Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

01.11.2023 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати в розмірі 21281грн.00коп., які пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також витрати в розмірі 2684грн.00коп., які пов`язані зі сплатою судового збору. В обґрунтування цих вимог зазначило, що 22.07.2020 року між ПАТ «СГ «ТАС» та ТОВ «УЛФ Фінанс» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № FO 571221, згідно умов якого було застраховано транспортний засіб марки (моделі) «Hyundai i30», державний номерний знак « [NUMBER] ». 24.08.2020 року о 13год.32хв. в селі Слобідка на вулиці Руданського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля марки (моделі) «Hyundai i30», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки (моделі) «Volkswagen T4», номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 30.09.2020 року в справі № 132/2849/20, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог ПДР України (ст.124 КУпАП). Страхувальник звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. На підставі наданих документів складений страховий акт № 26278/01/920 від 12.11.2020 року, на підставі якого ПАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування. Враховуючи, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «УПСК» згідно полісу № А АО1404497, ПАТ «СГ «ТАС» звернулося до ПАТ «УПСК» із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Проте, ПАТ «УПСК» задовольнила вказану заяву на суму 128700грн.00коп., яка частково лише покрила витрати по сплаті страхового відшкодування у розмірі 149981грн.00коп., залишок від невідшкодованої суми становить 21281грн.00коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку з відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2023 року, визначено склад суду з розгляду цивільного позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 13.11.2023 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 15.03.2024 року, залишено без задоволення заяву відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі, закрите підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»). У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та\~учасники справи не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності учасників справи, що не може розцінюватись, як порушення їх прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Судом встановлено, що 22.07.2020 року між ПАТ «СГ «ТАС» та ТОВ «УЛФ Фінанс» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № FO 571221, згідно умов якого було застраховано транспортний засіб марки (моделі) «Hyundai i30», номерний знак « [NUMBER] », на строк до 22.07.2021 року. 24.08.2020 року близько 13год.32хв. водій [PERSON] рухаючись по вулиці Руданського в селі Слобідка Хмільницького району Вінницької області, та керуючи автомобілем марки (моделі) «Volkswagen T4», номерний знак « [NUMBER] », невибравши безпечну швидкість руху, недотримавшись безпечної дистанції, та неврахувавши дорожню обстановку, здійснив зіткнення з автомобілем марки (моделі) «Hyundai i30», номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що встановлено постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 30.09.2020 року у справі № 132/2849/20. Представник власника пошкодженого автомобіля марки (моделі) «Hyundai i30», номерний знак « [NUMBER] », звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору добровільного страхування наземного транспорту № FO 571221 від 22.07.2020 року, та на виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки (моделі) «Hyundai i30», номерний знак « [NUMBER] », проведено його огляд, за наслідками якого складено акт огляду (дефектну відомість), а також отримано рахунок-фактуру № 943 від 26.08.2020 року, ремонтну калькуляцію № 18288/01/2 від 01.09.2020 року, відповідно до яких вартість ремонту цього транспортного засобу визначено у розмірі 143123грн.00коп. Одночасно із цим, відповідно до акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) про приховані пошкодження та рахунку-фактури № 1199 від 03.11.2020 року, виявлені приховані пошкодження, вартість ремонту яких становить 13230грн.00коп. Відповідно до страхових актів № 21728/01/920 від 28.09.2020 року, № 26278/01/920 від 12.11.2020 року, розрахунків страхового відшкодування, які є додатками до цих страхових актів, та умов договору добровільного страхування наземного транспорту № FO 571221 від 22.07.2020 року, загальний розмір страхового відшкодування склав 149981грн.00коп. Страхове відшкодування згідно платіжної інструкції № 127459 від 29.09.2020 року на суму 136751грн.00коп., та згідно платіжної інструкції № 138501 від 16.11.2020 року на суму 13230грн.00коп., перераховане платником: ПАТ «СГ «ТАС» на рахунок отримувача: ФОП Чистякова Т.В. на підставі рахунків на оплату № 943 від 26.08.2020 року, № 1199 від 03.11.2020 року. Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди на момент її вчинення була застрахована в ПАТ «УПСК» згідно полісу № АО1404497. ПАТ «УПСК» перерахувало ПАТ «СГ «ТАС» згідно платіжного доручення № 16749 від 23.07.2021 року, виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 128700грн.00коп. Залишок невідшкодованої суми склав 21281грн.00коп. Згідно статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За вказаних обставин, позов ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. За приписами частин 1-3, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи із викладеного,

Outcome: approved