Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами був зареєстрований шлюб 31 березня 2022 року, який наразі не розірваний. Під час реєстрації шлюбу прізвище позивача було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] народився у них син - [PERSON] , де батьком значиться відповідач. 26.08.2021 заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці було частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини та моє утримання в зв`язку з доглядом за дитиною до трьох років. Даним рішенням суду було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Наразі позивач має намір реалізувати своє право та просити суд змінити спосіб стягнення аліментів та бажає утримувати аліменти не в твердій грошовій сумі, а у частці від доходів відповідача, оскільки її чоловік ухиляється надавати їй кошти на утримання дитини. А ті кошти, які були присуджені судом є дуже малі наразі на утримання дитини з урахуванням потреб сина. Тому, позивач уважає, що маю право змінити спосіб стягнення аліментів. Що ж стосується витрат на утримання дитини, то дитина проживає із позивачем і знаходиться на її утриманні, оскільки чоловік наразі проживає окремо від них. Відповідач є працездатним, інших осіб на його утриманні не має, хвороби, як б перешкоджали надавати допомогу дитини у нього не виявлено. Натомість дитина з кожним днем потребує все більше допомоги, синок зростає, його потрібно розвивати. Позивач намагається постійно з ним відвідувати дитячі розважальні заклади, кінотеатр, ляльковий театр. Також збільшились ціни і на дитячий одяг, взуття, іграшки, вона сплачую комунальні платежі. Щодо харчування, то ціни на продукти також значно збільшились. Позивач дитині постійно придбає якісні продукти харчування, тому числі овочі, фрукти та солодощі. Дитина має погане здоров`я і потребує чималих зусиль щодо підтримки його стану здоров`я у нормальному стані. Дитина перебуває на «Д» обліку у дитячого невролога із діагнозом: затримка мовного розвитку РАС. Даний факт підтверджується довідкою, яка видана дитячим неврологом [PERSON] . Отже,\~позивач постійно\~займається з\~дитиною,\~відвідую різних\~лікарів,\~в тому\~числі і\~лікар вузького\~медичного профілю,\~а також\~і платні\~клініки,\~оскільки бачу\~результат лікувань.\~Чоловік всім\~цим не\~переймається,\~не несе\~взагалі будь\~який матеріальний\~тягар щодо\~витрат на\~спільну дитину.\~Позивач постійно перепозичає кошти щоб хоч якось матеріально підтримати сина коли йому це потрібно, особливо якщо це стосується його стану здоров`я. Натомість дитина відвідує садочок, а саме заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу під №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради. Також хочу вказати, що матеріальний стан мого чоловіка значно покращився, якщо станом на час пред`явлення першого позову про стягнення аліментів він працював періодично, а наразі позивачу відомо що він постійно щомісячно утримує дохід у вигляді заробітної плати. Також у нього є у власності квартира там де він і проживає, а також автомобіль. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо максимального розміру аліментів, що стягуються з боржника, то відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, але це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %. Отже, відповідач є цілком забезпеченою особою, і відповідно його матеріальний стан є таким, що дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання спільної дитини, а саме сплачувати ці аліменти у частці від всіх його видів заробітку та доходу. На підставі викладеного просила суд змінити спосіб виконання аліментів шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача, [PERSON] , [INFO] , РНОКПГІ [NUMBER] , зареєстрованого в [ADDRESS] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/5017/21, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини- [PERSON] , [INFO] , з 2000 грн. щомісячно на дитину на 1/3 (не менше як 33 % ) з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат та надбавок, премій, щомісячно до повноліття дитини. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 12.11.2024 ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 727/8783/24 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 02.12.2024 позивач надала заяву про розгляд справ за її відсутністю. 09.01.2025 позивач надала письмове клопотання, в якому не заперечує проти заочного розгляду справи. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що збільшились витрати на дитину і недостатньо суми аліментів, яку сплачує відповідач. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала заяву суду, де просила суд розгляд справи проводити без участі позивача, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. У зв`язку з наведеним, суд уважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.08.2021 №727/5017/21 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП - [NUMBER] ), зареєстрованого в [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП - [NUMBER] ), зареєстрованої в [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 27.09.2021. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.03.2022, наданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31.03.2022, про що складено актовий запис №442. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.04.2022, виданого повторно Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] народився [INFO] про що складено актовий запис №1897. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №21/4278 від 26.10.2020, наданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №21Д/454 від 13.04.2022, наданою Відділом ведення реєстру територіальної громади ДНАП Чернівецької міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою №01-15/80 від 09.07.2024, наданою закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу під №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради, [PERSON] дійсно відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу під №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради з 01.09.2022 раннього віку №14 по даний час. Згідно з довідкою від 10.07.2024, наданою дитячим неврологом [PERSON] , дитина перебуває на «Д» обліку у дитячого невролога із діагнозом: затримка мовного розвитку РАС. Мотивувальна частина З досліджених\~в\~судовому\~засіданні фактичних\~обставин\~справи\~судом встановлено,\~що\~спір\~між сторонами\~виник\~з приводу\~захисту\~позивачем\~свого права\~на\~отримання\~від другого\~із\~подружжя\~коштів на\~утримання\~неповнолітньої\~дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Аналогічна позиція викладена ВС у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071-19. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.\~\~ Відповідно до статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суд ураховує, що Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196\~ грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, вже є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Нести відповідальність по утриманню дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я дитини, суд уважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини доходу щомісяця, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд уважає не можливим. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів, позивач посилався на те, що дитина має поганий стан здоров`я, має ускладнення в розвитку, а ціни зросли, що збільшило суму витрат на дитину щомісяця. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки належними та допустимими доказами позивачем підтверджено погіршення її майнового стану та хворобою дитини, і навіть зміна сімейного стану відповідача - наявність дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою відмови позивачу у задоволенні позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved