Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

05.11.2024 адвокат Сікорський М.М. звернувся з позовом в інтересах [PERSON] в якому просив: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його сина - [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що з початку 2002 року [PERSON] та [PERSON] почали сумісно проживати за адресою: [ADDRESS] , офіційний шлюб між ними укладений не був. Від цивільного шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, окім іншого, за заявою матері та батька дитини. Так, в свідоцтві про народження дитини серія [NUMBER] від 28.01.2008 року, виданого Райською сільською радою Новокаховського міськвиконкому Херсонської області, матір`ю дитини вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] . У 2010 році позивачка та відповідач розлучилися та повністю припинили спілкування та побачення, так як подружні стосунки між ними не склались. При цьому позивачка з сином, залишилась мешкати за адресою: [ADDRESS] , натомість відповідач змінив місце проживання на невідоме. Позивачка є військовослужбовцем ЗСУ. У зв`язку з початком агресії російської федерації відносно України, дислокація військової частини, де позивачка проходила службу, була змінена, у зв`язку з чим вона з дитиною стали на облік внутрішньо переміщених осіб та з початку 2022 року оселились у м. Первомайську Миколаївської області. З народження по теперішній час син проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не бере участі у його вихованні та розвитку. Всі речі, необхідні для проживання та навчання дитини, позивачка купує сину самостійно, також оплачує всі рахунки дитини та рахунки за комунальні послуги та інше. Тому з метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З 2010 року, коли сину позивачки було два роки, відповідач залишив дитину з позивачкою та оселився в невідомому місці. З того часу, відповідач не несе ніякої відповідальності за розвиток дитини та ніяким чином не бере участі у його вихованні, подружні стосунки між сторонами, спілкування та спільне проживання припинено. Також було припинено і спілкування відповідача з сином, яке триває вже майже 13 років. Будь-яка любов та вклад у виховання та розвиток дитини з боку відповідача відсутні, матеріальної допомоги сину не надає. [PERSON] навчається в Первомайському ліцеї «Престиж» з другого семестру 9 класу. За період навчання відповідач жодного разу не відвідував батьківські збори та свята, не цікавився успішністю свого сина та не брав участі у його вихованні. Крім цього, не цікавиться та не приймає участі у додаткових заняттях та хобі сина. Натомість, всебічне виховання та розвиток дитини покладається на позивачку. Він перебуває на повному утриманні та забезпеченні матері. Позивач, створивши всі належні умови для нормального проживання дитини, забезпечила сина усім необхідним для його фізичного та духовного розвитку. На постійній основі дитині купуються речі (одяг, взуття та інше), продукти харчування, речі побутового вжитку та предмети для навчання, спорту та розвитку. Також, варто наголосити та підсумувати, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач свідомого нехтує своїми батьківських обов`язками. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2,3 ст. 150 та ст. 180 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за не виконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власної дитини, позивачка вважає, що це є достатньою підставою для задоволення позову. Ухвалою судді від 13.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, але останній надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом на надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від нього не надходило. В судове засідання представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити. Також надано висновок від 26.12.2024, згідно якого відповідає інтересам дитини позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до його сина, [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з початку 2002 року [PERSON] та [PERSON] почали сумісно проживати за адресою: [ADDRESS] , офіційний шлюб між ними укладений не був. Від цивільного шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 28.01.2008 року, виданого Райською сільською радою Новокаховського міськвиконкому Херсонської області, матір`ю дитини вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] . У 2010 році позивачка та відповідач розлучилися та повністю припинили спілкування та побачення, так як подружні стосунки між ними не склались. З початку 2022 року оселились у м. Первомайську Миколаївської області, оскільки місце дислокації військової частини, де позивачка проходила військову службу, було змінено, і вони з дитиною стали на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідками від 25.05.2022 №4805-5001647194 та від 23.05.2022 №4805-5001633165. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Копіями довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.10.2024, характеристики від 30.10.2024, акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, виданих та складених головою квартального комітету №64 м. Первомайська, характеристики Первомайського ліцею «Престиж» від 31.10.2024 №02-08/361 підтверджено те, що дитина проживає з матір`ю , а її батько [PERSON] справами сина не цікавиться та не бере участі у його вихованні. Фактично з 2010 року не надає допомоги позивачці в утриманні сина, змінивши місце свого проживання та свої контактні дані. Статтею 164 ч.1 п.2 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Із позовної заяви зрозуміло, що питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина - [PERSON] , [INFO] , ґрунтується саме ухиленням від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 26.12.2024 вбачається, що позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина, [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини. Таким чином відповідач, будучи батьком дитини, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина. Ухилення його від виконання батьківських обов`язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання [PERSON] , [INFO] ,, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку його природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Слід зазначити, що ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Враховуючи зазначене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина, [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved