Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

16 червня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 132383 грн. 91 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість у сумі 132383 грн. 91 коп. та 2102 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 134485 грн. 91 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2024 року заочне рішення суду скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 22 листопада 2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано до суду доказів ознайомлення відповідача з умовами договору кредитування, а заява-анкета від 04 листопада 2011 року не може бути належним доказом ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, оскільки вони відповідачем не підписані. Крім того, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості та не зазначено порядку і підстав її нарахування. Також представник відповідача у відзиві зазначив, що заборгованість нарахована за період з 2011 по 2020 роки, що значно перевищує строк позовної давності. Представник позивача відповідь на відзив та додаткових доказів, після скасування заочного рішення, до суду не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 04 листопада 2011 року (а.с. 18), згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому змінювався (а.с. 16). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також, відповідач ознайомився з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», про що свідчить його підпис у довідці про умови кредитування (довідка складена російською мовою) (а.с. 19). Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк», відповідачу надавались у користування кредитні картки: № [NUMBER] строком дії до травня 2015 року та № [NUMBER] строком дії до жовтня 2015 року (а.с. 17). В довідці сторони погодили наступні умови кредитування: тип кредитної лінії відновлювальна; пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка на місяць 2,5%; розмір щомісячних платежів 7 % від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, та штрафи при порушенні строків платежів 500 грн. + 5% від суми позову. Також до позовної заяви додано Умови та Правил надання банківських послуг (складені російською мовою), які не містять підпису відповідача (а.с. 20 - 44). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2011 року станом на 31 травня 2020 року становить 177526 грн. 54 коп., до якої входить: заборгованості за тілом кредиту 1971 грн 33 коп., заборгованості за відсотками 173562 грн 09 коп., нарахована пеня 1993 грн 12 коп. (а.с. 8-10). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приват Банк»). Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048\~ЦК України позивач не пред`явив. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2011 року заборгованість за тілом кредиту становить 1971 грн. 33 коп., за відсотками 173562 грн. 09 коп., по пені 1993 грн. 12 коп., а до стягнення заявлено борг за тілом кредиту 1971 грн. 33 коп. та за відсотками за період з 04.11.2011 по 30.10.2019 в сумі 130412 грн. 58 коп. (а.с. 8-10). Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк», відповідачу надавались у користування кредитні картки: № [NUMBER] строком дії до травня 2015 року та № [NUMBER] строком дії до жовтня 2015 року (а.с. 17). Таким чином, фактично строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору. У разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Доказі того, що кредитний договір переукладався на новий строк, матеріали справи не містять. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що банк нараховував проценти відповідачу за ставкою 30 %, з 01.09.2014 в розмірі 34,8 %, а у подальшому з квітня 2015 року процентна ставка зросла до 43,2 % і такі проценти позивачем нараховувалися поза межами строку дії кредитного договору. З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач на погашення кредиту сплатив 4080 грн. 06 коп., а на відсотки 1345 грн. 56 коп., а разом сплачено 5425 грн. 62 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до умов договору банк мав право нараховувати відсотки в розмірі 2,5 % у межах строку дії договору, а відсотки у збільшеному розмірі, в тому числі поза межами строку дії договору, нараховані безпідставно, у зв`язку із чим у задоволенні вимог банку в цій частині слід відмовити. Щодо нарахованих відсотків у межах строку дії договору, тобто по жовтень 2015 року за процентною ставкою 2,5 %, позивачем не надано відповідного розрахунку і доказів на підтвердження розміру заборгованості на умовах, узгоджених сторонами, суду не надано, у зв`язку із чим, відсутня можливість перевірити обґрунтованість та законність їх нарахування. Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed