Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Суботцівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області 03.04.2024 звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати відумерлою спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , та складається із земельної ділянки площею 4,04 га, кадастровий номер 3522287400:02:000:0588, розташованої на території Трепівської сільської ради, та передати її у власність територіальної громади Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначив, що 30.11.2023 до Суботцівської сільської ради надійшло повідомлення від начальника відділу земельних відносин екології та природних ресурсів [PERSON] про те, що за повідомленням ФГ «Максимова» виявлено факт не успадкованої земельної ділянки на території Трепівського старостинського округу, яка належала [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] мав на праві приватної власності земельну ділянку розміром 4,04 га, кадастровий номер 3522287400:02:000:0588, яка розташована на території Трепівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, на підставі державного акту серії І-КР №029309 від 30.06.2002. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана вище земельна ділянка, спадкоємці за законом та заповітом у померлого відсутні, померлий проживав та був зареєстрований з 2000 року і до дня смерті за адресою: с.Новотрепівка Кропивницького району Кіровоградської області. Оскільки після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, після відкриття спадщини минув один рік, тому майно померлого, в тому числі і земельна ділянка, має бути визнаною відумерлою спадщиною та перейти у власність Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. В судове засідання представник заявника не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в м.Кіровограді помер [PERSON] , [INFO] , про що Міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області 14.09.2004 складено відповідний актовий запис №2561, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00043394787 від 01.02.2024. За життя [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-КР №029309 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,04 га з кадастровим номером 3522287400:02:000:0588, розташована на території Трепівської сільської ради Знам`янського (нині Кропивницького) району Кіровоградської області. Згідно з довідкою, виданою 07.02.2024 виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, померлий [PERSON] з 03.03.2000 і до дня смерті [INFO] був зареєстрований та проживав в с.Новотрепівка Знам`янського району Кіровоградської області. На день смерті разом з померлим проживали та були зареєстровані: його дружина [PERSON] , [INFO] , донька дружини [PERSON] , [INFO] , син дружини [PERSON] , [INFO] . Від імені померлого сільською радою заповіт не посвідчувався. Разом з цим, з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75945642 від 23.02.2024 вбачається наявність чинного заповіту померлого [PERSON] , посвідченого 09.06.2003 приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М., номер в реєстрі нотаріальних дій - 476, номер у спадковому реєстрі 49433247. Зазначені відомості також підтверджені Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №78196479 від 02.09.2024, наданою нотаріусом. Як вбачається з наданої суду копії заповіту, [PERSON] за життя 09.06.2003 заповів [PERSON] належну йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-КР №029309 від 30.06.2002 земельну ділянку, яка розташована на території Трепівської сільської ради Знам`янського (нині Кропивницького) району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78196472 від 02.09.2024. Судом також встановлено, що померлий [PERSON] мав доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить запис акта про народження №21 від 19.11.1999, складений Трепівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, в якому [PERSON] записаний батьком дитини, а його дружина [PERSON] матір`ю. На день смерті [PERSON] його донька [PERSON] була малолітньою. З наданих 20.11.2024 Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) суду відомостей встановлено, що актових записів щодо можливих зміни імені, реєстрації шлюбу або факту смерті дружини померлого - [PERSON] та його доньки - [PERSON] , не виявлено. Рішенням Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №3569 від 29.03.2024 вказану сільську раду визнано Установником управління та прийнято в тимчасове управління сільської ради зазначену вище земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] , у зв`язку з відсутністю спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини до часу державної реєстрації права власності спадкоємцями або до набрання законної сили рішення суду про визнання спадщини відумерлою. Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму ст.1277 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Тобто, правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом. В даному випадку, вирішуючи вимогу визнання спадщини відумерлою, суд повинен перевірити коло спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого [PERSON] , з`ясувати чи усунені вони від права на спадкування, прийняли або не прийняли спадщину, або ж відмовилися від її прийняття. Відповідно до ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). В свою чергу, згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом з матеріалів справи, померлим [PERSON] за життя був складений заповіт на користь [PERSON] . Зазначена особа на день смерті разом з померлим постійно не проживала, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк нотаріусу він не подавав, а отже [PERSON] є таким, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не прийняв. Будь-які інші спадкоємці після смерті [PERSON] у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори також не зверталися, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Разом з цим, згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, чинне законодавство пов`язує можливість прийняття спадщини не тільки з фактом подання заяви про прийняття спадщини, а і з самим фактом проживання за однією адресою з померлим. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] разом з померлим постійно проживали та були зареєстровані: його дружина [PERSON] , [INFO] , донька дружини [PERSON] , [INFO] , син дружини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, зазначені особи прийняли спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому з часу відкриття спадщини вона належить їм і вони мають право на спадкування, зокрема і вищезазначеної земельної ділянки. Крім того, згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Як встановлено судом, померлий [PERSON] мав доньку [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті батька була малолітньою, а тому на підставі ч.4 ст.1268 ЦК України вона також є такою, що прийняла спадщину. Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину чинним законодавством України не обмежено. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою (п.8 ч.2 ст.293 ЦПК України). Згідно зі ст.335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Разом з цим, заявником не надано суду доказів, які б свідчили про відсутність спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття спадщини, або ж про їх відмову від її прийняття. При цьому, відповідно до ч.1 ст.338 ЦПК України суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону лише у разі встановлення, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття. Крім того, другою вимогою заявника є передача земельної ділянки, яка належала померлому [PERSON] , як відумерлої спадщини, у власність територіальної громади Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Проте, як вказують роз`яснення, викладені у чинному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитися вимоги позовного характеру, зокрема, вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади. Суд, відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України, лише визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування у передбачених законом випадках. З огляду на викладене та враховуючи наявність спадкоємців за законом після смерті [PERSON] та відсутність доказів усунення їх від права на спадкування, або ж про їх відмову від прийняття спадщини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою. Згідно з ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Оскільки відповідно до п.15-1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» органи місцевого самоврядування звільнені від сплати судового збору за подання заяви про визнання спадщини відумерлою, тому судові витрати у даній справі необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed