Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з правилами №11400909000 від 03.10.2008 року. Відповідно до умов договору позивач надав [PERSON] кредит у сумі 22\~900 доларів США, а [PERSON] зобов`язався кожного місяця повертати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному договором, але в будь-якому випадку повернути кредит в повному обсязі не пізніше 02.10.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами у межах установленого строку кредитування позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі та порядку, встановленому п.1.3 кредитного договору. Додатковою угодою №1 від 20.12.2011 року до кредитного договору були внесені зміни щодо збільшення суми кредиту та видачу нових траншів у гривні. Відповідно до п.2 додаткової угоди [PERSON] надається транш в національній валюті в розмірі 169\~200,92 грн. Сторони домовились, що за використання кредитних коштів з 20.12.2011 року позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 14,50% річних, з 20.12.2012 року у розмірі 17,00% річних у порядку, встановленому п.6 додаткової угоди №1 від 20.12.2011 року. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно з договором поруки №232321 від 03.10.2008 з додатковою угодою №1 від 20.12.2011 року. Станом на 12.12.2024 року заборгованість за кредитним договором становить 165\~143,83 грн., з яких: 111\~483,76 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 39\~640,48 грн. з 04.04.2022 по 12.12.2024 року; 45\~178,45 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 44\~139,36 грн. з 03.03.2022 по 02.12.2024 року; 8\~481,62 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін. В зв`язку\~з викладеним\~позивач просить\~суд стягнути\~в солідарному\~порядку з\~відповідачів заборгованість\~за договором\~про надання\~споживчого кредиту\~з правилами\~№11400909000\~від 03.10.2008\~року в\~розмірі 165\~143,83\~грн., з яких: 111 483,76 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 39 640,48 грн. з 04.04.2022 по 12.12.2024 року; 45 178,45 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 44 139,36 грн. з 03.03.2022 по 02.12.2024 року; 8 481,62 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; та стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн., а саме у рівних частках з кожного по 1\~514,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 24 грудня 2024 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 03 січня 2025 року відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ним в 2008 році був взятий іпотечний кредит в доларах США у АТ «Укрсиббанк» для вирішення своїх житлових питань та придбання будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору про надання споживчого кредиту з Правилами № 11400909000 (Далі Договір). Сума кредиту складала 22900 доларів. Одразу після цієї події розпочалася фінансова криза 2008 року. Не зважаючи на це, [PERSON] було виконано всі платежі перед банком. В 2011 році у банку з`явилась можливість переводу доларових кредитів в гривневі задля недопущення подальшого впливу курсу долара на платоспроможність споживачів. Відповідачем було зроблено перехід з валютного кредиту на гривневий. Перерахувавши залишок суми, яку він ще не виплатив, в доларах на гривню, банк в 2011 році надав йому кредит 169200,92 грн в гривні, який він повинен повернути до 03.08.2029 року включно, згідно Додатку №2 до Договору №11446517000 від 20 грудня 2011 року. Тобто за новим зобов`язанням він повинен був сплачувати фіксовану суму 2495 гривень (аннуітетна схема) 3 числа щомісяця до 03.08.2029 року. Тобто, всю суму боргу відповідач повинен закрити 03.08.2029 року. В 2014 році знову сталася криза. Початок бойових дій в самому Слов`янську. Відділення банку одразу закрилися, але як тільки відділення відновили свою роботу, відповідачем повністю було оплачена вся сума, яка набігла за час бойових дій в Слов`янську. Відповідачем з 2008 по лютий 2022 року на протязі 14 років виконувалася своя частина договору не зважаючи на випробування, виклики та інші кризові явища, що характеризують його платіжну дисципліну та репутацію надійного позичальника. В лютому 2022 року відповідачем було сплачено черговий платіж в розмірі 2500 грн., а 24 лютого 2022 року почалася справжня війна. [PERSON] з 2007 року працює в органі місцевого самоврядування, у Виконавчому комітеті Краматорської міської ради. Спочатку головним спеціалістом відділу, а пізніше заступником начальника відділу. В березні місяці 2022 року [PERSON] відпрацював повний місяць, а вже з квітня був відправлений у відпустку без збереження заробітної плати. Останній його дохід, отриманий на робочому місці був в серпні 2022 року з подальшим призупиненням дії трудового договору з ним, а так і припиненням будь яких доходів та можливості заробляти на життя. По теперішній час доходи [PERSON] складають 0 грн за 2023 рік, 4000 гривень за 2024 рік, що робить неможливим погашення кредиту в строк з його боку. [PERSON] , яка виступає поручителем за кредитним договором, працює в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з 03.08.1998 року з початку лікарем-психіатром, а пізніше завідуючою 1 відділення лікарні. Вона була відсторонена від роботи з 01.08.2022 року шляхом призупинення дії трудового договору з нею згідно Наказу №38-к від 05.08.2022. [PERSON] для оскарження Наказу про призупинення дії трудового договору з нею було подано позов до Слов`янського міськрайонного суду до КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про відміну наказу про призупинення дії трудового договору з нею та стягнення з роботодавця середньомісячного заробітку за весь строк відсторонення від роботи як вимушений прогул не з вини робітника (справа 243/442/23). З цим позовом вона дійшла до Верховного суду, але їй було відмовлено в задоволені її вимог. Отже, Відповідачі взагалі залишилися без будь-яких доходів з 01.09.2022 року по незалежним від них причинам. Оскільки [PERSON] є ще опікуном своєї недієздатної сестри, вона отримує допомогу на свою сестру інваліда 1А групи з дитинства, що і є єдиним їхнім доходом. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан. Для відповідачів це є подія, віднесена до форс мажорних обставин або обставин непереборної сили. Відповідачі повністю втратили можливість отримувати засоби для існування. Події, які відібрали можливість заробляти кошти для життя, є непереборною силою, на яку Відповідачі не могли вплинути. Враховуючи, що відповідачі втратили будь-які доходи в умовах обставин непереборної сили, а також що такі обставини продовжуються, згідно частини 617 Цивільного Кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Вважають, що в цих умовах вимагати з них з боку позивача дострокового повернення позики за 5 років до закінчення строку договору та стягнення заборгованості в примусовому порядку є не законним. Також відповідачами заперечується сума боргу, яка підлягає ними сплаті станом на 24.12.2024 року. Станом на 24.12.2024 р. їх борг згідно онлайн додатку Ukrsib online зі всіма процентами за прострочення складає 96357,12 грн. Для повного закриття кредиту 157409,91 грн. Якщо ж підрахувати згідно графіку погашення Додаток 2 Графік платежів визначення сукупної вартості кредиту до Договору №11446517000 від 20 грудня 2011 року, то отримуємо наступну фактичну суму боргу: 1.Останій платіж [PERSON] був у лютому 2022 року. 2. Враховуючи, що [PERSON] зробив останній платіж в лютому 2022 року, за 2022 рік він повинен був сплатити ще 10 платежів по 2495 грн., що складає 24950 грн. 3. За 2023 та 2024 роки повинен сумарно сплатити за 24 місяці 24 платежі по 2495 грн, що складає 59880 грн. 4. Тобто, за весь цей період до грудня 2024 року включно плановий борг склав 24950 + 59880 = 84830 грн, без процентів за прострочення. 5. Згідно даних позивача та онлайн додатку Ukrsib online є ще сума 8481,62 грн заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін. 6. Склавши ці дві суми, загальна сума боргу станом на грудень місяць 2024 року становить: 93311,62 грн. Тобто, борг станом на 24.12.2024 року складає 93311,62 грн. Відповідачі признають та знають цю суму боргу, але опинившись в умовах форс мажорних обставин (обставинах непереборної сили), в яких ними втрачено майже всі доходи, лише не змогли виконати свої зобов`язання в строк не відказуючись від виконання своїх зобов`язань в подальшому. З урахуванням викладеного, відповідач [PERSON] у своєму відзиві просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 06 січня 2025 року позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що розгляд питання про звільнення [PERSON] , як Позичальника за договором про споживчий кредит, від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів), у тому числі нарахованого, але не сплаченого до дня отримання кредитором заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, з робочого дня, наступного за днем отримання кредитором заяви, на строк до дев`яностого дня включно після дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні або до дня подання підтвердних документів, можливий за умови подання до Банку, як кредитору, підтвердних документів (які відповідно до законодавства підтверджують факт пошкодження або знищення нерухомого майна внаслідок збройної агресії Російської Федерації, оформлені відповідно до законодавства) протягом 90 днів з дня виключення території, на якій знаходиться нерухоме майно, із переліку (переліків) тимчасово окупованих територій, або територій, на яких ведуться активні воєнні (бойові) дії, або з переліку територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, у разі, якщо предмет забезпечення за Кредитним договором, у розумінні Закону, був знищений або пошкоджений. [PERSON] не звертався до Банку з вказаним питанням повторно (з надання окремої заяви та підтвердних документів, оформлених відповідно до вимог Закону та в межах строку, визначеного Законом). Надаючи скрін з онлайн додатку Ukrsib online [PERSON] не відображено, на яку саме дату здійснено розрахунок відповідачем, а тому такі докази не можна вважати належними. Позивачем розрахунок сформовано в хронологічному порядку за кожним видом платежу з вказанням дати нарахування, розміру платежу. При обчисленні відсотків вказано дату нарахування, відсоткову ставку, та дату погашення. Документів на спростування розрахунку матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості складено відповідно до умов договору. Згідно Довідки - розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] на 12.12.2024 за кредитним договором №11446517000 від 20.12.2011 зазначено: залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (колонка 7) - 39640,48 грн. Згідно Довідки - розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом [PERSON] на 12.12.2024 за кредитним договором №11446517000 від 20.12.2011 зазначено: залишок строкової заборгованості за процентами ( колонка 10) - 1039,09 грн. Залишок простроченої заборгованості за процентами (колонка 11) 44 139,36 грн. Загальний залишок заборгованості за процентами (колонка 12) 45 178,45 грн. Відповідачем не надано жодних обґрунтувань чи доказів у вигляді контр розрахунку заборгованості чи доказів спростування пред`явлених вимог. Також Відповідачем не зазначено жодної обставини, яка б вказувала на те, що заборгованості по спірному договору не існує, а тому слід вважати, що цим самим Відповідач фактично визнає наявну заборгованість за Кредитним договором. АТ «УкрСиббанк», в порядку реалізації передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України права вимоги дострокового повернення кредиту направив вимогу боржнику, та вимогу поручителю, про погашення простроченої заборгованості протягом 41 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. У випадку не усунення порушень на 42-й день з дня отримання цієї вимоги, банк вимагає виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту, а саме сплатити заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів. Таким чином, кредитор реалізував своє право, передбачене ст. 1050 ЦК України, та змінив строк виконання основного зобов`язання. Позивач стверджує, що зобов`язання [PERSON] зі сплати періодичних платежів не виконуються, а права позивача щодо отримання таких платежів після подання позову є порушеними. Позиція відповідача, викладена у відзиві, полягає в тому, що скрутний фінансовий стан [PERSON] в цілому унеможливлює виконання грошового зобов`язанням, що, на його думку, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Доводи відповідача про те, що звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, та втратою роботи, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку невиконання зобов`язання з повернення отриманих ним кредитних коштів та введенням воєнного стану на території України. Крім того, скрутний матеріальний стан відповідача не звільняє його від виконання взятих на себе зобов`язань. Разом з тим, до відзиву не додані докази щодо матеріального стану. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження факту відсутності у них рухомого або нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення заборгованості. Отже, відповідачем не доведено неможливості виконання зобов`язань, оскільки сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Банк не застосовував штрафні санкції до відповідачів, вимога погасити проценти та тіло кредиту не є мірою відповідальності, а є звичайними умовами договору. В зв`язку з викладеним, позивач просив відхилити відзив відповідача. 09 січня 2025 року відповідач [PERSON] надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що позивачем поставлено під сумнів принтскріни з його ж офіційного онлайн додатку. Ставлячи під сумнів ці суми, позивачем ставиться під сумнів цифри боргу, оскільки суми в довідках позивача повністю співпадають з сумами з додатку. А саме, принтскрін «Вся сума боргу, якщо закрити сьогодні» містить всю детальну інформацію станом на грудень місяць, якщо сплатити всю суму боргу для його закриття повністю. Цей файл містить наступні цифри: Кредит, іпотека вказано № договору 001144651700 з вказанням суми 111483,76 грн. Ця сума є ще не сплаченим тілом кредиту, яка включає суму 39640,48 грн., яка є прострочена сума основного боргу та 71843,28 грн, яка повинна бути сплачена в майбутньому до закінчення строку договору: 1) 157375,99 грн (Вся сума боргу для його повного закриття станом на грудень); 2) 36696,83 грн (Прострочені проценти); 3) 321,37 грн (Проценти); 4) 39640,48 грн (Прострочена сума основного боргу); 5) 8481,62 грн (Прострочені проценти за прострочену суму основного боргу); 6) 392,41 грн (Проценти за прострочену суму основного боргу); 7) 71843,28 грн (Основний борг). Зіставивши ці цифри з даними довідок, наданих в якості доказів позивачем виходить наступне: сума 5) 8481,62 грн підтверджується довідкою позивача «Довідка розрахунок заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін [PERSON] на 12.12.2024 за кредитним договором №11446517000 від 20.12.2011 », яка починається на 19 аркуші довідок позову відповідача та закінчується на 22 аркуші з сумою 8481,62 грн, що повністю співпадає з сумою з онлайн додатку, наданому відповідачами. Тобто, однакова сума заборгованості за процентами свідчить про один і той же період розгляду заборгованості враховуючи, що ця сума постійно змінюється після 3 числа кожного місяця при оновлені інформації по боргу, нарахуванні нових відсотків і суми погашення. Тобто, якщо б в онлайн додатку був відображений інший період, то суми заборгованості відрізнялися б. Інша сума, яка підтверджується позивачем є сума 2)+5), 36696,83 грн + 8481,62 грн = 45178,45 грн. Ця сума підтверджується позивачем довідкою «Довідка розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом [PERSON] на 12.12.2024 за кредитним договором № 11446517000 від 20.12.2011», яка починається на аркуші 6 довідок і закінчується на аркуші 19 довідок позивача з результатом 45178,45 грн. Наступні суми, які підтверджені позивачем і додатком, та є одними і тими самими, є суми 4) 39640,48 грн та сума 7) 71843,28. Ці дві суми підтверджені «Довідка розрахунок заборгованості за кредитом [PERSON] на 12.12.2024 за кредитним договором №11446517000 від 20.12.2011», яка починається на 1 аркуші довідок позивача та закінчується результатом складання двох сум 71843,28 грн + 39640,48 грн = 111483,76 грн. Викладене підтверджує, що і позивачем і відповідачами надані докази сум боргу за один і той самий період, та в один і той же відрізок часу, грудень 2024 року. Стосовно загальної суми боргу, яку повинен виплатити боржник, якщо вирішив би закрити кредит повністю в грудні місяці 2024 року. Всі складові суми кредиту підтверджуються та відповідають сумам в довідках позивача. Далі, для підрахунку всієї суми кредиту, яку боржник повинен заплатити при бажані повністю погасити кредит станом на грудень 2024 року, потрібно скласти всі суми з 2) по 7) з чого виходить наступна сума: 36696,83 + 321,37 + 39640,48 + 8481,62 + 392,41 + 71843,28 = 157375,99 грн. Тобто, повна сума кредиту, яку позичальник повинен би був оплатити за для повного погашення кредиту станом на грудень 2024 року, складає 157375,99 грн., а ніяк не 165143,83 грн, яка вказана позивачем як повна сума боргу для його погашення станом на грудень місяць 2024 року. Позивачем отримано суму 165143,83 грн шляхом складання трьох складових сум: 1) 111483,76 грн це сума тіла кредиту, частина якої вчасно не сплачена позичальником, а частина тільки повинна бути сплачена у майбутньому; 2) 45178,45 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість; 3) 8481,62 грн- заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін. Складання цих трьох сум дає цифру 165143,83 грн, що є помилковою сумою. В суму 2) 45178,45 грн вже включена сума 8481,62 грн. Сума 45178,45 грн включає в себе суму 36696,83 прострочені проценти (тобто проценти, які не сплачені позичальником вчасно), та суму 8481,62 (прострочені проценти за прострочену суму основного боргу). Тобто, всі прострочені проценти включені в суму 45178,45 грн. Замість включення однієї суми прострочених процентів за прострочену суму основного боргу два рази, повинні бути включені інші проценти, а саме: проценти за прострочену суму основного боргу в розмірі 392,41 грн та проценти 321,37 грн. Тоді сума для повного погашення кредиту станом на грудень 2024 року буде виглядати: 36696,83+8481,62+111483,76+392,41+321,37=157375,99 грн, що є правильною сумою та такою, що відповідає сумі боргу в онлайн додатку, яку вирахувано без втручання людини, шляхом виконання алгоритмів та формул, які закладені позивачем згідно договірних умов. Крім того, відповідачами чітко наданий причино-наслідковий зв`язок починаючи зі збройної агресії проти України до теперішнього часу. З початком збройної агресії Указом президента було введено військовий стан, що є із визначення самим по собі форс-мажорною подією. Далі підтвердження цього факту як обставин непереборної сили, Торгово-промислова палата України (далі ТПП України) засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України. Далі, ці події потягли за собою скорочення конституційних прав громадян згідно статті 64 Конституції України та пункту 3 вищенаведеного Указу Президента України. В тому числі були згорнуті права громадян згідно статті 43 Конституції України, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Саме це і було застосовано до відповідачів: з ними призупинено дії трудових договорів, що повністю їх позбавило зарплати та можливості отримувати кошти на життя. З втратою доходів навіть на життя, відповідачі втратили можливість виконувати свої зобов`язання по кредитному договору не з їхньої вини. Кредит сплачувався позивачами з самої заробітної плати, яка була єдиним доходом для життя. Інших доходів відповідачі не мали. Відібравши ці доходи, обставини непереборної сили повністю лишили можливості виконувати свої зобов`язання в строк. В зв`язку з викладеним, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту з правилами №11400909000. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 22 900 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, з процентною ставкою 14,50% річних, з кінцевим терміном остаточного погашення кредитної заборгованості 02 жовтня 2029 року; цільове призначення кредиту для придбання нерухомості; схема погашення кредиту ануїтетна, зі сплатою ануїтетного платежу 03 числа кожного місяця протягом строку кредитування. 09 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду №б/н до договору про надання споживчого кредиту №11400909000 від 03 жовтня 2008 року, відповідно до якої виклали п.2.1. вказаного кредитного договору в іншій редакції, де зазначили, що виконання зобов`язання позичальника за договором забезпечується заставою нерухомості, а саме: будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,0598 га, кадастровий номер 1414100000:01:016:0666, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; та порукою [PERSON] 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду №б/н до договору про надання споживчого кредиту №11400909000 від 03 жовтня 2008 року, в якій погодили договірне списання коштів для погашення заборгованості за договором. 20 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту з правилами №11400909000 від 03 жовтня 2008 року (щодо збільшення суми кредиту за кредитним договором, видачу траншів в гривні). Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №11400909000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №11446517000, а також 11446514000. Сторони дійшли згоди, що банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цій додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 337\~347,49 грн. у порядку і на умовах, зазначених в договорі та цій додатковій угоді. В дату укладення цієї додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 169\~200,92 грн. в межах ліміту кредитної лінії. Сторони домовились, що позичальник зобов`язаний повернути транш в національній валюті в день сплати ануїтетних платежів, а саме 03 числа кожного місяця шляхом сплати ануїтетного платежу: з 20 грудня 2011 року по 03 грудня 2012 року в розмірі 2\~215,00 грн.; з 03 грудня 2012 року по 02 жовтня 2029 року в розмірі 2\~495,00 грн., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов договору. Сторони домовились, що за використання кредитних коштів за договором: з 20 грудня 2011 року встановлюється процентна ставка в розмірі 14,50% річних; з 20 грудня 2012 року встановлюється процентна ставка в розмірі 17,00% річних. 03 жовтня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір поруки №232321, за яким поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11400909000 від 03 жовтня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. 20 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до договору поруки №232321 від 03 жовтня 2008 року про наступне: у зв`язку з укладенням між кредитором та [PERSON] додаткової угоди №1 від 20 грудня 2011 року до договору про надання споживчого кредиту з правилами №11400909000 від 03 жовтня 2008 року сторони домовились, що поручитель дає свою згоду на зміну основного зобов`язання за кредитним договором, що забезпечується договором, а саме: сума кредитного договору становить 337\~347,49 грн., сума траншу, отриманого в гривнях, становить 169\~200,92 грн. За користування кредитними коштами у встановлені кредитним договором терміни встановлюється процентна ставка в розмірі: з 20 грудня 2011 року встановлюється процентна ставка в розмірі 14,50% річних; з 20 грудня 2012 року встановлюється процентна ставка в розмірі 17,00% річних. Відповідно до довідок-розрахунків, наданих АТ «УкрСиббанк», станом на 12.12.2024 року заборгованість за кредитним договором становить 165 143,83 грн., з яких: 111 483,76 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 39 640,48 грн. з 04.04.2022 по 12.12.2024 року; 45 178,45 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 44 139,36 грн. з 03.03.2022 по 02.12.2024 року; 8 481,62 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України встановлено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За змістом п. 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У постанові\~Верховного Суду\~України від\~14\~вересня 2016\~року у\~справі №\~6-223цс16\~зроблено висновок,\~що:\~«законодавець встановлює\~спеціальний порядок\~стягнення як\~поточної заборгованості,\~так і\~дострокового стягнення\~заборгованості за\~споживчим кредитом\~(стаття\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»).\~За положеннями\~пункту 10\~статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~якщо кредитодавець\~згідно з\~договором про\~надання споживчого\~кредиту одержує\~внаслідок порушення\~споживачем умов\~договору право\~на вимогу\~повернення споживчого\~кредиту,\~строк виплати\~якого ще\~не настав,\~або на\~вилучення продукції\~чи застосування\~іншої санкції,\~він може\~використати таке\~право лише\~у разі:\~затримання сплати\~частини кредиту\~та/або\~відсотків щонайменше\~на один\~календарний місяць;\~або перевищення\~сумою заборгованості\~суми кредиту\~більш як\~на десять\~відсотків;\~або несплати\~споживачем більше\~однієї виплати,\~яка перевищує\~п`ять\~відсотків суми\~кредиту;\~або іншого\~істотного порушення\~умов договору\~про надання\~споживчого кредиту.\~Якщо кредитодавець\~на основі\~умов договору\~про надання\~споживчого кредиту\~вимагає здійснення\~внесків,\~строк сплати\~яких не\~настав,\~або повернення\~споживчого кредиту,\~такі внески\~або повернення\~споживчого кредиту\~можуть бути\~здійснені споживачем\~протягом тридцяти\~календарних днів\~з дати\~одержання повідомлення\~про таку\~вимогу від\~кредитодавця.\~Якщо протягом\~цього періоду\~споживач усуне\~порушення умов\~договору про\~надання споживчого\~кредиту,\~вимога кредитодавця\~втрачає чинність.\~За своїм\~змістом частина\~десята статті\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~є нормою,\~що встановлює\~особливий порядок\~врегулювання вимог\~кредитодавця у\~разі неналежного\~виконання умов\~договору споживчого\~кредиту,\~що відрізняється\~від задоволення\~вимог кредитора\~за договором\~банківського кредиту,\~на який\~положення законодавства\~про захист\~прав споживачів\~не поширюються. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) викладено такий висновок: «у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції). Регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, -також Закон України «Про захист прав споживачів». Частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором». У випадку недотримання досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, суд відмовляє у задоволенні відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Зазначене підтверджується усталеною практикою розгляду подібних справ у суді касаційної інстанції, а згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19), у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 707/396/17 (провадження № 61-3827св21). Розділом 6 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» сторони погодили умови дострокового повернення кредиту за вимогою банку. Зокрема, згідно з п. 6.1.2 банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Пунктом 6.2 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» сторони передбачили такий порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової плати за кредит: - банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або кур`єром за адресою позичальника; - терміни дострокового повернення кредиту і сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32-го календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: банк направив за адресою позичальника повідомлення про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань за договором протягом 31-го календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення банку; - термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41-го календарного дня з дня відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення позичальнику повідомлення банку. Не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання, передбачені Договором. Пунктом 10.9 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» передбачено, що листування між сторонами цього договору здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, реквізити та підписи Сторін» договору або за іншою адресою, про яку сторона письмово повідомила іншу при зміні адреси. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса банку для листування, зазначена в цьому договорі, вважається місцем виконання сторонами зобов`язань за договором. Як вбачається з матеріалів справи 21 лютого 2024 року (відповідно до фіскального чеку Укрпошти) за №27-1-01/128 та №27-1-01/129 АТ «УкрСиббанк» направлено [PERSON] та [PERSON] , рекомендованим листом вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами за договором про надання споживчого кредиту з правилами №11400909000 (в системі обліку банку №11446517000). Вказана вимога надіслана банком відповідачам на адресу: [ADDRESS] . На підтвердження направлення банком вимог відповідачам про дострокове повернення кредитної заборгованості, позивачем надано суду фіскальні чеки та реєстри відправлень Укрпошти про направлення вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до пункту 6.2 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит. Доказів отримання відповідачами зазначених вимог матеріали справи не містять. Відповідачами не надано суду підтвердження перебування (тимчасового проживання) за іншою адресою, також, не надано доказів повідомлення банку про нову адресу проживання відповідачів. Отже, оскільки вимога банку була направлена відповідачам рекомендованими листами 21 лютого 2024 року, а відповідачами такі вимоги отримані не були, суд приходить до висновку, що термін дострокового повернення кредиту настав 02 квітня 2024 року, тобто на 41 день з дати відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит. Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука є строковим зобов`язанням, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив призводить до припинення певного суб`єктивного права кредитора. Відповідно до п. 2.2 договору поруки № 232321 від 03 жовтня 2008 року, у випадку невиконання боржником зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити вимоги безпосередньо до поручителя, які останній зобов`язаний виконати протягом десяти робочих днів з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) шляхом переказу/перерахування коштів на вказані кредитором рахунки у сумі заборгованості боржника. Згідно з пунктом 3.1 договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (ч.2 ст.252 ЦК України). Отже, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис ч.4 ст. 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц). Строк, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15). Враховуючи, що термін дострокового повернення кредиту настав 02 квітня 2024 року, а АТ «УкрСиббанк» до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до позичальника та поручителя звернувся 16 грудня 2024 року (згідно з відміткою дати на конверті), суд приходить до висновку, що порука з урахуванням ч.4 ст.559 ЦК України припинилася. В зв`язку з викладеним, суд відмовляє в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» в частині пред`явлення позовних вимог до [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] суд зазначає наступне. За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зважаючи, що відповідачем належним чином не виконано умови кредитного договору, заборгованість у повному обсязі не погашено, то наявні підстави для її стягнення у судовому порядку. В той же час, суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем та погоджується з доводами відповідача, викладеними в запереченнях на відповідь на відзив щодо подвійного врахування в розмірі заборгованості прострочених процентів за прострочену суму основного боргу в розмірі 8\~481,62 грн. Сума заборгованості за спірним кредитним договором станом на 12 грудня 2024 року становить 36 696,83 грн. (Прострочені проценти) + 321,37 грн. (Проценти) + 39 640,48 грн. (Прострочена сума основного боргу) + 8 481,62 грн. (Прострочені проценти за прострочену суму основного боргу) + 392,41 грн. (Проценти за прострочену суму основного боргу) + 71 843,28 грн. (Основний борг) = 157 375,99 грн., що також підтверджується інформацією з онлайн додатку Ukrsib online. Крім того, відповідно до документу №202971977 від 30 грудня 2024 року проведено оплату в розмірі 3\~000 грн. на погашення кредиту згідно з договором 11446517000. Таким чином, розмір заборгованості за спірним кредитним договором становить 157 375,99 грн. 3\~000,00 грн. = 154\~375,99 грн. Щодо доводів [PERSON] про відсутність підстав для стягнення боргу у зв`язку з форс мажорними обставинами, а саме втратою доходів через військову агресію Росії проти України, то суд виходить з такого. У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням. Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22. Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України). [PERSON] не надано належних та допустимих доказів неможливості виконання зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили. Так, сам [PERSON] є працездатною особою, перебуває на підконтрольній українській владі території, доказів пошкодження або знищення його нерухомого майна не надано. Сам по собі факт збройної агресії Росії проти України не є підставою для звільнення від обов`язків зі сплати кредитних коштів. Також, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16 зазначено, що проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом». Банком пред`явлено вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором. Вимог щодо стягнення штрафів та пені позовна заява не містить. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються в судовому порядку, суд, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 154 375,99 грн., тим самим частково задовольнивши позовні вимоги. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 154 375,99 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 93,48 % ((154 375,99 грн. задоволені вимоги) / ( 165\~143,83 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2 830 грн. 57 коп. (3 028,00 грн. сплачений судовий збір * 93,48 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial