Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

31 січня 2022 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє Самойленко Петро Миколайович звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 1246,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2685,78 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 20.10.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15998,32 грн., 768,40 грн. судового збору та 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу. 05.02.2019 року, між ПрАТ УПСК (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.01.2022 відповідачем було здійснено фактичне виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.10.2020. З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 2685,78 грн., загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 18.10.2018 по 25.01.2022 складає 1246,00 грн. Таким чином, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2022 року зазначена справа передана на розгляд судді Ковтун Н.Г. Ухвалою суду від 06 січня 2023 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та вказано позивачеві на те, що в позовній заяві не вказано як діє позивач: як фізична особа чи фізична особа- підприємець та чи припинена ним підприємнецька діяльність. 11 січня 2023 року через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суд від 13 січня 2023 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за зареєстрованим місцем проживання, понад надмірний строк не скористалася своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.10.2015 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Ухвалою суду від 17.10.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. 20.10.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15998,32 грн., 768,40 грн. судового збору та 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу (а.с.7-12). На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 2/214/710/20 від 23.12.2020 та відкрито виконавче провадження № 64266884. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.01.2022 відповідачем було здійснено фактичне виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.10.2020 (а.с.15). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Як зазначалось вище, суд в ухвалі від 06 січня 2023 про залишення позову без руху звертав увагу позивача у справі (та його представника), а саме, що позивач не надав доказів \~про припинення підприємницької діяльності фізичної особи\~- підприємця. 11 січня 2023 суду надана заява про усунення недоліків, в якій позивач вказує на те, що він не припиняв своєї підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Однак, позивач пред`являючи свої вимоги до [PERSON] , вказав себе як фізичну особу, не надавши суду жодного доказу цієї обставини. У цьому зв`язку суд зазначає наступне. Як встановлено ч.ч. 6,7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, 31 січня 2022 року [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 1246,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2685,78 грн. З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2019 року, між ПрАТ УПСК (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. 20 жовтня 2020 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позов Фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено (а.с.7-12). Відповідно до ч.1 ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Статтями 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин. Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус фізичної особи-підприємця сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право і дієздатністю, та не обмежує їх. Разом з тим, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач не змінив свій правовий статус на фізичну особу. Таким чином суд констатує, що позивач (та його представник) проігнорували надані судом роз`яснення, незважаючи на те, що суд сприяв їм у належній реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, на обґрунтування позовних вимог зазначено,\~позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою як фізична особа, а не фізична особа-підприємець. З огляду на вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити. Ця відмова в позові не позбавляє позивача права повторно пред`явити вимогу про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу до [PERSON] . Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивача на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed