Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» (далі ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК», Виконавець, Управитель) звернулось до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що є виконавцем послуг з утримання багатоквартирного житлового будинку в комплексі з об`єктами господарсько-побутового призначення та прибудинкової території по [ADDRESS] . [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] , площею 129,10 кв. м. [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , площею 129,10 кв. м. Правовідносини між ним та відповідачами, як споживачами послуг, визначені договором від 26 лютого 2020 року № 269 про надання комплексу житлово-комунальних послуг укладеного із співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: будинок [ADDRESS] . Ним, як Управителем, відповідно до умов договору, у повному обсязі надаються послуги належної якості, проте, споживачі не здійснюють оплату отриманих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з лютого 2023 року по серпень 2024 року у розмірі 18 342,65 грн. Інфляційна складова боргу складає 639,66 грн., розмір 3% річних простроченої суми складає 306,09 грн. На підставі викладеного, ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК» просило суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з лютого 2023 року по серпень 2024 року у розмірі 12 228,43 грн., інфляційна складова боргу складає 426,44 грн., розмір 3% річних простроченої суми складає 204,06 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2018,67 грн. Також, ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК» просило суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з лютого 2023 року по серпень 2024 року у розмірі 6114,22 грн., інфляційна складова боргу складає 213,22 грн., розмір 3% річних простроченої суми складає 102,03 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1009,33 грн. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Позивачем, заявою від 09.01.2025р. були зменшені позовні вимоги у зв`язку із сплатою відповідачами основної суми боргу, у зв`язку із чим, просили суд стягнути з [PERSON] на його користь інфляційну складову боргу, яка складає 426,44 грн., розмір 3% річних простроченої суми, який складає 204,06 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2018,67 грн. Також, ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК» просило суд стягнути з [PERSON] на його користь інфляційну складову боргу, яка складає 213,22 грн., розмір 3% річних простроченої суми, який складає 102,03 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1009,33 грн. Відповідачі не використали право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16 вересня 2024року № 394981712, [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] , площею 129,10 кв. м., а [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , площею 129,10 кв. м. Правовідносини між ним та відповідачами, як споживачами послуг, визначені договором від 26 лютого 2020 року № 269 про надання комплексу житлово-комунальних послуг укладеного із співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: будинок [ADDRESS] , відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги, а споживачі приймати та своєчасно оплачувати послуги за встановленими розмірами плати, тарифами/цінами у строки та на умовах передбачених цим договором. Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 25 лютого 2020 року № 163 встановлено економічно обґрунтований тариф 6 грн. 97 коп. з урахуванням ПДВ, з 1 кв. м загальної площі квартири на послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території у житловому будинку за адресою: будинок [ADDRESS] . Так, згідно з додатком 5 до Договору встановлені тарифи на послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК» м. Бровари, вул. Грушевського 7, а саме послуги: з прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів, технічного обслуговування ліфтів, технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливної каналізації та ліквідації аварій у внутрішньо-квартирних мережах, витрати дератизації, дезінфекції, освітлення місць загального користування і підвальних приміщень та підкачування води, з енергопостачання ліфтів, з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту конструктивних елементів, з обслуговування димовентиляційних каналів, з технічного обслуговування та поточного ремонту протипожежної автоматики та димовидалення. Разом, з урахуванням ПДВ тариф за 1 кв. м загальної площі становить 6,97 грн. Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території (п. 3 Договору). Відповідно до змісту уточненої позовної заяви, основна сума боргу є сплаченою відповідачами, у зв`язку із чим, існує обов`язок сплати інфляційної складової та 3 % річних. На час розгляду справи відповідачі не надали доказів ненадання йому послуг або надання послуг неналежної якості, а також доказів щодо сплати заборгованості у добровільному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За загальним правилом, власність зобов`язує власника, в тому числі утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст. 319, ст. 322 ЦК України). Відповідно до ст. 10 Житлового кодексу України (далі ЖК України), громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки іжилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання таспоживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями іспоживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга послугаз управліннябагатоквартирним будинком. Послугаз управліннябагатоквартирним будинкомвключає: забезпеченняутримання спільногомайна багатоквартирногобудинку,зокрема прибираннявнутрішньобудинкових приміщеньта прибудинковоїтериторії,якщо прибудинковатериторія,за данимиДержавного земельногокадастру,знаходиться увласності абокористуванні співвласниківбагатоквартирного будинкувідповідно довимог законодавства,виконання санітарно-технічнихробіт,обслуговування внутрішньобудинковихсистем (крімобслуговування внутрішньобудинковихсистем,що використовуютьсядля наданнявідповідної комунальноїпослуги уразі укладенняіндивідуальних договорівз обслуговуваннямвнутрішньобудинкових системпро наданнятакої послуги,за умовамияких обслуговуваннятаких системздійснюється виконавцем),утримання ліфтівтощо; купівлюелектричної енергіїдля забезпеченняфункціонування спільногомайна багатоквартирногобудинку; поточнийремонт спільногомайна багатоквартирногобудинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. З огляду на п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Враховуючи викладене, відповідач, як власник квартири зобов`язаний утримувати належну йому квартиру та сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 ЦК України). Правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до вказаної правової норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в п. 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених уч.2ст.625ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Стаття 13ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися увзаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідачу встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, не надав доказів ненадання йому послуг або надання послуг неналежної якості, доказів щодо сплати заборгованості у добровільному порядку та доказів на спростування розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку проте, що позовні вимоги ЖКГ ТОВ«Броварський ЗБК» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати у розмірі 3028 грн. підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача, відповідно до частки володіння ними квартирою.

Outcome: approved