Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що 16.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований у Бериславському РВДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №72. У шлюбі в подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося, вони мали, протилежні погляди на життя та ніяк не могли знайти спільної мови ні по побутовим питанням, ні щодо виховання дитини. Збереження сім`ї стало неможливим, вони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, останнім часом шлюб носив лише формальний характер. 22.05.2023 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу будь-які стосунки були припинено, вони з відповідачем проживали окремо, дитина проживала і проживає із позивачем. Суперечок стосовно місця проживання дитини не було. Весь цей час відповідач не цікавився життям сина, та не мав жодного бажання приймати участь у вихованні рідної дитини, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовними вимогами про позбавлення його батьківських прав. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 22.05.2023 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2023 року. Після розірвання шлюбу будь-які стосунки між сторонами були припинено, вони проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Суперечок стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина проживає з позивачкою. Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 06.03.2024 року [PERSON] потребує фізичного, мовленнєвого, когнітивного та емоційного розвитку, а також адаптації і поліпшення фізичного середовища. Для реалізації потреб дитини необхідні кошти, мати дитини не може самостійно забезпечити заняття з спеціалістами для покращення усіх вищевказаних сфер життя дитини для загального покращення стану сина. Більше того, відповідно до довідки із медичної карти амбулаторного хворого, дитині [PERSON] було встановлено діагноз - алергічний риніт середньої тяжкості на стадії загострення, у зв`язку з чим дитина потребує лікування, на яке також постійно необхідні кошти. Весь цей час відповідач не цікавився життям сина, не приймає участь у вихованні рідної дитини, не надає кошти на утримання дитини. Викладенні обставини свідчать про небажання [PERSON] виконувати батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою позбавлення їх батьківських прав. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тому до нього мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 16.12.2024 року за № 01/00/011/181435 за доцільне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавиться вихованням своєї дитини та її духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не бере участь у вихованні дитини, що свідчить про втрату інтересу відповідача до його дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved