Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Кудіна А. В. звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 78247316 у розмірі 36 000,00 грн. з яких: 9 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 27 00,00 грн. сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 5358678 в розмірі 5 936,00 грн. з яких: 4 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 1 936,00 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 06179-03/2023 в розмірі 5 000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78247316, відповідно до якого відповідач отримав позику та зобов`язався її повернути в порядку та строки, визначені договором. В подальшому, 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 78247316 від 24.03.2023 року. Відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики № 78247316 від у розмірі 36 000,00 грн. з яких: 9 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 27 00,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Окрім цього, 23.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] був укладений договір позики № 5358678, відповідно до якого відповідач отримав позику та зобов`язався її повернути в порядку та строки, визначені договором. 10.08.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 10-08/2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 195889 від 21.01.2022 року. Відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики № 5358678 в розмірі в розмірі 5 936,00 грн. з яких: 4 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 1 936,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Також 14.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06179-03/2023, відповідно до якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути в порядку та строки, визначені договором. 21.06.2023 року між ТОВ АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» (попередня назва ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») укладено Договір факторингу № 21062023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 06179-03/2023 від 14.03.2023 року. В подальшому 27.12.2023 року між ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27122023-1, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 06179-03/2023 від 14.03.2023 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 06179-03/2023 в розмірі в розмірі 5 000,00 грн. Покликаючись на викладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з [PERSON] за договорами позики та кредитним договором 46 936,00 грн., а також понесені судові витрати у справі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.09.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подала, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомила, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 12-14/. 24.03.2023 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 78247316 відповідно до якого [PERSON] надано позику у сумі 9 000,00 грн., строком на 30 днів із нарахуванням процентів за користування кредитом в розмірі 2,5 % на день /а.с. 9-10/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 10 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за договором позики № 78247316, який був укладений з [PERSON] . Загальна сума заборгованості 36 000,00 грн /а.с. 17/. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 78247316 від 24.03.2023 року за період з 21.09.2023 року по 30.06.2024 року заборгованість [PERSON] становить 36 000,00 грн з яких: 9 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 27 00,00 грн. сума заборгованості за відсотками /а.с. 18/. Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 78247316 від 24.03.2023 року, яка заявлена позивачем до стягнення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі № 761/33403/17). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Зазначена правова позиція узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 року за наслідком розгляду справи № 910/19199/21. З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Таким чином, оскільки відступити право вимоги виконання обов`язку відповідно до положень ст. 509-514 ЦК України можливо лише у конкретному зобов`язанні, однак зобов`язання відповідача станом на 14.06.2021 року (момент переходу права вимоги) не існувало, а тому до виникнення зобов`язання не могло бути передано право вимагати його виконання, тому суд дійшов до висновку, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло прав кредитора по відношенню до відповідача, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за договором позики № 78247316 від 24.03.2023 року слід відмовити. Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 5358678 від 23.03.2023 року та за кредитним договором № 06179-03/2023 від 14.03.2023 року, суд зазначає наступне. 10.08.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 10-08/2023 відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІФОЮ» за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 34-36/. 23.03.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено договір позики № 5358678 (далі Договір), який був підписаний електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу було надано позику у розмірі 4 000,00 грн., строком на 72 днів із нарахуванням процентів за користування кредитом /а.с. 24-28/. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 10-08/2023 від 10.08.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 5358678 в розмірі 5 936,00 /а.с. 38/. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 5358678 від 23.03.2023 року відповідач [PERSON] має заборгованість за договором позики в розмірі 5 936,00 грн. з яких: 4 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 1 936,00 грн. сума заборгованості за відсотками /а.с. 29-30/. 21.06.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» укладено Договір факторингу № 21062023, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 48-50/. В подальшому 27.12.2023 року між ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» (попередня назва ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 27122023-1 відповідно до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 51-52/. 14.03.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір № 06179-03/2023 (далі Договір), який був підписаний електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000,00 грн., строком на 25 днів, тобто до 07.04.2023 року із нарахуванням процентів за користування кредитом /а.с. 44-45/. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу 27122023-1 від 27.12.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 06179-03/2023 в розмірі 5 000,00 /а.с. 54/. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 06179-03/2023 від 14.03.2023 року за період з 26.09.2023 року ро 30.06.2024 року, відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн /а.с. 55/. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Положеннями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як зазначено у ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надану йому позику та кредит, не сплатив відсотки в строки, передбачені договором позики. Беручи до уваги, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов`язання за договором позики № 5358678 від 23.03.2023 року та за кредитним договором № 06179-03/2023 від 14.03.2023 року, не виконує, право вимоги за якими згідно договорів факторингу набув позивач, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. За положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути 705,52 (23,3 % від 3 028,00 грн.) грн. судового збору.

Outcome: partial