Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що 22.09.2014між АТ\~«АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , шляхом акцептування\~банком пропозиції\~клієнта (оферти),укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75\~000\~грн. Процентна ставка 24\~% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7\~% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50\~грн. АТ\~«АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ\~«АЛЬФА-БАНК». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування у редакції, що діяла на час його підписання. До того ж, Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі. АТ\~«АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору своєчасно та у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Разом з тим, позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 становила 53523\~грн. 03\~коп. Як зазначено, 20.09.2021 між АТ\~«АЛЬФА-БАНК» та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 22.09.2014, укладеним між АТ\~«АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості, за відповідачем, станом на 20.09.2021, обліковується заборгованість у розмірі 53523\~грн. 03\~коп. У позовній заяві також вказано, що 03.07.2024 між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт\~Фінанс» та адвокатом Литвиненко\~О.І. укладено договір про надання юридичних послуг №\~03-07/24. За умовами зазначеного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець надає замовнику послуги захисту прав та інтересів замовника під час розгляду судом будь-якої інстанції справи у якій замовник є учасником. Згідно з пунктом 3.1 зазначеного договору вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 2000\~грн. без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті (актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом. 15.07.2024 ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт\~Фінанс» та адвокатом Литвиненко\~О.І. підписано Акт №\~1 приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги відповідно до договору №\~03-07/24 про надання юридичних послуг від 03.07.2024. Зазначений акт містить детальний опис робіт та час, витрачений на надання юридичних послуг. Відповідно до платіжної інструкції ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт\~Фінанс» здійснено оплату наданих адвокатом Литвиненко\~О.І. юридичних послуг. Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 53523\~грн. 03\~коп., сплачений судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200\~грн. 00\~коп. Ухвалою суду від 21.10.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Разом з тим, 22.10.2024 та 27.11.2024 представником позивача за довіреністю\~ Євтодьєвим\~А.О. подано до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Товариства. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, на підставі наявних у справі доказів. Крім того, у разі неявки відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судовому засідання відповідач визнав заявлені позовні вимоги, зазначивши, що він дійсно укладав кредитний договір з АТ\~«АЛЬФА-БАНК». При цьому, просив врахувати, що 04.12.2024 він сплатив частину заборгованості перед позивачем, а саме у розмір 8000\~грн. 00\~коп. Крім того, зазначив, що він має намір сплатити залишок заборгованості протягом шести місяців. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абз. 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №\~14 від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Перешкод для здійснення розгляду справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не встановлено. Разом з тим, враховуючи позицію Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 25.05.2022 у справі №\~675/2136/19, суд не має права покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Враховуючи думку представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому\~засіданні встановлено\~та матеріалами\~справи підтверджено,\~що 22.09.2014між АТ\~«АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання Оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №\~CCNG-630213499, Паспорту споживчого кредиту, а також Графіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Умовами означеного кредитного договору визначено: мета кредиту\~ для особистих потреб; ліміт кредитної лінії\~ у розмірі 75\~000\~грн.; процентна ставка\~ 24\~% річних; тип процентної ставки\~ фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7\~% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50\~грн. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205, 207 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №\~2-1383/2010 (провадження №\~14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 22.09.2014 між АТ\~«АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] кредитного договору №\~CCNG-630213499. Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Як встановлено при розгляді справи, АТ\~«АЛЬФА-БАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується випискою по рахунку за період з 20.09.2014 по 08.04.2024. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості по картковому кредиту та виписки по рахунку, які додані до позовної заяви, відповідач користувався грошовими коштами АТ\~«АЛЬФА-БАНК», але несвоєчасно погашав заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 становила\~ 53523\~грн. 03\~коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту\~- 45882\~грн. 63\~коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом\~ 7640\~грн. 40\~коп. Наявна у матеріалах справи виписка по рахунку узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом, та є належним доказом. Слід зазначити, що зі всіма умовами кредитування [PERSON] був ознайомлений і прийняв умови кредитного договору №\~CCNG-630213499 від 22.09.2014. Навіть, після отримання кредитних коштів, він не відмовився від договору і не повернув отримані у кредит грошові кошти. У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення кредитного договору №\~CCNG-630213499 від 22.09.2014 між ним та АТ\~«АЛЬФА-БАНК», а також факт отримання та використання кредитних коштів. Судом також встановлено, що 20.09.2021 між АТ\~«АЛЬФА-БАНК» та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу №\~3, відповідно до умов якого ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено у Додатку №\~1-1 до цього Договору. На виконання умов Договору факторингу №\~3 від 20.09.2021, ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт\~Фінанс» сплатив АТ\~«АЛЬФА-БАНК» кошти у розмірі 12\~844\~800\~грн. 00\~коп., що підтверджується платіжним документом №\~559 від 20.09.2021. Відповідно до додатку 1-1 до Договору факторингу №\~3 від 20.09.2021 ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] по кредитному договору №\~CCNG-630213499 від 22.09.2014 на загальну суму 53523\~грн. 03\~коп., з яких: 45882\~грн. 63\~коп.\~ тіло кредиту, 7640\~грн. 40\~коп.\~ відсотки за користування кредитом. Згідно з ст.\~516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст.\~1082 ЦК України). Разом з тим, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі №\~6-979цс15. Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі №\~906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт\~57). Відповідно до статті\~1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~910/16579/20 від 07.09.2022 (п.\~9.5). Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~909/968/16 від 11.09.2018 (п.\~59, 60). Отже, враховуючи зазначені вище обставини, до ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» відповідно до укладеного договору факторингу №\~3 від 20.09.2021 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~CCNG-630213499 від 22.09.2014 на загальну суму 53523\~грн. 03\~коп., з яких: 45882\~грн. 63\~коп.\~ тіло кредиту, 7640\~грн. 40\~коп.\~ відсотки за користування кредитом. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній здійснив лише один платіж 04.12.2024 у розмірі 8000\~грн. 00\~коп. (квитанція №\~1.78985025.1) для погашення кредитної заборгованості на рахунок ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс». На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором у повному обсязі не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.\~80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.\~203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~частин 1-3\~статті 207\~ЦК України\~(у\~редакції,\~чинній на\~момент укладення\~кредитного договору,\~тобто 22.09.2014)\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах,\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин,\~який вчиняє\~юридична особа,\~підписується особами,\~уповноваженими на\~це її\~установчими документами,\~довіреністю,\~законом або\~іншими актами\~цивільного законодавства,\~та скріплюється\~печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом\~ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205, 207 ЦК України). Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.\~1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи кредитний договір №\~CCNG-630213499 від 22.09.2014 та договір факторингу №\~3 від 20.09.2021 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.\~1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.\~610 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №CCNG-630213499 від 22.09.2014 становить\~ 53523\~грн. 03\~коп., з яких: 45882\~грн.\~63\~коп.\~\~тіло кредиту,\~7640\~грн.\~40\~коп.\~\~відсотки за\~користування кредитом. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що відповідачем 04.12.2024 здійснено платіж на рахунок ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у розмірі 8000\~грн. 00\~коп. (квитанція №\~1.78985025.1; призначення платежу: погашення за кредитним договором №\~CCNG-630213499 [PERSON] ). Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мав би наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору, відповідачу у повному обсязі надавалася інформація стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні останній не висловив. Крім того, і на час розгляду цієї справи [PERSON] не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту повного повернення ним заборгованості за кредитним договором №CCNG-630213499 від 22.09.2014, а також не навів своїх розрахунків заборгованості щодо спростування розміру заборгованості, визначеної позивачем. При цьому, враховуючи визнання відповідачем позову, про що зазначено ним у судовому засіданні, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про часткове задоволення позову, враховуючи ту обставину, що після відкриття провадження у даній справі, відповідач частково сплатив заборгованість за кредитним договором №\~CCNG-630213499, у розмірі 8000\~грн. 00\~коп., що підтверджується квитанцією №\~1.78985025.1 від 04.12.2024. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача, у межах заявлених позовних вимог, підлягає заборгованість за кредитним договором №\~CCNG-630213499 від 22.09.2014 у розмірі 45523\~грн. 03\~коп., з яких: тіло кредиту\~ 37882\~грн. 63\~коп., відсотки за користування кредитом\~ 7640\~грн. 40\~коп. В іншій частині слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028\~грн. 00\~коп., що підтверджується платіжною інструкцією №\~4773 від 24.09.2024. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі\~ 3028\~грн. 00\~коп. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується нормами ч.ч.\~2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.\~4, 5 ст.\~137 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №\~379/1418/18 (провадження №\~61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №\~03-07/24 від 03.07.2024, укладений між адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною та ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс»; Акт №\~1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серії\~КС №\~9438/10 від 18.09.2020 на ім`я Литвиненко Оксани Ігорівни. За умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги №\~03-07/24\~від 03.07.2024,\~у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець надає замовнику послуги захисту прав та інтересів замовника під час розгляду судом будь-якої інстанції справи у якій замовник є учасником. Згідно з пунктом\~3.1 зазначеного договору вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 2000\~грн. без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті (актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із Клієнтом. 15.07.2024 ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко\~О.І. підписано Акт №\~1 приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги відповідно до договору №\~03-07/24 про надання юридичних послуг від 03.07.2024. Зазначений акт містить детальний опис робіт, час, витрачений на надання юридичних послуг, вартість та загальна сума\~ 9200\~грн. 00\~коп. Відповідно до платіжної інструкції №\~3564 від 29.07.2024 ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс» перерахувало адвокату Литвиненко\~О.І. 9200\~грн. 00\~коп, як оплату за правничу допомогу згідно з договором №\~03-07/24. Вказані докази є належними та допустимими. Слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №\~201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження №61-15005св19). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як на думку суду, знайшли своє підтвердження доводи сторони позивача про понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду цієї цивільної справи. Крім того, суд враховує той факт, що розмір витрат є справедливим, не завищеним і співмірним з тим обсягом наданих послуг (виконаних робіт), що дає підстави для задоволення вимог про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. Підстав для зменшення розміру таких витрат, суд не вбачає і про зазначене відповідачем заявлено не було. Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задоволені, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі\~ 9200\~грн. 00\~коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial