Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі позивач, ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 837251095 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до цього договору відповідачу було надано кредит на суму 13800,00 грн строком на 30 днів від дати отримання кредиту з встановленням процентної стави в розмірі 1,91 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами (дисконтна процентна ставка). Окрім того, сторони договору погодили, що за користування кредитом понад вказаний строк до правовідносин між ними застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався укладенням додаткових угод, востаннє строк дії договору продовжено до 31.12.2024 (додаткова угода №32 від 31.12.2023). На підставі цього договору ТОВ «Таліон Плюс» 25.01.2022 набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 36385,60 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, востаннє додатковою угодою № 3 від 30.12.2022 до 30.12.2024. На підставі цього договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31.07.2023 набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 48311,56 грн. 30.09.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 3009/24, на підставі якого позивачем набуто право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 48311,56 грн. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору № 837251095 від 21.11.2021 та неповернення кредитних коштів у встановлені договором строки станом на момент подання позовної заяви заборгованість відповідача за договором становить 48311,56 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №837251095 від 21.11.2021 у розмірі 48311,56 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді від 31.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 26.11.2024. Ухвалою суду від 26.11.2024 розгляд справи відкладено на 17.12.2024, а в подальшому на 30.12.2024. Ухвалою суду від 30.12.2024 розгляд справи відкладено на 13.01.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляд справи повідомлений відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, заяв та клопотань про відкладення розгляд справи не подавав. На підставі\~наведеного,\~ухвалою суду\~від 13.01.2025\~визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 21.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (MNV9S8S8) укладено договір кредитної лінії №837251095, відповідно до пункту 1.1 якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі Кредитного ліміту на суму 13800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» (а.с.12 зворот -16). Сторони договору погодили, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (пункт 1.7 Договору). Укладаючи вищевказаний кредитний договір його сторони визначили, що строк дії цього договору, вказаний в пункті 1.7 договору, може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду (пункт 1.8 Договору). В пункті 1.9 договору визначено, що на період строку, визначеного пункті 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,91 % від суми кредиту за кожний день користування кредиту. За умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного у п. 1.7 Договору строк, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 1,91% в день від суми кредиту за кожний день користування кредиту. У випадку користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому пункту 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 1,98% в день від суми Кредиту за кожен день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. В підпункті 1.9.3 пункту 1.9 цього договору визначено, що базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший, ніж 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору. Згідно з пунктом 5.3 договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду), чи його дострокового розірвання, є процентами в розумінні частини другої статті 625 ЦК України. Як вбачається з пункту 5.4 договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 5.14 договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній система товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. В пункті 2.1.1.5 договору визначено, що кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, з урахуванням вимог законодавства України. В заявці на отримання грошових коштів в кредит від 21.11.2021, яка містить загальну інформацію про кредит, персональні дані позичальника, також вказано номер банківської картки [PERSON] 4149-51ХХ-ХХХХ-8537 (а.с.24). На підтвердження укладення вищевказаного кредитного договору та надання кредитних коштів до позовної заяви долучено довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також платіжне доручення №f972fd9a-b6e8-4648-895c-0c5d54c4feca про здійснення грошового переказу отримувачу [PERSON] на суму 13800,00 грн на картку 4149-51хх-хххх-8537 (а.с.25, 35). Також в матеріалах справи міститься довідка №3980/47.1-БТ від 08.08.2024, видана АТ «ТаскомБанк» відповідно до договору №48 від 18.07.2019 про те, що за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 21.11.2021 було здійснено успішний платіж №485355 на картку клієнта 4149-51хх-хххх-8537 на суму 13800,00 грн (а.с.82). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №837251095 від 21.11.2022 станом на 25.01.2021 заборгованість [PERSON] за цим договором складала 36390,60 грн, з яких 13800,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 22590,60 грн заборгованість за процентами (а.с.67-68). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №837251095 від 21.11.2021 станом на 31.07.2023 заборгованість [PERSON] за цим договором складала 48311,56 грн, з яких 13800,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 34511,56 грн заборгованість за процентами (а.с.69). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.36-39). 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти пункт 8.2 договору в наступній редакції: «Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором» (а.с.42). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01 (а.с.43-47). 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 (а.с. 48). 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 (а.с. 49). 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року (а.с. 49 зворот). З витягу з реєстру прав вимоги № 170 від 25.01.2022 вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №837251095 від 21.11.2021 на суму боргу 36385,60 грн, з яких 13800,00 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 22585,60 грн - заборгованість за відсотками передано від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс» (а.с.50). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.51-55). Стороною позивача також надано копії додаткових угод до даного договору від 05.08.2020, якими текст договору викладено у нових редакціях, копію додаткової угоди №2 від 03.08.2021, де зазначено про продовження строку дії Договору до 31.12.2022 та копію додаткової угоди №3 від 30.12.2022 до вказаного договору, де зазначено про продовження строку дії Договору до 31.12.2024 (а.с.56). З витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №837251095 від 21.11.2021 на суму боргу 48311,56 грн, з яких 13800,00 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 34511,56 грн - заборгованість за відсотками передано від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (а.с.57-58). 30.09.2024 між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 3009/24, за умовами якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.59-62). З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 837251095 від 21.11.2021 на суму боргу 48311,56 грн, з яких 13800,00 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 34511,56 грн заборгованість за відсотками передано від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» (зворот а.с.64-65). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Частинами п`ятою-сьомою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору кредитної лінії №837251095 від 21.11.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] вбачається, що відповідно до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та [PERSON] підписав його одноразовим ідентифікатором MNV9S8S8, відправленим 21.11.2021 о 23:22:22, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі №234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Договір містить податковий номер [PERSON] , адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону. Доказів того, що на банківську картку [PERSON] не було перераховано кредитні кошти за договором матеріали справи не містять та на спростування цього відповідачем не надано. Таким чином, відсутні підстави вважати, що вказаний кредитний договір не був укладеним. Що стосується договорів факторингу, то суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно з статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як встановлено судом, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, термін дії якого продовжувався додатковими угодами до даного договору №19, №26, №27, №31 та №32 до 31.12.2024 включно. Згідно пунктом 2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно пункту 1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі №910/11965/16. Однак, на думку колегії суддів, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що право вимоги за спірним кредитним договором від 01.03.2020, не могло виникнути на підставі договору факторингу, який був укладений раніше, оскільки у вказаних вище правових позиціях Верховного Суду, на які послався суд першої інстанції, касаційний суд вказував на те, що така майбутня вимога можлива, однак за умови її визначеності. Суд вважає, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 договір факторингу №28/1118-01, є триваючим правочином та додатковими угодами до даного договору №19, №26, №27, №31 та №32 його термін дії неодноразово продовжувався до 31.12.2024 включно. В межах строку дії вказаного договору можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод. Складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі, без укладення додаткових угод до договору факторингу, не може свідчити про належну передачу прав вимоги від Клієнта до Фактора. Як вбачається з матеріалів справи, після укладення додаткової угоди №27 від 31.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, термін якого продовжено до 31.12.2022, ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №170 від 25.01.2022, в тому числі щодо [PERSON] за спірним кредитним договором (а.с.50). Разом з тим, позивачем, окрім вказаного реєстру прав вимоги, не долучено до матеріалів справи Акту прийому-передачі цього реєстру, а також відсутня будь-яка додаткова угода щодо передачі права вимоги до відповідача заборгованості за кредитним договором. Це ж стосується і наявного в матеріалах справи реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 (а.с.57), підписаного уже ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», Акт прийому-передачі чи додатковий договір щодо передачі якого, в тому числі за спірним кредитним договором, в матеріалах справи також відсутні. Таким чином, позивач ТОВ «Юніт Капітал» не надав доказів переходу права вимоги до відповідача [PERSON] від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за договором кредитної лінії №837251095 від 21.11.2021. При вирішенні вказаного спору по суті судом враховуються висновки Тернопільського апеляційного суду, викладені у постанові від 23.12.2024 у справі №607/15039/24 при розгляді та вирішенні справи за обставин, аналогічних як у розглядуваному спорі. Крім цього, судом при розгляді справи враховано, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: 47. Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу. 48. Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги. У постановах Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17 виснувано, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах. В постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо). Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта. Пунктами 2, 3 реєстру прав вимоги № 170 від 25.01.2022 сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог становить 40% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 8939187,17 грн. Визначено, що сума фінансування за цим реєстром прав вимоги підлягає сплаті фактором у чотири етапи до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25 % від суми фінансування. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, тому суд вважає, що у зв`язку з відсутністю доказів оплати за договорами факторингу, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал». З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. За змістом пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed