Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів посилаючись на те, що позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . У 2021 році, після народження дитини, батько був більше зацікавлений у проведенні часу із донькою ніж матір. Під час перебування за кордоном, відповідач мала більше можливості спілкуватися та знаходитися з дитиною. Після повернення до України, матір почала відділятися від дитини, у зв`язку з чим позивач «взяв кермо у свої руки», тому [PERSON] , незважаючи на емоційну віддаленість матері, відчула мужнє батьківське крило та любов. Після приїзду матері із-за кордону, батьку було повідомлено про втому від нього та доньки, про втому від постійних лекцій з боку позивача щодо заощадження та раціонального використання грошових коштів. Відповідача буквально дратувало все, та втомившись від напруженості відповідач вирішила виїхати за кордон та залишити доньку разом із батьком. Досить швидко позивач зрозумів помилковість своїх суджень стосовно того, що донька у дворічному віці потребує дівочо-материнського часу та уваги, адже після переїзду розмова матері та доньки відбувалася не більше п`яти хвилин, після чого [PERSON] повертається до повсякденного життя та іграшок, які здавалось б цікавіше, ніж розмова із матір`ю. Така, на погляд позивача, легковажна реакція доньки на голос матері свідчить про незацікавленість мами до рідної доньки, адже діти все відчувають. Малолітня [PERSON] виявляє позитивне ставлення до обох батьків. Фігура батька є для дитини об`єктом надійної прив`язаності, найбільш значимим дорослим. До матері дитина виявляє загальне позитивне ставлення, її дитина оцінює як рідну людину. З 19.12.2023 року з відома та бажання відповідача дитина проживає з позивачем. З цього часу [PERSON] займається вихованням [PERSON] , піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку її природних здібностей, поважає її гідність, прислуховується до її думки. Батько прагне до того, щоб дитина мала все найкраще. Піклуючись про здоров`я дитини, позивач забезпечує доньку необхідними поживними речовинами, тому [PERSON] харчується корисною їжею, що безпосередньо впливає на гарне самопочуття дитини, гарантує міцне здоров`я та розумові здібності. [PERSON] озвучує бажання проживати з батьком, як з об`єктом надійної прив`язаності та значимим дорослим. Оскільки із кінці грудня 2023 року [PERSON] проживає з батьком в атмосфері любові, турботи та захисту, позивач повністю забезпечує її матеріально, піклується про її моральний, духовний та фізичний розвиток, навчання, займається її вихованням, дитина має відмінні житлові умови, має сталий зв`язок з бабусею та дідусем, спілкується із матір`ю, перебуває у доброму психологічному стані, задоволена життям, емоційно врівноважена та спокійна, подальше проживання її із батьком сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів спільної з відповідачем дитини. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 08.05.2024 року до суду через електронну пошту від відповідача надійшла заява про прийняття законного та обґрунтованого рішення з якої вбачається, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання спільної малолітньої доньки із батьком, оскільки вважає, що це відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та забезпечить їй щасливе та комфортне життя. Наразі вона вже довгий час проживає в Німеччині та, у зв`язку з її теперішнім сімейним станом, не зможе забезпечити належний догляд за донькою. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2024 року закрито підготовче провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2024 року витребувано висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку. В судове засідання відповідач не з`явилася, в заяві від 07.05.2024 року просила суд здійснювати розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами без участі відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2019 року, який рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 04.04.2024 року розірвано. Від цього шлюбу у сторін народилась одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , про що Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зроблено відповідний актовий запис № 4165 та видане свідоцтво серії [NUMBER] . З довідки № 26 від 10.04.2024 року дошкільного навчального закладу № 282 вбачається, що [PERSON] , [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад з 07.08.2023 року по теперішній час. З копії характеристики вихованки групи раннього віку № 3 дошкільного навчального закладу № 282 на [PERSON] , вбачається, що дитина відвідує заклад з 07.08.2023 року по теперішній час. За час відвідування зарекомендувала себе як дитина, яка контактує з дорослими вибірково, за власним уподобанням. В діяльність включається за настроєм. Зовнішній вигляд дитини охайний, відповідає віку. Фізично дитина розвинута добре. Дитина легко знаходить спільну мову з однолітками. В цілому дитина активна та доброзичлива, вміє дотримуватися правил поведінки в дошкільному навчальному закладі. З акту обстеження умов проживання № 2 від 05.01.2024 року, складеного головним спеціалістом відділу соціально-правового захисту дітей Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації вбачається, що [PERSON] , 14.08.2021 року проживає в квартирі [ADDRESS] . У мови проживання добрі, в квартирі проведено косметичний ремонт, квартира обладнана необхідною побутовою технікою та меблями, побут родини організований, дотримано санітарних норм. Для виховання та розвитку дитини облаштовано окремий куточок для проведення дозвілля та ігор, окреме ліжко для сну, розвиваючи іграшки, одяг та взуття в достатній кількості. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації батько - [PERSON] , працює ФОП, дочка - [PERSON] . З відповіді Дніпровського управління ГУ НП у м.Києві від 25.12.2023 року вбачається, що під час розгляду звернення [PERSON] працівниками поліції було перевірено [PERSON] за місцем помешкання. Під час перевірки та спілкування з сусідами було встановлено, що останній характеризується з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, скарг від сусідів не надходило. На будь-яких обліках Дніпровського УП ГУНП у м.Києві не перебуває. З довідки № 488545 від 14.12.2023 року виданої КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» вбачається, що [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. З витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» вбачається, що [PERSON] на території України станом на 10.12.2023 року не знятої чи непогашеної судимості не має. [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець. Згідно даних дозволу на проживання № 126242384 [PERSON] , має право на проживання у Німеччині з 16.01.2024 року по 04.03.2025 року. Звертаючись до суду із позовом позивач наполягає на тому, що з відома відповідача з 19.12.2023 року дитина проживає разом із позивачем. Позивач повністю забезпечує її матеріально, піклується про її моральний, духовний та фізичний розвиток, навчання, займається її вихованням, дитина має відмінні житлові умови, має сталий зв`язок з бабусею та дідусем, спілкується із матір`ю, перебуває у доброму психологічному стані, задоволена життям, емоційно врівноважена та спокійна, подальше проживання її із батьком сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів спільної з відповідачем дитини. Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини, спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. При розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частини четверта, п`ята статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надано висновок від 13.11.2024 року з якого вбачається, що враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . З висновку вбачається, що після розлучення батьків малолітня дитина [PERSON] , [INFO] залишилась проживати з батьком, який займається її вихованням та утриманням. Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї проведено обстеження в квартирі за адресою проживання дитини. Під час обстеження умов проживання було встановлено, що в помешканні чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі, речі побуду та вжитку. Для дитини створені всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку. Мати дитини, [PERSON] , про засідання комісії була попереджена належним чином, на засідання не з`явилась, надіслала заяву про те, що не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком. Суд, не погоджується з висновком органу опіки та піклування оскільки він є необґрунтованим та оцінюється судом критично з огляду на наступне. Цей висновок не є достатнім як доказ у справі, оскільки він не містить даних щодо намагання органу опіки та піклування провести опитування дитини, крім того, у ньому не наведено підстав та аргументів, які саме інтереси дитини враховано. Орган опіки та піклування складаючи висновок не звернув увагу, що мати дитини не заперечує щодо визначення місця проживання дитини із батьком, що фактично є підтвердженням відсутності спору між матір`ю та батьком щодо місяця проживання малолітньої дитини. Судом встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання. Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідачка не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала. В судове засідання мати дитини не з`явилась жодного разу, достеменно будучи обізнаною про наявність на розгляді в суді позову батька про визначення місця проживання дитини. Мати дитини як до органу опіки на піклування так і до суду надала пояснення, що вона не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком. Поведінка та пояснення відповідачки надані до Служби у справах дітей та сім`ї та до суду дають суду підстави для висновку про те, що фактично відповідачка не заперечує, щоб було ухвалено рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надано. За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення [PERSON] до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, який фактично проживав і проживає разом з дитиною, між батьками дитини виник спір саме щодо її місця проживання, оскільки мати дитини [PERSON] не вимагала від батька дитини змінити її місце проживання, не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою, при вирішенні органом опіки та піклування питання про визначення місця проживання дитини відповідач участі не приймала, проте в поясненнях не заперечувала проти визначення місця проживання дитини з батьком. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді. Щодо вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з положень ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. Виходячи з положень статей 181, 182 Сімейного кодексу України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач [PERSON] - матір дитини, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд присуджує до сплати аліментів відповідачу, починаючи з 22.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів підлягає задоволенню частково. Щодо розподілу судових витрат, то ч. 1 ст.141 ЦПК України визначено,що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини відмовлено, витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача. Одночасно із цим, відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] в дохід держави 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial