Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та заявленою в ньому вимогою усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] , в обґрунтування позову посилаючись на те, що [PERSON] , батько відповідача, помер через хворобу, та після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,06 га, розташовану у [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 4,21 га. На переконання позивача, відповідач не має права на спадкування, оскільки ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання батька, хоча був обізнаний про його хворобу (батько відповідача хворів з 2008 р.) та про те, що на його лікування необхідні грошові кошти; заробітку позивача не вистачало на лікування чоловіка та на утримання сім`ї. У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали повністю, просили суд його задовольнити. Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ним отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батька, яке видано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О., 12.12.2022 р., після чого [PERSON] самовільно змінила вхідні замки, оформила договір охорони з приватною охоронною компанією, та не допускає [PERSON] до володіння належним спадковим майном та з приводу чого порушено провадження в іншій судовій справі (справа №199/3245/23); окрім цього, з метою й в подальшому чинити перешкоди в користуванні власністю та затягнути розгляд вищевказаної справи позивач вже зверталась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про визнання свідоцтва про право на спадщину незаконним (199/4414/23), яка ухвалою судді Подорець О.Б. була залишена без розгляду. Відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та спрямованими на затягування розгляду цивільної справи № 199/3245/23. Як зазначається відповідачем при зверненні до суду, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. (Постанова КЦС ВС від 26.06.2023 у справі №466/6613/20). Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15, від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17, від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц, від 02 лютого 2022 року у справі № 706/445/20, від 31 травня 2022 року у справі № 323/288/21, від 16 березня 2023 року у справі № 185/6281/21. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15 та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16. Всупереч зазначеному, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги виключно медичною документацією, зібраною за життя батька, однак не надає жодних доказів на підтвердження таких фактів: 1) [PERSON] перебував у безпорадному стані, через тяжку хворобу не міг себе обслуговувати, не міг пересуватись; 2) [PERSON] потребував сторонньої допомоги та саме відповідача за відсутності інших осіб, які могли б надати таку допомогу; 3)[PERSON] звертався за такою допомогою до відповідача та останній, розуміючи, що [PERSON] перебуває у безпорадному стані умисно ухилявся від надання такої допомоги. Відсутність доказів на підтвердження вищевказаних фактів свідчить про безпідставність позовних вимог позивача та чергове намагання останньої перешкодити в користуванні власністю відповідачу. Разом з тим, посилання позивача на Постанову КЦС ВС від 20.11.2019 у справі №464/5472/16 є нерелевантним, оскільки в межах даної справи вирішувалось питання щодо зміни черговості спадкування. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову повністю. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2023 р. відкрито провадження у цивільній справі; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2023 р. клопотання позивача про витребування доказів задоволено; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2023 р. у клопотанні позивача про витребування доказів відмовлено; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2024 р. задоволено клопотання позивача, призначено судово-медичну експертизу, провадження у цивільній справі зупинено; - ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.02.2024 р. витребувані докази (історії хвороб для проведення судової експертизи); - ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2024 р. провадження у справі поновлено; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2024 р. виправлено описку у судовому рішенні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] , є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.06.2021 р. серії [NUMBER] . (Том 1 а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (Том 1 а.с. 10). [PERSON] (відповідач) народився [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.02.1993 р. (Том 1 а.с. 140-142). Отже, позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] та ними отримані свідоцтва про право на спадщину (Т. 1 а.с. 11 18). За життя [PERSON] хворів (Т. 1 а.с. 19 48). На підставі висновку експерта №340 від 21.10.2024 р. ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи» судом встановлено, що у [PERSON] встановлено тяжкі захворювання ... Враховуючи термін та ступінь розвитку встановлених тяжких захворювань [PERSON] потребував сторонньої допомоги та догляду з 2018 року. Правовідносини між учасниками справи виникли зі спору щодо права на спадщину між спадкоємцями першої черги та регулюються ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Вимоги щодо доказів визначені у ст.ст. 76 -80 ЦПК України. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, потребував допомоги саме від відповідача, а він (тобто відповідач) у свою чергу, умисно ухилявся від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення його від права на спадкування. Отже, оскільки судом не встановлено перебування померлого за життя у безпорадному стані, не встановлено ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, оскільки позивач не навела доказів на підтвердження потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача, та оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування, підстави для задоволення позову відсутні. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені судові витрати (судовий збір) підлягають віднесенню на рахунок учасників справи, які їх понесли.

Outcome: dismissed