Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 09.10.2009 [PERSON] (бабі позивача) отримала ордер №236 на право зайняття з сім`єю житлової площі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . За вищезазначеною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] є батьком позивача, якого було зареєстровано за вказаною адресою з метою можливості влаштування на роботу у м. Києві. Між відповідачем та матір`ю позивача [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києві від 11.02.2022 було розірвано. Відповідач народився у м. Москва та у 2015 році отримав дозвіл на тимчасове проживання в Російській Федерації з метою отримання громадянства РФ по програмі повернення додому своїх громадян. З 2016 року відповідач вже не повертався до України та фактично вже понад 8 років не проживає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , де він зареєстрований. Житловим приміщенням відповідач не цікавиться, його речей у приміщенні немає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає. Реєстрація відповідача в житловому приміщенні створює надмірний тягар утримання майна так як житлово-комунальні послуги сплачуються із розрахунку осіб, які там зареєстровані. Просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . 21.05.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано докази. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 09.10.2009 [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення № 236 отримала житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] на чотирьох осіб: [PERSON] - сина, [PERSON] - дочку та [PERSON] - чоловіка дочки. Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано п`ять осіб. [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11.02.2022 по справі №752/27687/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії паспорту [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] останній має дозвіл на тимчасове проживання на території Російської Федерації, дата прийняття рішення 14.07.2015. Відповідно до інформації Голосіївської РДА про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 13.05.2024 №112241043 [PERSON] з 19.11.2009 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби інформацію від 27.05.2024 відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по 27.03.2024 в Базі не виявлено. Зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалася у Базі даних протягом 5 років. Відповідно до копій актів №42 від 24.07.2023, № 31 від 20.06.2023 та №48 від 29.08.2023 складеному ЖЕД 107 та мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] в кімнаті 89-90 житлового будинку [ADDRESS] не проживає. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частинами 1, 2 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Випадки, коди житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, визначені у ч.3 ст. 71 ЖК України. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті (ч.5 ст. 71 ЖК України). Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Також суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Судом встановлено, що спірні кімнати, які розташовані за адресою: . [ADDRESS], [ADDRESS] , є житловим приміщенням, яке отримала у користування [PERSON] для проживання разом з членами своєї сім`ї, в тому числі і відповідача. Судом не приймається як доказ акти про не проживання [PERSON] в спірному житлі, оскільки складання таких актів не відноситься до компетенції ЖЕД 107, яке є структурним підрозділом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», до видів діяльності якого належить надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території. Позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом, обґрунтовані тим, що він з 2016 року не проживає в спірній квартирі, що також підтверджується відміткою у паспорті [PERSON] про те, що він з 14.07.2015 має дозвіл на тимчасове проживання на території Російської Федерації. При цьому судом враховуються роз`яснення, викладені п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 про те, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Аналізуючи надані позивачем докази, суд відзначає, що вони містять відомості про те, відповідач без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації з 2015 року. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, суду були надані докази того, що відповідач понад встановлений 6-місячний строк, не проживає у спірній квартирі без поважних причин. За таких обставин позивач правомірно вимагає визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved