Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

05 листопада 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від подружніх стосунків з відповідачкою [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу, виданого 01 жовтня 2024 року Варвинським районним судом Чернігівської області у межах цивільної справи №731/572/24, з нього стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином повноліття. Окрім сина [PERSON] на його утриманні також перебуває син від попереднього шлюбу із [PERSON] [PERSON] , [INFO] , на якого, згідно рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2014 року по справі №731/402/14, також, стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини усіх його доходів, щомісячно. Позивач стверджує, що він дбає про дітей та регулярно сплачує аліменти, загальний розмір яких нині становить більше 50% від всіх його доходів. Однак, оскільки судом, під час видачу судового наказу, не було враховано факт перебування на його утриманні сина від попереднього шлюбу, наявні правові підстави для їх зменшення. Поза цим, вказує, що в силу зміни його сімейного стану у нього недостатньо коштів для проживання та достатнього забезпечення сім`ї в цілому. У зв`язку з цим, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, стягуваних із нього за судовим наказом, виданим Варвинським районним судом Чернігівської області 01 жовтня 2024 року по справі №731/572/24 (провадження №2-н/731/140/24), на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2024 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20 грудня 2024 року. Ухвалою суду від 20 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 січня 2025 року. 10 січня 2025 року позивач звернувся до суду із заявою про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с. 48, 49). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 10 січня 2025 року [PERSON] звернувся із заявою про здійснення судом розгляду справи за його відсутності, при цьому вказав на явку свого представника. Заявлені ним вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с. 48). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. 18 грудня 2024 року звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи за її відсутності, пред`явлений до неї позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення (а.с. 36). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги факт визнання відповідачем пред`явлених до неї позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі з 10 вересня 2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 13). За період подружніх відносин у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] , свідченням чого є відповідна копія його свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). Як вбачається із Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 22 жовтня 2024 року, за адресою [ADDRESS] , проживають без реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). У зв`язку з відсутністю добровільної домовленості сторін щодо участі позивача в утриманні дитини, на підставі судового наказу, виданого 01 жовтня 2024 року Варвинським районним судом Чернігівської області у межах цивільної справи №731/572/24 (провадження №2-н/731/140/24) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення із заявою до суду (12 вересня 2024 року) до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 01 жовтня 2024 року (а.с. 15) та перебуває на примусовому виконанні (а.с. 49). Крім цього, суд також зважає, що на утриманні позивача [PERSON] також перебуває син від попереднього шлюбу із [PERSON] [PERSON] , [INFO] (а.с. 17, 20). Аналогічним чином, з підстав відсутності добровільної домовленості позивача із попередньою дружиною [PERSON] , на утримання сина [PERSON] із позивача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки усіх його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2014 року, свідченням чого є копія відповідного рішення Варвинського районного суду Чернігівської області, ухваленого 25 червня 2014 року у межах справи №731/402/14. Вказане рішення набрало законної сили 07 липня 2024 року (а.с. 18-19). На виконання вказаного рішення суду, 08 липня 2014 року Варвинським районним судом Чернігівської області було видано відповідний виконавчий лист (а.с. 21), який був пред`явлений до примусового виконання у межах виконавчого провадження №43955559, відкритого 11 липня 2014 року (а.с. 22). Таким чином, судом встановлено, що з позивача [PERSON] , щомісячно, стягуються аліменти на двох дітей у загальному розмірі 58.3% від його заробітку (доходу). Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому слід враховувати, що зміна сімейного стану народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а позивач повинен довести належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20, від 30 серпня 2021 року у справі №301/2160/20. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що на момент винесення судового наказу щодо стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , не було враховано те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина від першого шлюбу син [PERSON] , та той факт, що на його утриманні у цілому перебуває уже двоє дітей від різних шлюбів. Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. У зв`язку з цим, суд зважає, що дійсно оскільки вирішення питання щодо стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] здійснювалося у наказному провадженні, то в силу порядку розгляду даної категорії справ, судом не могло бути враховано наявність у платника аліментів іншої неповнолітньої дитини, виходячи із специфіки прийняття такого виду рішення як судовий наказ, який виноситься без участі сторін та без можливості долучити додаткові докази. З цих підстав, суд сприймає доводи сторони позивача обґрунтованими та сприймає вказану обставину як свідчення зміни його сімейного стану у розумінні ч.\~1 ст. 192 СК України. Крім того, суд зважає, що позивачем в обґрунтування необхідності зменшення аліментів вказано, що його матеріальний стан, після призначення судом аліментів, також змінився, адже в силу перебування на його утриманні двох дітей, значно погіршився. Суд бере до уваги, що на момент винесення судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , майновий стан позивача не з`ясовувався у силу специфіки прийняття такого виду рішення як судовий наказ. Як вбачається довідки №459 від 21 жовтня 2024 року, [PERSON] працює в ПАТ «Укрнафта» на посаді старшого інженера з інформаційної безпеки та за період з січня 2024 року по вересень 2024 року отримав заробітну плату у розмірі 741\~597,10 грн, з яких 198\~958,33 грн сплачені ним аліменти (а.с. 24). Інформація щодо зміни місця роботи позивача та його доходу, після видачі вищевказаного судового наказу, позивачем не надана. Разом з тим, враховуючи ті обставини, що на утриманні позивача перебуває двоє дітей, а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, наявні підстави вважати, що його витрати по їх матеріальному утриманні значно зросли, що сприймається судом, як обґрунтування суттєвої зміни майнового стану позивача. Підсумовуючи викладене, суд констатує, що вказаний позов заявлений з підстав суттєвої зміни сімейного та матеріального стану позивача, оскільки, під час призначення судом йому аліментів на утримання сина [PERSON] , не було враховано факт перебування на його утриманні дитини від попереднього шлюбу, на утримання якого вже також стягуються аліменти. На переконання суду, вказані обставини та інші докази по справі слугують підтвердженням зміни сімейного та матеріального стану платника аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку що, вказані позивачем підстави в обґрунтування зміни розміру аліментів заявлені в межах ст. 192 СК України та повинні бути враховані судом. З наведеного вбачається, що розмір аліментів визначений судовим наказом суду має бути змінений із врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Поза цим, суд враховує і той факт, що відповідачкою пред`явлений до неї позов визнаний у повному обсязі та фактично не оспорювався. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на наявність у платника аліментів двох дітей, стан їх здоров`я, стан здоров`я платника аліментів, оскільки відомості щодо його інвалідності чи наявності у нього хронічних захворювань у суду відсутні, останній є працездатною особою, відсутність в матеріалах справи інформації про придбання позивачем коштовного рухомого та нерухомого майна, наявності у нього вкладів в банківських установах, також беручи до уваги мінімальний гарантований розмір аліментів, який може бути призначений на одну дитину, враховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своєї дитини суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] до 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На переконання суду вказаний розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, суд зважає, що стягнення аліментів в даному випадку виконується у частці від заробітку/доходу платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень, у відповідності до рівня доходу платника, і одночасно обмежує мінімальний розмір платежів, гарантований законом на рівні не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved