Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

У травні 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Ляр Д.Ю. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 22.02.2017 року, згідно якої отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 гривень. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які відповідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Виконання відповідачем договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. Позивач свої зобов`язання до договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором в межах кредитного ліміту. Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 23.02.2023 року має заборгованість у розмірі 65488,58 грн, з яких: 53367,24 грн\~- заборгованість за кредитом; 12121,34 грн\~- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, позивач просить стягнути її у судовому порядку, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 97). Ухвалою суду від 27.09.2023 року витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» розрахунок заборгованості за договором №б/н від 22.02.2017 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] станом на 23.02.2023 року (а.с. 113). На виконання вказаної ухвали суду, 05.10.2023 року та 12.10.2023 року були надані відповідні документи (а.с. 116-121, 122-128). Представник позивача Ляр Д.Ю. у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] також не з`явилися у судове засідання, однак, представник відповідача надала до суду клопотання, у якому вказала, що судове засідання провести без їх участі, позовні вимоги не визнають та просять відмовити позивачу у їх задоволенні. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 23.02.2017 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н та став клієнтом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Відповідач при підписанні Заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, «Тарифами» складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також повністю проінформований про умови кредитування в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», що були надані для ознайомлення в письмовій формі (а.с. 11, 12, 13-70). Відповідно до довідки б/н, між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за яким відповідачу були надані наступні кредитні картки: № [NUMBER] (дата відкриття - 22.02.2017 року, термін дії - 09/20, тип картки - Універсальна) та № [NUMBER] (дата відкриття - 11.02.2020 року, термін дії - 09/23, тип картки - Універсальна) (а.с. 10). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, 22.02.2017 року відбувся старт карткового рахунку. 22.02.2017 року встановлювався кредитний ліміт відповідачу у розмірі 0,00 грн, 22.02.2027 року зменшувався кредитний ліміт - 0,00 грн, 25.10.2019 року змінився/збільшений кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн та 05.11.2019 року збільшений до 50000,00 грн (а.с. 9). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.02.2017 року та докладного розрахунку, який наданий позивачем на виконання ухвали суду від 27.09.2023 року вбачається, що заборгованість станом на 23.02.2023 року складає у загальному 65488,58 гривень, з яких: 53367,24 грн - заборгованість за тілом кредиту в тому числі поточним тілом кредиту (0,00 грн) та простроченим тілом кредиту (53367,24 грн); 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 12121,34 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками на прострочений кредит, згідно статті 625 Цивільного кодексу України; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - нарахована пеня (а.с. 6-8, 116-121, 122-128). З матеріалів справи вбачається, що банком на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надано Виписку за договором №б/н по рахунку, відкритим на ім`я відповідача, за період з 22.02.2017 року по 01.03.2023 року. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитних карток щодо використання кредитного ліміту, повернення кредитних коштів та зі сплати відсотків за їх користування (а.с. 78-90). 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зареєстровано 10.06.2021 року (а.с. 72). Національним банком України 06.09.2019 року погоджено Статут Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 73-74). Згідно витягу з Державного реєстру банків, позивач має чинну банківську ліцензію (а.с. 75). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. ч.1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.02.2017 року розмір відсотків за користування кредитом не передбачений. Окрім цього у ній не передбачено і розмір штрафів та пені, які підлягають стягненню у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором. Оцінивши в сукупності надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, однак не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору. Розрахунками заборгованості за договором № б/н від 22.02.2017 року, укладеним між сторонами, стверджується, що у відповідача перед позивачем виникла станом на 23.02.2023 року заборгованість у сумі 65488,58 грн, яка складається з наступного: 53367,24 грн\~- заборгованість за кредитом; 12121,34 грн\~- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Таким чином, суд вважає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.02.2017 року у розмірі 65488,58 грн, з яких: 53367,24 грн\~- заборгованість за кредитом; 12121,34 грн\~- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На підставі задоволення позову, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2684,00 гривень сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved