Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

25.11.2024 [PERSON] через свою представницю, адвокатку Луцишин Ганну Михайлівну (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ТР№000553 від 28 червня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги серії ВО №1086975 від 19.09.2024), звернулася до Підгаєцького районного суду Тернопільської області із заявою, в якій просить встановити юридичний факт зміни прізвища [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] » у 1995 році та належність їй трудової книжки серії [NUMBER] , яка була заведена 23 липня 1982 року на ім`я [PERSON] (російською мовою). В обґрунтування поданої заяви [PERSON] вказує, що 11 липня 1987 року у Шумлянській сільській раді Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». У зв`язку із зміною прізвища, на підставі свідоцтва про шлюб, їй в трудову книжку внесли запис про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 09 січня 1992 року шлюб між заявницею і її чоловіком було розірвано і після розірвання шлюбу заявниця вирішила змінити своє прізвище і прізвище дітей на « [PERSON] ». Рішенням виконавчого комітету Підгаєцької районної ради народних депутатів від 28.03.1995 надано дозвіл на зміну прізвища її неповнолітніх дітей на родове прізвище їхньої матері « [PERSON] ». На підставі цього рішення 03 травня 1995 були видані повторно свідоцтва про народження дітей, в яких прізвище матері записано « [PERSON] ». У зв`язку з незнанням процедури зміни свого прізвища [PERSON] не звернулася до відповідних органів та не отримала належного документа про зміну прізвища з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». 18 вересня 1996 року Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області (на підставі її свідоцтва про народження) видано паспорт на ім`я [PERSON] , і з того часу всі документи заявниця оформляла на прізвище « [PERSON] ». Крім того, у трудовій книжці заявниці закреслено прізвище « [PERSON] » і написано « [PERSON] », однак здійснений запис роботодавцем не засвідчено, трудова книжка містить незастережені виправлення прізвища заявниці, що стало причиною для відмови в призначенні пенсії, оскільки за вказаних обставин страховий стаж їй не зараховано, в зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду. Ухвалою від 27.11.2024 суд прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку окремого провадження. Судовий розгляд призначено на 20 листопада 2024 року. 20.11.2024 суд задовольнив клопотання представниці заявниці про виклик свідків та відклав розгляд справи на 26 грудня 2024 року. 26.12.2024 у судове засідання з`явилася заявниця [PERSON] , її представниця адвокатка Луцишин Ганна Михайлівна, яка діє на підставі ордера ВО№1086975 від 19.09.2024. Представник заінтересованої особи Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник заінтересованої особи Бережанського відділу ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, однак 12.12.2024 начальник відділу Ганна Логуш подала заяву про розгляд справи без участі представника відділу, повідомила, що заперечень до заяви немає, покладається на думку суду. Заслухавши думку сторони заявниці, суд вважав за можливе розглядати справу без участі представників заінтересованих осіб. 26.12.2024 у судовому засіданні заявниця та її представниця заяву підтримали. Просили встановити юридичний факт зміни прізвища [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] » у 1995 році та належність їй трудової книжки [NUMBER] . Заслухавши пояснення представниці заявниці, допитавши свідків, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] у Шумлянській сільській раді Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області 11 липня 1987 року та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07.08.2024 виданого Бережанським відділом ДРАЦС\~у Тернопільському\~районі Тернопільської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції (арк.спр.10). У зв`язку із зміною прізвища, на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11.07.1987, прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », про що свідчить запис в трудовій книжці серії [NUMBER] , проставлений інспектором відділу кадрів Боднар\~Т. (арк.спр.13). 09 січня 1992 року шлюб між заявницею [PERSON] і її чоловіком [PERSON] було розірвано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07.08.2024 виданого Бережанським відділом ДРАЦС\~у Тернопільському\~районі Тернопільської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції (арк.спр.10 зв.). Після розірвання шлюбу заявниця вирішила змінити своє прізвище і прізвище своїх дітей на « [PERSON] », що підтверджується архівною копією рішення виконавчого комітету Підгаєцької районної ради народних депутатів від 28.03.1995 №57 про надання дозволу на зміну прізвища її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на родове прізвище їхньої матері « [PERSON] » (арк.спр.12). На підставі вказаного рішення виконавчого комітету Підгаєцької районної ради народних депутатів відділом реєстрації актів громадянського стану Підгаєцького райвиконкому Тернопільської області 03 травня 1995 року були видані повторно свідоцтва про народження дітей, в яких в графі відомості про матір прізвище матері зазначено « [PERSON] » (арк.спр.11). Для отримання свідоцтва про зміну імені [PERSON] в органи ДРАЦС не зверталася, про що свідчить лист №124/35.4.1-07.4, виданий 10.10.2024 Бережанським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки в архіві відділу відсутній актовий запис про зміну імені [PERSON] , [INFO] (арк.спр.17). 18 вересня 1996 року Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] (арк.спр.5). Після цього, позивачка всі документи оформляла на прізвище « [PERSON] », про що свідчать свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.04.2010 (арк.спр.14), Витяг з державного реєстру речових прав від 05.07.2024 (арк.спр.15), Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.08.2015 (арк.спр.16). У трудовій книжці серії [NUMBER] , яка була заведена 23.07.1982 року, прізвище « [PERSON] » закреслено та написано « [PERSON] », однак здійснений запис роботодавцем не засвідчено (арк.спр.13). У зв`язку із зазначеними незастереженими виправленнями прізвища позивачки, що містяться в її трудовій книжці, заступником начальника відділу призначення пенсій було відмовлено останній в призначенні пенсії за віком, оскільки до її страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки в зв`язку з відсутністю документа про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (рішення про відмову у призначенні пенсії від 25.10.2024 №192050004728 арк.спр 18). На підставі запису №\~5 від 01.10.1994 року, що проставлений у трудовій книжці серії [NUMBER] від 23.07.1982, [PERSON] 01.10.1994 прийнята різноробочою в селянську спілку «Боківська» с.\~Боків Підгаєцького району Тернопільської області (арк.спр.13.зв.). 11.05.1998 [PERSON] звільнена з місця роботи в зв`язку з скороченням штатів (запис №8). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, селянську спілку «Боківська» визнано банкрутом на підставі рішення №8-б 917 від 17.12.2007 року, винесеного господарським судом Тернопільської області. Отже, внесення виправлення в трудову книжку вже є неможливим. Допитані у судовому засіданні свідки, [PERSON] та [PERSON] , які є двоюрідними сестрами заявниці [PERSON] , підтвердили інформацію, що остання у 1987 році вийшла заміж і деякий час, приблизно три роки, проживала з [PERSON] , однак потім він пішов з сім`ї, покинув дітей, тому [PERSON] у 1992 році розірвала шлюб і повернула своє дівоче прізвище, а пізніше ініціювала і зміну прізвища неповнолітніх дітей з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 № 5 із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснення п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати, що трудовий стаж у заявника за спірний період відсутній. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж; вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Підстав для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа суд не виявив.

Outcome: approved