Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягувати з нього в її користь кошти на утримання (аліменти) неповнолітньої дитини, а саме дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно на дитину з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 15 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття та стягувати такі в її, [PERSON] , користь. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2002 року вона одружилася із [PERSON] , однак у них немає теплих стосунків, оскільки вони не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом, між ними відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, вона звернулася в Жовківський районний суд Львівської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У шлюбі із відповідачем народилися дві дитини, а саме: дочка - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу, вона вже є повнолітньою. Водночас їх спільна із відповідачем неповнолітня дочка, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою - Жовківського) району Львівської області. Стверджує, що останній раз відповідач дав [PERSON] 1000,00 грн. ще в липні місяці 2024 року, перед тим 1000,00 грн. подарував на день народження. Інших коштів [PERSON] на утримання дитини не надавав упродовж 2024 року, крім того нічого не купляв для дитини, не оплачував потреб дитини, в тому числі і вартості навчання. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Батько фактично не спілкується із неповнолітньою дочкою, не цікавиться її інтересами та потребами. [PERSON] і раніше не брав активної участі в житті дитини, не проводив з нею час, не займався їх вихованням та розвитком, становленням як особистості. [PERSON] вже більше 1 (одного) року є повністю байдужим до інтересів та потреб дитини, не надає коштів на утримання спільної дочки, тобто відповідач повністю самоусунувся від забезпечення потреб нашої дитини зі своєї сторони. Позивач вказує, що на сьогоднішній день не має можливості утримувати дочку самостійно, в той момент, коли в дитини є біологічний батько, який хоч і байдужий до неї, однак має обов`язок її утримувати. Вважає, що відповідач у справі, який є особою молодого віку, здоровим та працездатним, не має жодних перешкод по стану здоров`я до праці, може і повинен сплачувати аліменти в сумі 5000,00 грн. на дитину щомісячно. Такий розмір аліментів зумовлений тим, що дитина потребує постійної купівлі нового одягу та взуття, засобів гігієни, забезпечення продуктами харчування, ціни на які досягли європейських, купівлі лікарських засобів при захворюваннях, таких як ГРВі, нежить, кашель тощо, оскільки дитина часто хворіє. В квартирі необхідно підтримувати певний температурний режим, щоб дитина не хворіла, в неї є витрати на оплату комунальних послуг, які використовуються в тому числі і в інтересах та потребах спільної із відповідачем дитини. Зазначає, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю, вона навчається у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського, оплату за який здійснює вона, мати дитини. Так як дитина навчається, а тому постійно потребує коштів для купівлі канцелярського приладдя, підручників, ксерокопій документів, приблизно на суму 500,00 грн. щомісячно, проїзду здому до навчального закладу у місті Львові та повернення назад додому на вихідні 2 рази на тиждень, а саме в понеділок дочка їде до Львова, а в п`ятницю повертається зі Львова додому, що становить по витратах 500,00 грн. щомісячно, оплату проживання у квартирі у місті Львові на 1 (один) місяць, а також комунальні послуги в сумі 3500,00 грн., харчування при перебуванні на навчанні між парами а також після пар, приблизно на суму приблизно 5000,00 грн. на місяць (не менше 250 грн. на день), а також витрати на одяг, засоби гігієни, білизну, які становлять в середньому 1000,00 грн. на місяць, комунальні послуги приблизно за місцем проживання дитини в м. Жовква 500,00 грн. щомісячно. На дитину є і інші дрібні витрати щомісячно. Беручи до уваги значні потреби дитини, про які зазначено вище, майновий стан відповідача, зважаючи на те, що він по стану здоров`я не має перешкод до праці, не має на утриманні інших осіб, просить із відповідача стягувати на утримання дитини аліменти в сумі 5000,00 гривень щомісячно на дитину. Просить взяти до уваги, що дана сума є навіть менше половини з того, що вона витрачає щомісячно на утримання їх спільної із відповідачем дочки, не враховуючи вартість навчання за рік, яка нею сплачено одномоментно. Зважаючи на наведені обставини, вважає, що аліменти в такому розмірі жодним чином не обмежать та не порушать прав відповідача, водночас такий розмір аліментів надасть можливість забезпечувати добробут дочці зі сторони батька. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08 cічня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи було призначено на 13 січня 2025 року о 10 год. 45 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти в сумі 2500,00 грн. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача та відповідача, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловили свої позиції у справі. Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] одружилася із [PERSON] у відділі РАГС Жовківського РУЮ Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 12 жовтня 2002 року було зроблено запис за № 96, що підтверджується викладеним у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , яке видане відділом РАГС Жовківського РУЮ Львівської області 12 жовтня 2002 року. Як зазначає позивач, вона звернулася в Жовківський районний суд Львівської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У шлюбі у сторін народилися дві дитини, а саме дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, та дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 23 лютого 2007 року. З витягу з реєстру територіальної громади № 2023/008198397 від 10 жовтня 2023 року вбачається, що неповнолітня дочка, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою - Жовківського) району, Львівської області. У позовній заяві позивач зазначає, що неповнолітня дочка перебуває на її повному утриманні. Відповідачем не висловлено заперечень щодо даних тверджень позивача та не подано жодних доказів на спростування таких. А тому суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує потреби неповнолітньої дочки. В той же час суд враховує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи те, що спільна неповнолітня дочка позивача та відповідача проживає разом з матір`ю, доказів, що батько дитини, відповідач у справі, надає кошти на утримання дочки суду не представлено, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів). Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. Судом встановлено, що відповідач є ще особою молодого віку, доказів щодо його непрацездатності, перебування на його утриманні інших осіб, в тому числі і непрацездатних, дітей [PERSON] не подано. Водночас [PERSON] є дитиною з інвалідністю, що підтверджується медичним висновком № 99 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 15 вересня 2023 року, який виданий КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради Львівського району Львівської області. Дитина навчається у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського, саме позивач оплатила навчання на 1 курсі в сумі 15155 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 95 від 22 серпня 2024 року. Неповнолітня дочка сторін постійно потребує коштів для купівлі канцелярського приладдя, підручників, ксерокопій документів, проїзду здому до навчального закладу у місті Львові та повернення назад додому, оплату проживання у квартирі у місті Львові, сплату вартості комунальних послуг, харчування при перебуванні на навчанні між парами а також після пар, а також витрати на одяг, засоби гігієни, білизну, а також інші дрібні витрати щомісячно. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат зі сторони позивача як матері, з якою проживає дитина, яка перебуває на її утриманні, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дітей є загальновідомими та не потребують доказуванню. Враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, те, що спільна сторін неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, знаходиться фактично лише на її утриманні, водночас [PERSON] не має можливості самостійно утримувати дитину, беручи до уваги насамперед інтереси дитини, зумовлені її розвитком, зважаючи на те, що [PERSON] потребує значних коштів на її утримання щомісячно, а відповідач [PERSON] є особою молодого віку, відповідачем не подано на адресу суду жодних доказів про те, що він є непрацездатним, має перешкоди по стану здоров`я до праці, має на утриманні інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання (аліменти) неповнолітньої дитини та виконувати покладені на нього законодавством обов`язки по забезпеченню зі своєї сторони дочці належного рівня життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. А тому беручи до уваги значні потреби дитини, про які зазначено вище, майновий стан відповідача, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що [PERSON] має на утриманні непрацездатних осіб, інших дітей, у нього є перешкоди по стану здоров`я до праці, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на утримання неповнолітньої дочки аліментів в сумі 2500,00 гривень щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону. Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що аліменти в такому розмірі жодним чином не обмежать та не порушать прав відповідача, водночас такий розмір аліментів надасть можливість забезпечувати добробут дочці зі сторони батька. Крім того аліменти в такому розмірі визнаються відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дитини підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 18 листопада 2024 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1). Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі та

Outcome: partial