Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

15.10.2024 позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.03.2024 на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановивши спосіб стягнення аліментів шляхом їх стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, і який має сплачувати відповідач на сина, є недостатнім для забезпечення належного рівня життя дитини, а відповідач працює в Естонії, регулярно отримує заробітну плату, у зв`язку із чим є підстави для зміни розміру аліментів та способу їх стягнення. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.12.2024. 05.12.2024 представник відповідача - адвокат Єлісєєв Д.О. електронною поштою подав відзив, в якому позов не визнав. Зазначає, що позивачкою не надано доказів зміни стану здоров`я дитини та її матеріального становища з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Також не надано доказів поліпшення матеріального становища відповідача та збільшення його доходів. Вважає посилання позивачки на те, що відповідач на даний час працює за кордоном в логістичній компанії «Maxima Eesti OU» на посаді комплектувальника складського приміщення із заробітною платою у 2 000,00 євро безпідставними та недоведеними. Документ, на який посилається позивачка, складений незрозумілою для відповідача та його представника мовою, не містить жодних печаток, підписів, не апостильований, а отже не може бути прийнятий судом як належний доказ зміни матеріального стану відповідача. 17.12.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.12.2024. 20.12.2024 продовжено перерву в судовому засіданні до 03.01.2025. У судовому засіданні 17.12.2024 позивачка позов підтримала та просила задовольнити, відповідач та його представник позов не визнали. У судове засідання 03.01.2025 учасники справи не з`явилися, позивачка через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач та його представник про причини неявки не повідомили. За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу 03.01.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2001, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.08.2024 у справі № 750/8304/24. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 23). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.03.2024 у справі № 750/2729/24 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи з 26.02.2024 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25-27). Позивачка зазначає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, в умовах збільшення прожиткового мінімуму на дитину, рівня цін на продукти, одяг, розвиток дитини, є недостатнім для матеріального утримання дитини. Також дитина має бажання відвідувати спортивні секції та додаткові заняття. Відповідач має постійну роботу в Естонії, регулярно отримує заробітну плату, а тому він має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Належить вважати, що законодавцем при констатації у вказаній частині статті «спосіб аліментів… змінюється…» вказано на необхідність, а не можливість здійснення зміни способу аліментів і це безальтернативне твердження вказує, також, і те, що обставини, перевірка яких передбачена при застосуванні ст. 192 СК України, у даному випадку значення не мають. Мають значення фактично згадані загальні обставини, які перевіряються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Фактично судом вирішується питання про стягнення аліментів новим способом, тобто у новій формі, з перевіркою обставин, що мають значення на час розгляду справи без перевірки обставин, що мали значення в минулому. Тобто спосіб стягнення аліментів встановлюється по новому з перевіркою нових, існуючих обставин. Окрім цього, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10.10.2019 у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24.02.2020 у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19). У частині третій статті 181 СК України законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів. Із вказаної норми закону, також, вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів. За приписами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 3 196 гривень. Відповідно до вимог частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини перші статей 77, 79, 80 ЦПК України). Під час судового розгляду позивачка не довела належними та допустимими доказами ані факту роботи відповідача в Естонії та отримання ним доходу у розмірі 2 000,00 євро, ані матеріальної можливості платника аліментів сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 10 000,00 грн щомісячно. Таким чином, ураховуючи положення статті 182 СК України про мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 196,00 грн, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів на переконання суду буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та дозволить зберегти баланс між потребами дитини та можливостями відповідача щодо матеріального забезпечення дитини. Оплата ж відвідування дитиною сторін спортивних секцій, про що зазначає позивачка у своєму позові, є додатковими витратами на дитину, обов`язок участі в яких передбачений окремою нормою Сімейного кодексу України (стаття 185), та є підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Також, згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial