Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1 листопада 2024 року до Томашпільського районного суду, посилаючись на ст. 526, 530 ЦК України, звернувся представник ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», що розташоване по вул. Набережно-Лугова, 8, в м. Київ до [PERSON] яка проживає по [ADDRESS] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» позов обґрунтував наступним. 24 червня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z06.22006.005405975. Відповідно до умов договору кредиту № Z06.22006.005405975 від 24 червня 2029 року банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 49999, 00 грн включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3. договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 21,99% річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання договору умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти в сумі 49999, 00 грн строком до 24 червня 2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами цього договору. Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 49999,00 грн в строки визначені умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договорами кредиту та відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № Z06.22006.005405975 від 24 червня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року становить 141578,85 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом - 48479,59 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 35430,38 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 57668,88 грн. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма факторинг», а ТОВ «Оптіма факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором , відступаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», був укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма факторинг» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняло права вимоги за кредитним договором № Z06.22006.005405975 від 24 червня 2019 року. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу ТОВ «Оптіма факторинг», відступає ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма факторинг», за плату та на умовах визначених договором факторингу. За таких обставин до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними та угодами, зокрема за договором № Z06.22006.005405975 від 24 червня 2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», тому останні вимушені з даним позовом звернутися до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 8 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 2 грудня 2024 року з викликом сторін. Ухвалою Томашпільського районного суду від 2 грудня 2024 року розгляд справи відкладено на 16 грудня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 грудня 2024 року розгляд справи відкладено на 3 січня 2025 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак згідно вимог, що містяться в позові просить розгляд справи провести без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності чи відзиву до суду не надала. Представник відповідачки - адвокат Дунаєв І.Б. 2 грудня 2024 року та 2 січня 2025 року направляв на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, однак доказів поважності причин неявки до суду не подавав, відтак суд розціню неявку відповідачки та її представника, як неявку без поважних причин. Оскільки відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомив, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час судового засідання, відзиву на позов до суду не подала, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, відповідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши права та обов`язки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 червня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z06.22006.005405975. Згідно даного договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту - цільовий, сума кредиту - 49999,00 грн, процентна ставка та тип - 21.99 % - змінювана, строк кредиту, місяців 60. Дата повернення кредиту 24 червня 2024 року. На виконання умов договору АТ «Ідея Банк» виконало взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором та надало кредит в зазначеному в договорі розмірі, що підтверджується ордером - розпорядженням про видачу кредиту від 11 липня 2019 року та випискою по рахунку [PERSON] . Згідно Договору факторингу № 19/12-2023 від 19 грудня 2023 року укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг», відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № Z06.22006.005405975 від 24 червня 2019 року, що укладений між АТ «Ідея Банк» та відповідачем. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 19/12-2023 від 19 грудня 2023 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором Z06.22006.005405975 від 24 червня 2019 року у загальній сумі 141578,85 гривень. Згідно Договору факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року укладеного між ТОВ «Оптіма факторинг», та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № Z06.22006.005405975 від 24 червня 2019 року, що укладений між АТ «Ідея Банк» та відповідачем. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором Z06.22006.005405975 від 24 червня 2019 року у загальній сумі 141578,85 гривень. Відповідно до ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто відповідачка зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з порушенням зобов`язань [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» за кредитним договором № Z06.22006.005405975 від 24 червня 2019 року в сумі 141578,85 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом - 48479,59 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 35430,38 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 57668,88 грн. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасила, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на підтвердження позивачем заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з[PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 141578,85 грн. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» понесло судові витрати, що складаються з 3028 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» підлягає судовий збір в розмірі 3028 гривень. Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 1 липня 2024 року, додаткової угоди № 1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 1 липня 2024 року, акта № 1 прийому - передачі наданої правової допомоги від 5 вересня 2024 року, позивачем сплачено 7000 гривень за правову допомогу. Тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають до стягнення на користь позивача, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 7000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved