Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

06.11.2024 року [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Цехотська Т.В., звернулась до суду з позовом, у якому просить змінити розмір стягнення аліментів, які стягуються згідно судового наказу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30.03.2015 року у справі №2-н/479/17/15, та стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, який згідно рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15.04.2015 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою. Згідно судового наказу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30.03.2015 року у справі №2-н/479/17/15 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан позивачки погіршився, вона не працює, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області як отримувач пенсії по інвалідності, розмір якої становить 2980 грн. на місяць, якої не достатньо для утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, ліки та навчання дитини у ВСП «Первомайський фаховий коледж НУК ім.. Адмірала Макарова» за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» на контрактній основі, сума навчання у рік складає 9250 грн. На момент подачі позову у відповідача змінилось матеріальне становище та обсяг доходів, оскільки останній є військовослужбовцем ЗБС, отримує систематичний дохід у виді грошового забезпечення, має дохід від оренди земельної ділянки, власником якої він є, тобто має можливість допомагати матеріально дитині у розмірі, більшому ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. Тому вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі та у відсутні позивачки, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та у відсутність відповідача. Цією ж заявою по суті справи представник відповідача вважає, що вимоги позивачки не є відповідною до обставин справи, позивачка вибрала не належний спосіб захисту, у зв`язку з чим просить у задоволенні позовної вимоги відмовити у повному обсязі. Дослідивши надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] дівоче) сторони у справі - є батьками неповнолітнього\~ [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час аліментів, що сплачує відповідач недостатньо для утримання сина та забезпечення його повноцінного розвитку. Крім того, позивачка не працює, отримує пенсію по інвалідності, а відповідач здоровий та працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в збільшеному розмірі, оскільки аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які відповідач зобов`язаний сплачувати, не вистачає для гармонійного розвитку дитини. Отже, між сторонами виник спір щодо підстав для зміни розміру аліментів, шляхом їх збільшення, на утримання неповнолітньої дитини, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 2 статті 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Як вбачається з ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право вимагати зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до судового наказу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30.03.2015 року у справі №2-н/479/17/15 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд погоджується з доводами сторони позивачки, що даний розмір аліментів є недостатній для утримання дитини, оскільки з кожним роком дитина потребує більше коштів для забезпечення її гармонійного розвитку, навчається в школі чи коледжі, відвідує додаткові заняття, а також збільшився і законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Судом також беруться до уваги інфляційні процеси, які відбуваються в державі останнім часом. Розмір аліментів визначений судовим наказом від 30.03.2015 не дозволяє позивачці забезпечити належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізіологічний розвиток. Доводи представника відповідача щодо не відповідності вимог позивачки обставинам справи, що потягло до обрання неналежного способу захисту, суд відхиляє за їх необґрунтованістю. Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами дитини, встановленими обставинами, дають підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки це забезпечить адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дитини. Враховуючи те, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, покращують її матеріальне становище, тому суд приходить висновку про наявність достатньо підстав для збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, з твердої грошової суми, у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд зазначає, що, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у даному випадку має місце збільшення розміру стягнення вже присуджених аліментів, новий спосіб яких сплачується з дня набрання даним рішенням законної сили, а не присудження аліментів за рішенням суду, стягнення за якими проводиться від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved