Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності заповіту, посилаючись на наступні обставини. 08 червня 2006 року її мати [PERSON] склала заповіт на її ім`я та на [PERSON] . [INFO] її мати померла. 23 травня 2017 року на підставі її заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне їй спадкове майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2560 га в межах згідно з планом, розташованої на території Грушівської (Ленінської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області округу Дніпропетровської області приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В. заведена спадкова справа 62/2017 до майна [PERSON] та 07 лютого 2022 року прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки мають місце розбіжності у написанні її прізвища у вищевказаному заповіті як спадкоємиці, де її прізвище значиться як « [PERSON] » та у її паспорті, де її прізвище значиться як « [PERSON] ». В зв`язку з чим вимушена звернутись до суду із заявою. Заявниця в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчий комітет Грушівської сільської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперчують. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №15 (а.с.9). Згідно копії паспорта Серії [NUMBER] , виданого 09 квітня 2002 року Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище, ім`я, по-батькові заявниці значиться як [PERSON] (а.с.7). Згідно картки платника податків, виданого Апостолівською ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області, прізвище заявниці значиться як [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Ленінською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області прізвище, ім`я, по-батькові заявниці « [PERSON] » (на російській мові) (а.с.12). Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00033449970, сформованого 01.11.2021 року, реєстрація актового запису про шлюб - 15 липня 2010 року за №00017234859, зареєстровано в Реєстрі реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, номер актового запису 44, при укладенні шлюбу 23 березня 1990 року з [PERSON] заявниця змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , 17 березня 1992 року розірваний шлюб між заявницею [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу заявниця залишила прізвище « [PERSON] » (російською мовою) (а.с.15). Згідно свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] , заявниця змінила прізвище в зв`язку з укладенням шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.16). Згідно повідомлення секретаря Грушівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області Н.Любавіної за №719 від 27.08.2024 року, стосовно виправлення помилки в заповіті від 08 червня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №201, в прізвищі « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », помилка була допущена секретарем Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] , отже не з її вини, помилку виправити не може, так як не має на це повноважень (а.с.17). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦП України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання цієї фізичної особи. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки і прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, встановлення факту належності заявниці заповіту необхідно їй для реалізації своїх спадкових прав на майно матері, тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7\~ст.295 ЦПК України, при ухваленні судом рішення понесені судові витрати не відшкодовуються, тому судові витрати слід віднести на рахунок заявниці. На підставі викладеного та

Outcome: approved