Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 12 лютого 2019 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір №Z52.20374.004909372 шляхом підписання електронним підписом відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримала кредит у сумі 39999 грн. строком на 30 місяців, зі сплатою відсотків 0,01 % річних від залишкової суми кредиту, шляхом зарахування коштів на вказаний нею банківський рахунок та зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним. Вказує, що АТ « Ідея Банк» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувало суму кредиту на рахунок позичальника. 25.07.2023 року АТ «Ідея Банк» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на підставі договору факторингу №01.02-31/23. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед факторами належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. Станом на 25 листопада 2024 року прострочена заборгованість за кредитом становить 82886 грн. 78 коп., з яких: 24772 грн. 39 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 07 грн. 44 коп. - заборгованість за відсотками, 58106 грн. 95 коп. - заборгованість за іншими процентними платежами. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 82886 грн. 78 коп. та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. У наданому суду відзиві на позовну заяву відповідач просила у задоволенні позову відмовити узв`язку з його безпідставністю. При цьому вказала, що упродовж строку кредитування нею здійснювалося часткове погашення кредиту. Позивачем не доведено існування заборгованості за іншими процентними платежами в сумі 58106 грн. 95 коп., умови кредитного договору такого виду платежу не містять. Крім того, вказала, що позивачем не надано виписки по картковому рахунку позичальника, первісних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення. Також зазначила, що позивачем не надано доказів передачі йому права вимоги за вказаним кредитним договором та зарахування грошових коштів за догором факторингу. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 цього ж Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що 12 лютого 2019 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір №Z52.20374.004909372 шляхом підписання електронним підписом, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Наведене підтверджується кредитним договором №Z52.20374.004909372 від 12.02.2019 р., згодою позичальника на використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою електронного копіювання, додатком до паспорта споживчого кредиту, заявою-анкетою позичальника від 12.02.2019 р., паспортом споживчого кредиту, заявою [PERSON] про акцепт публічної оферти, які підписані позичальником електронним підписом та в яких вона зазначила номер банківського рахунку, на який необхідно перерахувати кредитні кошти. Підписавши вказаний кредитний договір, позичальник ствердила ті обставини, що вона ознайомилася з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, умовами і тарифами банку. За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримала кредит у сумі 39999 грн. строком на 30 місяців, шляхом зарахування коштів на вказаний нею картковий рахунок та зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки 0,01 % річних від залишкової суми кредиту щомісячно. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У встановлений договором строк відповідач належним чином не виконала свої боргові зобов`язання за вказаним кредитним договором, допустила прострочення виконання зобов`язання. Згідно довідки-розрахунку станом на 25.07.2023 року прострочена заборгованість [PERSON] за кредитом становить 82886 грн. 78 коп., з яких: 24772 грн. 39 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 07 грн. 44 коп. - заборгованість за відсотками, 58106 грн. 95 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Із виписки по банківському рахунку [PERSON] , ордерів-розпорядження № 1 та № 2 від 12.02.2019 р. вбачається, що 12.02.2019 р. на її рахунок зараховано кредитні кошти в сумі 39999 грн. та позичальником здійснювалося часткове погашення кредиту. Разом із тим суд вважає недоведеною позивачем заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, іншими процентними платежами в сумі 58106 грн. 905 коп. Належних та допустимих доказів існування вказаної заборгованості матеріали справи не містять, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. При цьому суд вважає доведено наявність заборгованості за осовним боргом в сумі 24772 грн. 39 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 07 грн 44 коп. Доказів пртилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за тілом кредитом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також встановлено, що 25 липня 2023 року АТ «Ідея Банк» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», яке 25.03.2024 р. на підставі рішення єдиного учасника товариства змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС», на підставі договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року. Наведене підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників, витягом з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року, платіжною інструкцією № 9217 від 25.07.2023 р. про оплату фінансування згідно зазначеного договору факторингу. Із матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чинм не виконала та за нею рахується прострочена заборгованість за кредитом у сумі 24779 грн. 83 коп. (заборгованість за основним боргом - 24772 грн. 39 коп. + заборгованість за відсотками в сумі 07 грн. 44 коп.). Таким чином встановлено, що позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача [PERSON] . Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 24779 грн. 83 коп. заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд наводить наступний розрахунок - 82886,78 грн. : 24779,83 х 100 = 334,49, тобто позов задоволено на 3,34 %. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 2422,40 грн. х 3,34 % = 80 грн. 91 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 80 грн. 91 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial