Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

19.11.2024 [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 26.07.2011 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про що складено відповідний актовий запис № 295 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В обґрунтування позову зазначено, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, сім`я продовжує існувати лише формально та фактично розпалася. Подружжя втратило почуття взаємної любові та поваги, в позивача та відповідача діаметрально протилежні погляди на шлюб, з огляду на що позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України до суду не надходило. 09.12.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач визнав позов, вказав, що не заперечує проти ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26.07.2011 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про що складено відповідний актовий запис № 295 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2011, актовий запис № 838; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.2016, актовий запис № 1614; Спірні питання щодо поділу майна та утримання дітей між сторонами на теперішній час відсутні. Встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження є неможливим. Відповідно до вимог ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу вважатиметься примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, мешкають окремо, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечитиме інтересам сторін, відтак наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.\~113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст.\~206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, частини третьої статті 7\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи викладене, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 605,60 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого ним при поданні позову (1211,20/2 = 605,60). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 гривень відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved