Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

06 січня 2025 року на електронну адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» про госпіталізацію [PERSON] \~ у психіатричний стаціонар без його згоди. Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] був госпіталізований до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» 03 січня 2025 року о 11 годині 35 хвилин на підставі направлення, що видане 03 січня 2025 лікарем-психіатром Черкаської станції швидкої медичної допомоги Сокур І.В., який після особистого огляду [PERSON] , зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих; суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою необхідності при сумової госпіталізації є наявність тяжкого психічного розладу, агресивна поведінка (вдома вчинив погром та вдарив батька), а також відомості, що надійшли від матері [PERSON] [PERSON] . На підставі вказаних відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] у приймальному відділенні КНП «ЧОПЛ ЧОР» о 11 годині 35 хвилин 03 січня 2025 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Крім того, 03 січня 2025 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР», яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та прийшла до висновку, що лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, однак [PERSON] від запропонованої госпіталізації відмовився.\~\~ Представник заявника, лікар - психіатр КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Міщенко О.А. у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав. Зазначив, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу біполярний афектний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами, в зв`язку з чим являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Від запропонованої госпіталізації у добровільному порядку [PERSON] , категорично відмовився. Прокурор Смілянської місцевої прокуратури Сокольвяк О.І. заяву підтримала та просила її задовольнити, оскільки [PERSON] потребує негайної медичної допомоги фахівців. Особа, стосовно якої розглядається заява, - [PERSON] під час судового засідання проти задоволення заяви про госпіталізацію у психіатричний стаціонар без його згоди заперечив, хворим себе не вважає. Підтвердив в судовому засіданні, що йому було запропоновано госпіталізацію в добровільному порядку, але він відмовився. Вказав, що викладені лікарем-психіатром та його матір`ю обставини частково не відповідають дійсності, оскільки на батька він не кидався. Стверджував, що 03 січня 2025 року перебуваючи в с. Сокирно, де розташований дачний будинок, випив 200 грамів вина, однак поводив себе адекватно та лише просив цигарок. На його думку, щось дивне відбувається саме з його батьками та саме у них наявні якісь проблеми, оскільки вони не розуміють його роботи як «фрілансера». Зазначає, що при спілкуванні з лікарями-психологами, вони йому підтвердили його адекватність.\~ Законний представник особи, стосовно якої розглядається заява, [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заяву КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що є матір`ю [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , однак іноді проживає в [ADDRESS] , де вони мають дачний будинок. Приблизно з 2006 року у [PERSON] періодично трапляються випадки неадекватної поведінки та прояви агресії до оточуючих, у тому числі щодо неї та батька, що тривають певний проміжок часу. Така поведінка її сина викликана надмірним та триваючим вживанням алкоголю. Так, востаннє така неадекватна поведінка почала проявлятися з 30 грудня 2024 року та тривала до 03 січня 2025 року, а саме до поміщення [PERSON] до психіатричної лікарня на лікування. Внаслідок такої агресії [PERSON] кидався стільцями, кричав та висловлювався у її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого 01 січня 2025 року двічі викликалися працівники поліції. 03 січня 2025 року [PERSON] перебував у с. Сокирно в дачному будинку. Коли вона 03 січня 2025 року приїхала до вказаного будинку, побачила, що в будинку все відчинено, розкручені ворота. При спілкування з сином, останній кричав на неї, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. До свого батька [PERSON] ставиться як до ворога. Періодично [PERSON] без будь-яких причин вчиняє сварки та проявляє до неї та батька агресію, незважаючи на те, що його ніхто не зачіпає. Його теперішній стан викликає у неї серйозне занепокоєння щодо власної безпеки, та безпеки оточуючих. Захисник особи, стосовно якої розглядається заява, [PERSON] адвокат Атопкін С.В. у судовому засідання, з урахуванням встановлених обставин, не заперечував проти задоволенні заяви та госпіталізацію останнього у психіатричний стаціонар без його згоди. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знайомий з родиною [PERSON] з 2006 року. З даного часу він періодично бачив прояви неадекватної поведінки [PERSON] , зокрема влітку 2024 року. Крім того, 03 січня 2025 року він приїхав до брата [PERSON] , який перебував в [ADDRESS] . На території даного будинковолодіння перебував і [PERSON] , який поводив себе неадекватно, кричав, висловлювався у бік своєї матері нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою. Крім того, [PERSON] казав, що він «владика» та може все вирішити. На його думку, така поведінка [PERSON] зумовлена систематичним вживанням алкогольних напоїв. Суд, врахувавши думку учасників процесу, заслухавши показання свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку Згідно ч.1 та ч.2 ст.340 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу», у випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. Як вбачається з супровідного листка №03.01.2025-196 та талону до нього, складених лікарем/фельдшером Черкаської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги Сокур 03 січня 2025 року, [PERSON] встановлено попередній діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад», психічний стан контактний, орієнтований, емоційно нестійкий, мислення послідовне, наявні маячні ідеї величі, критика до свого стану відсутня. Внаслідок вказаного стану, [PERSON] 03 січня 2025 року доставлений до обласної психіатричної лікарні. Відповідно до заяви директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», [PERSON] , на підставі вищевказаного супровідного листка, госпіталізований до психіатричного закладу 03 січня 2025 року о 11 годині 35 хвилин. Згідно висновку ЛКК №32/02 від 03 січня 2025 року, комісія прийшла до висновку, що стан [PERSON] відповідає тяжкому психічному розладу як «Біполярний афектний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами», пацієнт вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» [PERSON] потребує госпіталізації у примусовому порядку. У відповідності до ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу» лікування психічного розладу пацієнту з 03 січня 2025 року проводиться до отримання рішення суду відповідно до рішення комісії лікарів психіатрів. Крім того, на вчинення [PERSON] дій, які являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а також на його поведінку, яка не відповідає обстановці, у тому числі щодо наявності у нього манії величі над іншими, вказали під час судового розгляду його законний представник [PERSON] та свідок [PERSON] . Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею. Разом з тим, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що [PERSON] на даний час проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для оточуючих, в зв`язку з наявним у нього тяжким психічним розладом, у добровільному порядку відмовляється від лікування, суд приходить до висновку, що заява директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» підлягає задоволенню.

Outcome: approved