Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 24.03.2024 сторонами за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1369-6637, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18000,00 грн.; строк кредитування 300 календарних днів; базовий період сплати відсотків 30 календарних днів; знижена процентна ставка - 2,5 % в день; стандартна процентна ставка - 2,5 % в день. Зазначений кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був попередньо ознайомлений. Кредитний договір у відповідності до норм ч.1\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~був укладений між сторонами у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, ознайомлено з Правилами надання споживчих кредитів та інших супутніх документів. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу 24.03.2024 кредит в розмір 18000,00 грн. Відповідач зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконав. Станом на 08.08.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вищезазначеним кредитним договором становить 75150,00 грн., з яких 18000,00 грн. заборгованість за кредитом, 57150,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 75150,00 грн. Ухвалою судді від 08.11.2024 позовну заяву ТОВ «Укр Кредит Фінанс» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 23.11.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів того, що наявна в матеріалах справи роздруківка кредитного договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», що саме зазначений договір підписувався сторонами. Відповідач не укладав кредитний договір, роздруківку якого надано позивачем. Умови договору про розмір процентів за користування кредитом не відповідають засадам справедливості та добросовісності, а заборгованість за нарахованими позивачем процентами не є співмірною тілу кредиту. Позивачем не надано належних доказів перерахування коштів на рахунок відповідача. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити в задоволені позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Також відповідач просив при ухвалені рішення зменшити розмір процентів за користування кредитом щонайменше до заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом, тобто до 18000,00 грн. Інші заяви по суті справи сторони до суду не подавали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Судову повістку, надіслану судом на адресу реєстрація місця проживання відповідача, повернуто поштою з відміткою про відмову відповідача отримати її. Таким чином, в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачеві. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на викладене, суд вирішив справу розглядати за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши надані позивачем докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 24.03.2024 сторони уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1369-6637 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період сплати відсотків - 30 днів; процентна ставка за кожний день користування кредитом протягом перших 30 днів 1,75 %; стандартна процентна ставка - 2,5 % на день. Кредитний договір підписаний представником позивача кваліфікованим електронним підписом, відповідачем одноразовим ідентифікатором (паролем). Одночасно з кредитним договором відповідачем із застосуванням одноразового ідентифікатора (пароля) підписані правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa». Крім того, відповідач одноразовим ідентифікатором (паролем) підтвердив отримання паспорту споживчого кредиту. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10. 2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Установлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, Кредитний договір у відповідності до норм ч. 1\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~був укладений між сторонами у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію». Вищезазначене спростовує доводи відповідача щодо недоведеності факту укладення сторонами договору в редакції, наданій позивачем. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що Позивач зобов`язання з надання відповідачеві кредиту виконав 24.03.2024 шляхом перерахування грошових коштів в сумі 18000,00 грн. із застосуванням системи платежів LiqPay на рахунок відповідача, за яким здійснювалися платіжні\~операції з\~використанням платіжної\~картки з\~номером [NUMBER] , що підтверджується відомостями, наданими АТ КБ «ПриватБанк», та довідкою позивача. Отже, доводи відповідача щодо недоведеності факту надання йому кредиту спростовуються вищезазначеними доказами. Розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснений позивачем правильно та з урахуванням вимог кредитного договору щодо розміру процентної ставки. Відповідач доказів повного або частково виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за його користування суду не надав, правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості не спростував. З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи відповідача щодо необхідності зменшення неустойки заявленої позивачем до стягнення, є неспроможними, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення процентів за користування кредитом, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитом, а не видом забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Доказів понесення інших судових позивач суду не надав, із заявою про намір подати такі докази після ухвалення рішення суду до суду не звертався.

Outcome: approved