня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду, призначеного на 08 січня 2025 року через перебування в іншому судовому засіданні. Суд не може погодитися із клопотанням про відкладення судового розгляду, поданим представником відповідача, так як останній тричі підряд (30 жовтня 2024 року, 25 листопада 2024 та 06 січня 2025 року) подавав до суду однотипні клопотання про відкладення судового розгляду. Останнє клопотання було обґрунтовано тим, що представник відповідача приймає участь в розгляді іншої справи, призначеної на 11.15 год. Приймаючи до уваги те, що розгляд вказаної цивільної справи призначено судом на 10.00 год., суд вважає, що представник відповідача мав можливість подати до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів, або з приміщення суду, у якому на 11.15 год. мала розглядатися інша справа за його участі. Крім цього, сам відповідач не був позбавлений права приймати участь\~ в судовому розгляді. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як представник відповідача втретє не з`явився до суд та 14 листопада 2024 року звернувся до суду письмовими поясненнями, у яких виклав свою правову позицію у даній цивільній справі та просив відмовити у задоволенні позову, що фактично є відзивом на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути вказану справу без участі сторін за наявними у ній доказами та ухвалити рішення за результатами її розгляду. Фіксування судового засідання технічними засобами фіксації не здійснювалися відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року\~ справі № 357/2115/13-ц розірвано шлюб між нею та [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року\~ справі № 357/2117/13-ц із [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] . [INFO] , в розмірі 1\\4 частки з усіх видів доходів (заробітку) [PERSON] , але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 08 травня 2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист на підставі вказаного рішення суду. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 липня 2024 року № 138740 Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) станом на 01 липня 2024 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 252 215,50 грн. Позивачем у позовній заяві розраховано пеню за кожен день прострочення зі сплати аліментів, розмір якої за період з серпня 2023 року до червня 2024 року становить 791 433,20 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Однак, між сторонами спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів не виникало. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України, у редакції, чинній на час пред`явлення позову та вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Судом встановлено, що кількість прострочених днів із 01 серпня 2023 року по 01 липня 2024 року\~ становить 336 днів. Сума заборгованості на яку нараховується пеня становить 217 172,26 грн. Для розрахунку пені за несплату аліментів суд застосовує наступну формулу: 217 172,26 (сума аліментів) ? 1% ? 336 (кількість днів прострочення) = 729 628,76 грн. Розмір пені за період перевищує суму заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01 липня 2024 року становить 252 215,50 грн. Оскільки ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, на яку вона нараховується,\~ суд дійшов висновку про стягнення пені в розмірі 252 215,50 грн. Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не бере до уваги твердження позивача та його представника щодо відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів та пропозиції до позивача про сплату частини заборгованості, так як матеріали справи не містять доказів про часткове погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів. За таких обставин суд спростовує вказане твердження відповідача та його представника. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову (252 215,50 грн.), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2 522, 15 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved