Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), що залишилася після смерті його баби [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в с.\~с. «Галичина» с. Устя-Зелене, с. Міжгір`я, с. Лука на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0243134. Позивач прийняв спадщину як спадкоємець [PERSON] за заповітом, оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном, однак не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. З огляду на наведені обставини просить визнати за ним право на вказану земельну частку (пай). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач Монастириська міська рада не забезпечила явку представника в підготовче засідання, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, з обставинами, викладеними в позові [PERSON] , погоджується. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено такі обставини. З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.2131-4871/2-24 від 20.11.2024 року вбачається, що [PERSON] відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Монастириською районного державною адміністрацією Тернопільської області, на підставі розпорядження Монастириської районної державної адміністрації від 28.03.2001 року № 80 02.04.2001\~року видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 1,08 умовних кадастрових гектарів серії ТР № 0243134, який зареєстровано за № 363. У складі Проекту поділу земельних ділянок (масивів) колективної власності с.\~с. «Галичина» на земельні ділянки (паї) власникам сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) с. Устя-Зелене, с.\~Міжгір`я, с. Лука на території Устя-Зеленської сільської ради наявне рішення Устя-Зеленської сільської ради № 30 від 27.03.2003 року про погодження відповідного проекту, в якому прізвище [PERSON] внесено в додаток № 2 - список померлих громадян, спадкоємці яких отримають земельні частки (паї) в приватну власність після переоформлення права власності в установленому порядку. Поряд з цим, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області за даними Державного земельного кадастру не володіє інформацією про видачу [PERSON] державних актів встановленого зразка, якими посвідчено її права на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0243134 від 02.04.2001 року, виданий на підставі розпорядження голови Монастириської районної державної адміністрації № 80 від 28.03.2001 року на ім`я [PERSON] , втрачено, про що позивачем розміщено оголошення в місцевій газеті «Свобода» (редакція від 11.12.2024 року). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2001 року. Згідно з довідкою № 929 від 25.01.2024 року, виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради, [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту довідки № 930 від 25.10.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] (позивач) вступив у фактичне управління спадковим майном. [PERSON] утримував будинок в належному стані, обробляв земельні ділянки, здійснював фактичне утримання домогосподарства. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 25.06.1996 року секретарем виконкому Устя-Зеленської сільської Ради народних депутатів Рущак М. К. (реєстровий №\~25), відповідно до якого заповіла належний їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями та все своє майно внукові [PERSON] (позивач). Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.10.2007\~року (справа № 2-314/2007р.) задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності за заповітом на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , що належав його бабі [PERSON] . Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 581/01-16 від 11.12.2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкової справи не заведено. Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори № 555/02-31 від 29.11.2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в с.\~с.\~«Галичина» с. Устя-Зелене, с. Міжгір`я, с. Лука на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0243134, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року). Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Частиною 1\~ст.\~534\~ЦК Української\~РСР (1963\~року)передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено що [PERSON] , яка померла [INFO] , належало право на земельну частку (пай) в с. с. «Галичина» с. Устя-Зелене, с.\~Міжгір`я, с. Лука на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0243134, про що внесено запис у Книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 363. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв. Дані про спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право на вищевказане спадкове майно.

Outcome: approved