Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] ( [PERSON] ) про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просить змінити розмір аліментів, які визначені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.03.2019, стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути половину вартості понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини, які пов`язані із навчанням в розмірі 30565 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із 08.02.2007 року вона перебувала із відповідачем у шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2016 р., розірвано. У даному шлюбі народились дочки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.03.2019 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн., на кожну дитину,щомісячно. Однак, позивач зазначила, що розмір аліментів було визначено більш як п`ять років тому, відтак із вказаного часу зросли витрати на дітей. Станом на даний час вказаний розмір аліментів є меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатний та отримує дохід, він працевлаштувався та отримує високу заробітну плату. Відтак, позивач вважає, що він спроможний сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно. Крім цього, зазначила, що відповідач на праві спільної часткової власності володіє квартирою площею, 50,4 м.кв. в [ADDRESS] . Також, позивач вказала, що вона понесла додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням комп`ютерною технікою, що необхідна для навчання старшої дочки та оплатою вартості навчання у коледжі, а також сплатила навчання у художній школі дочки. Так, позивач придбала ноутбук вартістю 33500 грн., сплатила 24720 грн. за навчання у коледжі та у художній школі - 2910 грн. Відтак, позивач понесла додаткові витрати на загальну суму 61130 грн. Додаткові витрати понесені у зв`язку із оплатою навчання, забезпеченням її технікою для повноцінного навчання у навчальному закладі. Також позивач зазначила, що понесла витрати за отримання правничої допомоги, які можуть складати у розмірі 6000 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.10.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позов у якому позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні повністю. Так, серед іншого, зазначив, що на даний час він не працює та має мінливий дохід у розмірі 10,0 тис.грн. на місяць. Також вказав, що він 09.10.2019 уклав шлюб із гр.. [PERSON] та проживає однією сім`єю із нею та дітьми, у тому числі повнолітньою її дочкою від першого шлюбу, яка є особою з інвалідністю. Також зазначив, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що він з метою проведення реабілітації повнолітньої дочки його дружини [PERSON] перебував за кордоном, де поніс витрати на її лікування. На даний час, він перебуває в пошуку роботи, не працює. Відтак, вважає, що позовні вимоги позивача у частині збільшення розміру аліментів, які стягуються із нього є надуманими та необґрунтованими, оскільки його фінансове становище на даний час не дає змогу сплачувати зазначену позивачем суму аліментів. Також, вважає вимогу позивача про стягнення із нього понесених позивачем додаткових витрат на дитину необґрунтованою, оскільки на його думку, остання не довела особливих обставин, які зумовили необхідність платного навчання дочки у коледжі, мотивів вибору освітнього закладу у якому вона навчається. Вважає, що укладення позивачем договору на навчання дочки у Тернопільському кооперативному фаховому коледжі не було погоджено із ним, як батьком дитини. Також вважає, що доказ про оплату позивачем вартості комп`ютерної техніки не мітить інформації про особу покупця, у фіскальному чеку про його придбання не зазначено, що він призначений для його дочки. Звертає увагу, що сума за придбаний позивачем ноутбук складається із кредитних коштів у розмірі 20580 грн. та готівкових у розмірі 12920 грн. Крім цього, вказав, що попередній розрахунок витрат пов`язаних із наданням йому правової допомоги складає 5000 грн., які він просить стягнути із позивача. Позивач відповіді на відзив не подавав. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Парійчук Ю.Д. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача - адвокат Ващук Я.С. в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив з підстав наведених у відзиві на позов. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі із 08.02.2007 року, який було розірвано 05.12.2016 рішенням Тернопільського міськрайонного суду, яке набрало законної сили. У сторін під час шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1023 та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №2352. Як вбачається із витягу із реєстру територіальної громади від 15.09.2024 та копії будинкової книги, неповнолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 12.10.2007 року проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.03.2019, яке набрало законної сили, (справа №607/4743/19) задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2017, шляхом стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки від 19.09.2024 №276, виданої Тернопільським кооперативним фаховим коледжем, неповнолітня [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання зазначеного коледжу, навчається із 01.09.2023 в платній групі, стипендії не отримує та закінчує навчання 30.06.2027. Як вбачається із копії договору про надання платної освітньої послуги від 01.08.2023, укладеного між Тернопільським кооперативним фаховим коледжем та вступником [PERSON] , його предметом якого є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги. Пунктом 1 розділу ІІІ зазначеного правочину передбачено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 95 690 грн.. Вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 1) 2023-2024 навчальний рік - 19990 грн.; 2) 2024-2025 навчальний рік - 22900 грн.; 3) 2025-2026 навчальний рік - 25200 грн.; 4) 2026-2027 навчальний рік - 27600 грн. (пункт 2 розділ ІІІ). Замовник вносить плату кожного семестру, а саме повинен порахувати кошти за І семестр навчального року в п`яти денний термін з дня підписання договору. Наступна плата вноситься до 15.01. нового календарного року, за наступний навчальний курс оплата замовником проводиться до 15.07 та 15.01. відповідно. (пункт 3 розділ ІІІ). 10.06.2024 до вказаного договору між сторонами укладено додаткову угоду згідно якої вартість навчання збільшується на 3%, відтак за 2024-2025 навчальний рік передбачено оплату у розмірі 23600 грн. Як вбачається із квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки А-Банк №16559945 від 29.07.2024, [PERSON] перераховано Тернопільському кооперативному торгівельно-економічному коледжу за оплату за навчання за [PERSON] на виконання зазначеного договору 4720 грн. Крім цього, [PERSON] було здійснено перерахування зазначеному закладу освіти на вказані цілі: 20000 грн. (квитанція до платіжної інструкції про переказ готівки №0.0.3128019854.1 від 02.08.2024 на суму 10 000 грн.; квитанція до платіжної інструкції про переказ готівки №0.0.3399336267.1 від 08.01.2024 на суму 10 000 грн). Також, як вбачається із фіскального чеку від 17.07.2024, позивачем придбано для навчання дочки [PERSON] ноутбук марки «Asus TUF Gaming F15) на загальну суму 33500 грн. Крім цього, позивачем понесені витрати за навчання дочки [PERSON] у художній школі: -15.09.2023 згідно платіжної інструкції №0.0.3200291846.1 на суму 330 грн.; -10.11.2023 згідно платіжної інструкції №0.0.329629403.1 на суму 600 грн.; -21.12.2023 згідно платіжної інструкції №0.0.3375062688.1 на суму 330 грн.; -08.03.2024 згідно платіжної інструкції №0.0.3514480372.1 на суму 990 грн.; -30.04.2024 згідно платіжної інструкції №0.03618367412.1 на суму 660 грн.; всього на загальну суму 2910 грн. Таким чином, загальні додаткові витрати на навчання дочки [PERSON] , які поніс позивач упродовж 2023-2024 років склали 61 130 грн. Судом із пояснень позивача з`ясовано, що вона у 2023-2024 роках працевлаштована не була, щомісячні її доходи складають 10 000 грн.. Державних соціальних допомог не отримує, що підтверджено довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5. Як вбачається з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №394966420 від 16.09.2024, [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 09.10.2019, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області. [PERSON] проживає у [ADDRESS] та склад його сім`ї становить: дружина [PERSON] , син - [PERSON] , дочка дружини [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 20.12.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із довідки форми ОК-5, виданої Пенсійним фондом України, [PERSON] отримав за 2023 рік доходи у розмірі 90674,35 грн., за січень 2024 - 11725,35 грн. З 01.02.2024 по даний час доходів не отримував, оскільки звільнився із роботи та на даний час не працює. Згідно виписки №22 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги Тернопільської міської ради від 11.11.2024, [PERSON] , [INFO] хворіє сколіозом грудно-поперекового відділу хребта Іст., вальгусна деформація нижніх кінцівок. Згідно виписки №23 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги Тернопільської міської ради від 11.11.2024, [PERSON] , [INFO] хворіє ювеніальний ідіоматичним сколіозом грудно-поперекового відділу хребта, хронічний гастродоуденіт, неповна ремісія. Відповідно до інформації наданої на запит суду із Державної прикордонної служби України від 26.12.2024 №19-89271/18/24, [PERSON] виїзджав за межі території України 03.02.2024. Щодо вимог позивача про зміну розміру аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Такі ж висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17 (провадження № 61-37490св18), від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18 (провадження № 61-41266св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц (провадження № 61-20737св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18 (провадження № 61-10529св19), від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18 (провадження № 61-43813св18). У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для зміни розміру аліментів є те, що їх розмір визначений рішенням суду більш як п`ять років тому, зросли витрати позивача на дітей та збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівень життя у країні значно знизився, ціни зросли у рази, що зумовлює збільшення витрат на утримання дітей. Однак, в підтвердження наведеного, позивачем не подано суду жодного (належного та допустимого) доказу, у тому числі на підтвердження, як власних доходів, так і доказів понесених реальних витрат на дитину, збільшення їх розміру, про що [PERSON] зазначається у поданому позові. Окрім цього суд зазначає, що закон пов`язує можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявністю доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та у інших випадках, передбачених СК України. Так, у матеріалах даної справи відсутні докази того, що у відповідача [PERSON] покращилось матеріальне становище, а навпаки, погіршилось, адже останній із 01.02.2024 року не працює, із слів представника відповідача його доходи складають 10,0 грн. на місяць. Крім цього, у нього змінились сімейне становище у сторону перебування ще одного утриманця, а саме неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якої він є згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] . При цьому, сам факт виїзду відповідача за кордон, не може свідчити про покращення його матеріального стану та роботи за кордоном, отримання ним додаткових доходів, оскільки доказів щодо цього суду не надано. Не надано й суду доказів, які б підтверджували покращення його матеріального становища, а саме придбання рухомого та нерухомого майна у цей період, або майна, яке б не відповідало його доходам. Крім цього, суд зауважує, що перебування у спільній частковій власності відповідача 1/3 частки квартири [ADDRESS] не може свідчити про покращення ним свого матеріального стану, оскільки таку власність останній набув ще 09.09.2008 року, тобто до часу ухвалення судового рішення про стягнення із нього аліментів, змінити яке просить позивач. При цьому, вирішуючи позов у цій частині, суд також не бере до уваги й твердження представника відповідача про витрату ним коштів на утримання повнолітньої дочки його дружини [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, оскільки доказів щодо цього суду не надано, а також наголошує про існування обов`язку відповідача, передбаченого ст.180 СК України, здійснення утримання своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Також, матеріали справи не містять доказів погіршення матеріального стану позивача. Відтак, враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині зміни розміру аліментів не підлягають до задоволення, а тому у цій частині позивачу слід відмовити. Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial