Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

Представник позивача Терещенко В.В. звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, [PERSON] , Департамент нотаріату Міністерства Юстиції України про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександрович № 40291, виданого 18.11.2021 року про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 67108,38 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наприкінці травня 2024 року [PERSON] стало відомо, що відносно неї відкрито виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. Звернувшись до приватного виконавця Амельченко В.П., представнику позивачки стало відомо, що останнім зупинено діяльність, та в подальшому його справи буде передано приватному виконавцю Шинделю В.А. В подальшому, після оновлення відомостей у реєстрі приватних виконавців про заміщення приватного виконавця, представник позивача звернулась до приватного виконавця Шинделя В.А. із заявою про надання постанови про відкриття провадження з ідентифікатором доступу для ознайомлення [PERSON] з матеріалами виконавчого провадження. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, позивачці стало відомо, що вказане провадження відкрите на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. № 40291 від 18.11.2021 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суми боргу у розмірі 67108,38 грн. Вказана заборгованість, згідно виконавчого напису, складається з заборгованості за основною сумою боргу - 36213,19 грн, - заборгованості за платою за управління кредитом/за щомісячними відсотками - 19551,30 грн, заборгованості за нарахованою пенею - 10993,98 грн, плати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом у розмірі 350,00 грн. Позивач зазначає, що не отримувала листів (повідомлень) щодо наявності у неї грошової заборгованості, відступлення права грошової вимоги, задоволення кредиторських вимог, постанов виконавця про відкриття провадження. У зв`язку з відкриттям виконавчого провадження виконавцем винесено постанови про стягнення з позивача суми основної винагороди, що становить 6710 гривень, мінімальних витрат на виконавче провадження у розмірі 469 грн. Також виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника від 16.12.2021 року. Позивач та її представник вважають, що вказаний виконавчий напис № 40291 від 18.11.2021 року, вчинено з порушенням норм законодавства. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.08.2024 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та ухвалено витребувати у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича копію нотаріальної справи щодо видачі виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 67108,38 грн, вчиненого 18.11.2021 року за реєстром № 40291, витребувати з Київського обласного державного нотаріального архіву копію нотаріальної справи щодо видачі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 67108,38 грн, вчиненого 18.11.2021 року за реєстром № 40291. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволені позовних вимог за вказаною позовною заявою. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). Від учасників справи не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. 18.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинений та зареєстрований в реєстрі за № 40291 виконавчий напис про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 67108,38 грн. Вказана заборгованість, згідно виконавчого напису, складається з заборгованості за основною сумою боргу - 36213,19 грн, заборгованості за платою за управління кредитом/за щомісячними відсотками - 19551,30 грн, заборгованості за нарахованою пенею - 10993,98 грн, плати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом у розмірі 350,00 грн. Як убачається з копій постанов, на виконання зазначеного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. відкрив виконавче провадження ВП № 67914443 та вчинив ряд виконавчий дій. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Пронотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 18.11.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 18.11.2021 року була обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Однак, позивачу невідомі підстави нарахування саме такої суми заборгованості, позивач не погоджується з розміром такої заборгованості, що також свідчить про відсутність обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису - безспірності заборгованості. Окрім того, позивачу не надходило жодних повідомлень щодо переуступлення права вимоги, а також жодних вимог щодо усунення прострочення за зобов`язанням. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Позивач зазначає, що нотаріусом при винесенні виконавчого напису не дотримано положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо строків давності виникнення права вимоги, адже сам договір укладався майже вісім років тому, а сума кредитного зобов`язання в більшій частині була сплачена. Крім того, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.08.2024 задоволено заяву позивача про витребування доказів, а саме постановлено витребувати у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. копію нотаріальної справи щодо видачі виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 67108,38 грн, вчиненого 18.11.2021 за реєстром №40291. Однак, згідно до відповіді Управління нотаріату ЦМУ МЮ (м. Київ) від 19.09.2014 убачається, що відповідно до акту приймання-передавання документів до державного нотаріального архіву від 27.10.2023 документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. передано до Київського державного нотаріального архіву. Відповідно до акту від 27.10.2023 копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені, за індексом справи «02-20» за 2021 та 2022 роки відсутні. Також, листом Міністерства юстиції України, який надійшов до суду 16.10.2024 було повідомлено суд проте, що наказом Міністерства юстиції України від 19.06.2024 №1622/7 введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 27.05.2024 про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на три місяці. Відповідно до наданої приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. інформації його заміщення згідно з договором від 07.08.2024 здійснює приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шабанов В.В. Отже, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи була вона безспірна, приймаючи до уваги той факт, що судом не встановлений факт отримання позивачем повідомлення, вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що ним виконано вимоги, передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: 1) оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 40291, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 67108,38 грн, підлягає визнанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, однак при цьому відповідачем не подано до суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача та на підтвердження обґрунтованості власної правової позиції. Отже, враховуючи вищевказане, та у зв`язку з відсутностю копії нотаріальної справи щодо видачі виконавчого напису вчиненого 18.11.2021 за реєстром № 4029, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВС, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі № 761/24672/15-ц (провадження № 14-197цс18) вказано, що «у статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, в якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому в статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів». Крім того, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову». Тлумачення статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить, що звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки в суді першої інстанції при пред`явленні позову, що пов`язаний з порушенням прав споживача, але й при поданні заяв про забезпечення доказів або забезпечення такого позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та заяви про забезпечення позову, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 1816,80 гривень (1211,20 грн + 605,60 грн).

Outcome: approved