Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, він (позивач) є власником частки земельної ділянки площею 0,1499 га, кадастровий номер 3221055100:01:008:0106, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадидбна ділянка), частки земельної ділянки площею 0,2461 га, кадастровий номер 3221055100:01:008:0432, призначеної для ведення особистого селянського господарства та частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . У зв`язку з повномаштабним вторгненням рф та активними бойовими діями у Бучанському районі, він (позивач) в кінці лютого 2022 року виїхав із смт.Бородянка у більш спокійні регіони України, а коли повернувся додому, то не зміг знайти правовстановлюючі документи на належне йому майно. Оскільки приватний нотаріус Пікуща Г.Д., яка видавала свідоцтва про право на спадщину припинила свою діяльність, архівні нотаріальні документи знищені під час обстрілів, він (позивач) не може отримати дублікати свідоцтв про право на спадщину та реалізувати своє право відчудження належної йому на праві власності частки житлового будинку та земельних ділянок. Тому просив визнати за ним (позивачем) право власності на частку земельної ділянки площею 0,1499 га, кадастровий номер 3221055100:01:008:0106, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), частку земельної ділянки площею 0,2461 га, кадастровий номер 3221055100:01:008:0432, призначеної для ведення особистого селянського господарства та частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримав та викладене підтвердив. Бородянська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Вилухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих19 березня 2016 року приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Пікущою Г.Д. після смерті [INFO] [PERSON] , належить 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1499 га, кадастровий номер 3221055100:01:008:0106, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадидбна ділянка), частки земельної ділянки площею 0,2461 га, кадастровий номер 3221055100:01:008:0432, призначеної для ведення особистого селянського господарства, 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] /. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29 лютого 2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] 19 березня 2016 року приватним нотаріусом Пікущою Г.Д. видано свідоцтво про право на спадщину /а.с.13-14/. Згідно повідомлення Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) приватну нотаріальну діяльність [PERSON] припинено з 22 червня 2022 року. Документи (справи) нотаріального діловодства нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Пікущої Г.Д. на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву не передавалися. Внаслідок артилерійського обстрілу робоче місце приватного нотаріуса, документи нотаріального діловодства та архіву було знищено. За заявою [PERSON] Бучанським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції Київської області відкрите кримінальне провадження /а.с.18/. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.317 Цивільного кодексу України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, у Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 року у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. У Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини п`ятої статті 11ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем [PERSON] було втрачено документи, що посвідчують його право власності на земельні ділянки та на житловий будинок, відновити ці документи (свідоцтва про право на спадщину) неможливо, то суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на майно є обґрунтованими та законними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved