Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 квітня 2024 року позивач успадкувала згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] в якому вона постійно проживає. Право власності на зазначену частину нерухомого майна зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач в нотаріальному порядку не має можливості укласти договір поділу нерухомого майна, оскільки земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не зареєстрована в Державному земельному кадасті. Для реєстрації земельної ділянки необіхідно обом співвласникам подати заяву до органу місцевого самоврядування. Але, відповідач вже скористався своїм правом на приватизацію та й окрім цього, під цілим будинком приватизована лише частина земельної ділянки. За таких умов здійснити приватизацію під іншою частиною будинку, що належить позивачу технічно і юридично неможливо. Відповідач на даний час займатися питанням оформлення поділу будинку не бажає. Статус спільної часткової власності його влаштовує. Просить поділити із спільної часткової власності в натурі в окрему одиницю та визнати за право власності на житловий будинок «А-1,А1-1,a,al,a2,а3,a4,а5» у складі: комора І площею 7,2 м. кв., коридор 1-1 площею 4,2 м. кв., санвузол 1-2 площею 7,3 м. кв., гардеробна 1-3 площею 7,6 м. кв., кімната 1-4 площею 10,5 м. кв., кімната 1-5 площею 15,1 м. кв., коридор 1-6 площею 7,7 м. кв., кухня 1-8 площею 11,8 кв. м. загальною площею 79,9 м. кв. та житловою площею 34,1 м. кв., а також господарські будівлі: сарай «Б» сарай «б», погріб «б1», ворота №1, огорожа №2,3,7, хвіртки №4,6, вигріб №5, що знаходиться в [ADDRESS] . У судове засідання позивач та її представник не з`явилася, попередньо представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. У попереднії судових засіданнях представник позивача пояснив, що відповідач не бажає займатись поділом майна у позасудовому порядку. Відповідач будучі повідомленим належним чином про час та дату розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Державна інспекція архітектури та містобудування України, будучі повідомленим належним чином про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що відповідно до відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності за параметром пошуку "адреса об`єкта будівництва" - [ADDRESS] - інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будвництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання не виявлено. Просили розглянути справу без участі предствника третьої особи. Представник третьої особи - Полтавської міської ради, будучі повідомленим належним чином про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. У судовому засіданні 23.12.2024, залучена у якості спеціаліста [PERSON] пояснила суду, що з технічного паспорту на будинок вьачається, що на частині, що перебуває у користуванні позивача приміщення побудовані без дозвольних документів відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. У ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.356 ЦК України Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.04.2024 за №1-209, державний нотарус Полтавської районної державної нотаріальної контори посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого 23.09.2009 Супрунівською сільською радою, Полтавського району, Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №171, спадкоємцем майна зазначеного у свідоцтві гр. [PERSON] , 1957 р. н., який помер, [INFO] , є його дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з однієї другої частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS] та належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Полтавською районною державною нотаріальною конторою 26.03.1988 за реєстровим номером 718 зареєстрованого в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризацїі 14.12.1992 в книгу за номером 3 номер запису 573 та складається в цілому з житлового будинку А-1, а, а1, а2 загальною площею - 139, 9 кв. м., житловою площею - 59,8 кв. м., сарай Б, сарай б, погріб б1, ворота №1, огорожа №2,3,7,8, хвіртка №4,6, вигріб №5, 10, ворота з хвірткою №9 (а. с. 5). Відповідно до довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" № 7132 від 06.07.2023 зазначено, що відповідно до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" станом на лютий місяць 2004 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстроване право власності в реєстровій книзі №3 за реєстровим №573 за гр. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченим Полтавською районною держнотконторою 26.03.1988 за № 719 (а. с. 27). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №648607, [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , належить земельна ділянка площею 0, 25 га на території с. Супрунівка, Супрунівської сільської ради Полтавського району за кадастровим номером 5324085201:01:001:0557 (а. с. 15). Відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 08.12.1992 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з домоволодіння в цілому з квартири №2 , загальною житловою площею 27, 9 кв. м. ( а. с. 28,29). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав станом на 10.04.2024 [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини житлового будинку, загальною площею - 139, 9 кв. м., житловою площею - 59,8 кв. м., Опис: Житловий будинок А-1, а, а1, а2, сарай Б, сарай б, погріб б1, ворота №1, огорожа №2,3,7,8, хвіртка №4,6, вигріб №5, 10, ворота з хвірткою №9 (а. с. 6). Таким чином відповідно до положень ст. 355, 356 ЦК України позивачу та відповідачу належить право спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] по 1/2 чатини за кожним. На замовлення [PERSON] та [PERSON] , КП "Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району" Полтавської районної ради станом на 01.08.2023 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] (а. с.7-9). З техничнрго паспорту вбачається, що по частині 1 будинку садибного типу рахується загальна площа приміщень 79,9 кв.м. з них житлова -34,1 кв.м., приміщення які збудовано без дозвольної документації по частині 1 - не рахуються. Відповідно до висновку №576 ФОП [PERSON] , яка відповідно до кваліфікаційного сертифікату серії [NUMBER] є експертом у сфері діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, а саме технічне обстеження будівель і споруд (а.с.13) щодо технічної можливості про поділ спільної часткової власності об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] від 09 червня 2024 року, у користуванні [PERSON] знаходяться житловий будинок «А-1,а,а2» у складі: комора І площею 7,2 м.кв., коридор 1-2 площею 4,2 м. кв., санвузол 1-2 площею 7,4 м. кв., гардеробна 1-3 площею 7,6 м.кв., кімната 1-4 площею 10,5 м. кв., кімната 1-5 площею 15,1 м. кв., коридор 1-6 площею 7,7 квкімната 1-7 площею 8,5., кухня 1-8 площею 11,8 кв. м. загальною площею 79,9 м. кв. та житловою площею 34,1 м. кв., а також господарські будівлі: сарай «Б», сарай «б», погріб «б1», літній душ Г, ворота №1, огорожа №2,3,7, хвіртки №4,6, вигріб №5, що знаходиться в [ADDRESS] . Отже, площа житлового будинку становить 79,9 кв м. з них житлова - 34,1 кв.м. За даним висновком частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які належать [PERSON] є відокремленими, мають окремий вхід в приміщення, окремий заїзд і можуть бути виділені в натурі в окремий об`єкт права власності.(а. с. 10-14). Дослідивши технічний паспорт на будинок та заслухавши пояснення спеціаліста [PERSON] в судовому засіданні, встановлено, що на частині яка знаходиться у користуванні [PERSON] приміщення збудовані без дозвільних документів відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1-3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до положень ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст.367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно ч. 1 ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. У постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13 зроблено висновок про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Суд вважає можливим поділ спірного об`єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , за яким частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться у користуванні [PERSON] є відокремленими, мають окремий вхід в приміщення, окремий заїзд і можуть бути виділені в натурі в окремий об`єкт права власності, що підтверджується висновком № 576 ФОП [PERSON] щодо технічної можливості про поділ спільної часткової власності об`єкта неруїомого мвйна. (а. с. 10,11). Виходячи з аналізу вищезазначених змісту норм законодавства, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд вважає необхідним здійснити поділ майна в натурі відповідно до вказаного у висновку експерту порядку фактичнго користування 1/2 частини домоволодіння, оскільки частина житлового будинку є відокремленою, має окремий вхід , заїзд та може бути виділена в окремий об`єкт права власності. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється (правовий висновок Верховного Судувикладений у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17). Відповідно до положень ст.317-321 ЦК України право власності є непорушним , власнику належить право влодіння користування розпорядження свіоїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Поділ нерухомого майна між співвласниками без їх взаємної згоди є неможливим, а тому у позивача відсутня можливість здійснити виділ (поділ) своєї частки в натурі у у позасудовому порядку, що порушує права останнього як власника 1/2 частки нерухомого майна. Таким чином, аналізуючи вищевказане, суд вважає доведеним що існують законні підстави для поділу нерухомого майна спільної часткової власності в натурі в окрему одиницю та визнання права власності на таке майно за позивачем. Сторонами вимог щодо частини домоволодіння яка знаходиться у користуванні відповідача не заявлено, а тому відповідно до ст.13 ЦПК України суд позбавлений можливості вирішувати таке питання. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved