Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивачем подано до суду позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 червня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Креді агріколь банк», Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка життя» та [PERSON] було укладено комплексний договір №1/3125597, у відповідності до якого відповідачу надано кредит на суму 20\~920 грн. Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується платіжними дорученнями №18992835-1 від 27.06.2027 (про перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в розмірі 20000 грн.) №18992835-3 від 27.06.2017. 26 листопада 2018 року між ПАТ «Креді агріколь банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт фінанси груп» укладено Договір про відступлення права вимоги №ІУ -2018 від 26.11.2018, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017 перейшло до ТОВ «Стандарт фінанси групп». 28 листопада 2018 року між ТОВ «Стандарт фінанси групп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено Договір про відступлення права вимоги №28-11/2018, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017 перейшло до ТОВ «ФК «»Прайм Альянс». За таких обставин права кредитора за Кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017 перейшли до ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Оскільки, у зв`язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору утворилася заборгованість в розмірі 32498 грн. 35 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 20662 грн. 66 коп.; 4137 грн. 13 коп. прострочені відсотки та простроченої комісії 7698 грн. 56 коп., тому позивачем і подано до суду позов про стягнення даної заборгованості, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 27.08.2017 по 23.02.2022 в розмірі 12\~241 грн. 3 коп. та сплаченого судового збору. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, яке відкладено до 24 грудня 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно письмового клопотання просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, через невручення рекомендованих поштових відправлень, які були повернуті до суду Укрпоштою за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач у відповідності до положень ст.131 ЦПК України не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Крім того, про судове засідання призначене на 24 грудня 2024 року відповідач повідомлялась на сайті Судової влади України. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі. Надали суду Виписку по рахунку обліку кредитної заборгованості за кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017. \~\~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як зазначено у ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27 червня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Креді агріколь банк», Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка життя» та [PERSON] було укладено комплексний договір №1/3125597, у відповідності до якого відповідачу надано кредит на суму 20\~920 грн. на споживчі потреби. Згідно заяви-анкети №0101145 27062017+002 від 27.06.2017 на отримання готівкового кредиту «Свобода» [PERSON] отримала кредит в розмірі 20920 грн. Згідно п. 1.1 Кредитного договору, Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є невід`ємною частиною). 26 листопада 2018 року між ПАТ «Креді агріколь банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт фінанси груп» укладено Договір про відступлення права вимоги №ІУ -2018 від 26.11.2018, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017 перейшло до ТОВ «Стандарт фінанси групп», на підтвердження чого позивачем була надана копія вказаного Договору факторингу із витягом з Реєстру прав вимоги № 1. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 27.11.2018 до Договору факторингу №ІУ-2018 у позичальника [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 32498 грн. 35 коп. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Стандарт фінанси групп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено Договір про відступлення права вимоги №28-11/2018, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017 перейшло до ТОВ «ФК «»Прайм Альянс», що підтверджується копією вказаного Договору факторингу із витягом з Реєстру боржників, в якому зазначена заборгованість позичальника [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 28.11.2018 до Договору факторингу за позичальником [PERSON] за кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017, рахується заборгованість у розмірі 32498 грн. 35 коп. Із доданих до позовної заяви письмових доказів убачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017, становить 32498 грн. 35 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 20662 грн. 66 коп.; 4137 грн. 13 коп. та простроченої комісії 7698 грн. 56 коп., яка є непогашеною. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України регламентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала та не спростувала доводів позивача. Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів (постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №910/9828/17). У разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Таким чином, боржник, тобто особа, право вимоги до якої відступається, не входить до складу учасників цього договору. Договір факторингу не впливає безпосередньо на права та обов`язки боржника, оскільки в цьому випадку не встановлюється, не припиняється, не змінюється основне зобов`язання боржника, який має виконати свій обов`язок в обсязі і на умовах, що встановлені договором або актом цивільного законодавства. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18, від 08.07.2020 у справі № 910/13840/18. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують укладення між ТОВ «Стандарт фінанси групп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» та між ТОВ «Стандарт фінанси групп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» договорів факторингу, право вимоги за яким за кредитним договором №1/3125597, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Креді агріколь банк», Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка життя» та [PERSON] перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», а отже позивач як новий кредитор має право на звернення з даним позовом до суду. Аналогічний правовий висновок міститься постанови КЦС ВС від 06.02.2019 у справі No 361/2105/16-ц. Так, на підтвердження договірних відносин та факту отримання кредитних коштів [PERSON] позивачем надано: кредитний договір №1/3125597, графік платежів, заяву на видачу готівки, розрахунок заборгованості, витяг з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу, Виписку по рахунку обліку кредитної заборгованості за кредитним договором №1/3125597 від 27.06.2017. У вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки, про що відповідач особисто поставив свій підпис. Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості проведений первісними кредиторами до відступлення прав вимог відповідачем не спростований ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. Як вбачається ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості в межах трьохрічного строку, що також підтверджується наданим графіком платежів, який є Додатком\~\~№ 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1/3125597 від 27.06.2017. За таких обставин, позовна вимога про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту 32498 грн. 35 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 20662 грн. 66 коп.; 4137 грн. 13 коп. прострочені відсотки та простроченої комісії 7698 грн. 56 коп., підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд звертає увагу на наступне. У Постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року справа № 602/1082/19 провадження № 61-7521св22 зазначено: «У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Установивши, що Відповідач неналежним чином виконує грошове зобов`язання за рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року, вчасно не повертає належні позивачу кошти, які були надані їй у кредит, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про стягнення з Відповідача на користь Банку трьох процентів річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України у розмірі 5 025,28 доларів США, які нараховані за період з 20 жовтня 2016 року до 21 жовтня 2019 року, тобто за останні три роки, які передували подачі цього позову. Відповідно до п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, в Україні продовжуються строки позовної давності. Продовжується означає діє на майбутнє. У свою чергу, Верховний Суд, сформувавши судову практику про застосування позовної давності щодо інфляційних втрат та 3% річних на три останні роки, що передували зверненню до суду, звернув увагу на ретроспективний характер позовної давності у вказаних правовідносинах. Отже, факт продовження законодавцем дії позовної давності на час карантинних обмежень, не є підставою для застосування позовної давності до вказаних вимог не на три роки, що передували зверненню до суду, а на більший термін. Позов у справі, що розглядається, зареєстровано в суді 22.10.2024. Таким чином, право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникло з цієї дати по 22.10.2021 року включно. Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за період з 27.08.2017 по 21.10.2021 слід відмовити через пропуск строку позовної давності. В той ж час, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому суд вважає, що задоволенню підлягає позовна вимога про стягнення трьох процентів річних за період з 22.10.2021 по 23.02.2022, а саме: 20662 грн. 66 коп. Х 3 Х 125 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 = 212 грн. 29 коп. Також, задоволенню підлягає позовна вимога про стягнення інфляційних втрат за вказаний період у сумі 902 грн. 26 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 1998 грн. 48 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial