Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позові вказує, що 06.07.2023 року відповідач позичив у нього 94650грн. На підтвердження факту укладення договору відповідачем власноруч написано розписку, в якій зазначено строк повернення позики 03.05.2024 року. Станом на час подання позову відповідач повернув 40932грн., тому борг відповідача складає 53718грн. Також відповідач зобов`язався сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання за весь період прострочення, що складає 15041,04грн. Зважаючи на це, позивач просив суд стягнути з відповідача загальну суму у розмірі 68759,04грн. та судовий збір. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Позивач в обґрунтування позивних вимог посилається на власноруч написану відповідачем розписку від 06.07.2023 року. Під час розгляду цивільної справи досліджено оригінал розписки. Так, згідно тексту розписки [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у сумі 94650 грн., які зобов`язується повернути у строк до 03.05.2024 року. У випадку порушення строку повернення позики зобов`язується додатково сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. При цьому суд звертає увагу, що у розписці містяться виправлення у сумі позики, під числами «94» текст із іншими цифрами заштрихований білим кольором та зверху написано «94». Будь-яких застережень щодо виправлення суми позики, текст розписки не містить. Також при огляді розписки вбачається різний спосіб написання цифр «94» у виправленій сумі позики та по тексту розписки. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Перевіривши зміст розписки, судом встановлено порушення вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, оскільки вбачаються виправлення, які суттєво змінюють зміст даної розписки. А саме, як зазначено вище, у сумі позики, під числами «94» текст із іншими цифрами заштрихований білим кольором та зверху написано «94», при цьому, будь-яких застережень щодо виправлення суми позики, текст розписки не містить. У зв`язку з викладеним суд позбавлений можливості встановити дійсну суму коштів, яку позичив відповідач, та яка підлягає стягненню на користь позивача, враховуючи, що за твердженням позивача відповідач повернув йому суму у розмірі 40932грн. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір боргових зобов`язань відповідача перед ним. За таких обставинах суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed