Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

13.01.2025 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій зазначає, що є донькою [PERSON] . Її батько періодично вчиняє домашнє насильство щодо неї. З приводу дій [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів та останньому виносився заборонний припис від 10.11.2024 року терміном на три доби. Вважає, що існує, вірогідність повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, у зв`язку із чим вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Просить видати строком на 6 місяців обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , заборонивши йому: 1) наближатися на відстань меншу ніж 300 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2) вести телефоні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 3) особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримує та просить задовольнити з підстав, викладених у заяві. Повідомила, що між нею та батьком склалися неприязні відносини. Батько періодично з`являвся за місцем її проживання та вчиняв сварки, психологічне насильство, погрожував їй. Після винесення заборонного припису батько за місцем її проживання не з`являється. Проте вважає, що останній може вчиняти домашнє насильство відносно неї у майбутньому. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Пінчук Ю.В. просить відмовити у задоволенні заяви. Зазначає, що [PERSON] не порушував термінового заборонного припису. Повідомила щодо перебування [PERSON] за межами України та його стан здоров`я. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши долучені до заяви документи, аудіозапис, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] . Як вбачається з листа Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 24.06.2020 № 6860/115/107/01-2020 працівниками Кременчуцького ВП проведено розгляд звернення [PERSON] , зареєстрованого до ІТС ІПНП під № 16893 від 22.06.2020 р. згідно ЗУ «Про звернення громадян». З [PERSON] проведено профілактичну бесіду, в ході якої попереджено про не допущення в подальшому вчинення жодних неправомірних дій. 10.11.2024 року інспектором Кременчуцького РУП винесено терміновий заборонний припис АА №587258 стосовно кривдника [PERSON] , оскільки він вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки [PERSON] . Згідно заборонного припису [PERSON] заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Заборонний припис винесено строком на 3 доби з 10.11.2024 року до 13.11.2024 року. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Статтею 350-6 ЦПК передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першоїстатті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з частинами третьою та четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Отже, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від: 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61 19328св18), 09 грудня2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), 25 липня 2023 рокуу справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23). Матеріали справи не містять доказів вчинення домашнього насильства заінтересованою особою відносно заявника, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Сам по собі факт наявності термінового заборонного припису відносно кривдника за вчинення психологічного насильства не може бути безумовною підставою для застосування спеціального заходу у вигляді обмежувального припису відносно [PERSON] . В терміновому заборонному приписі відносно\~ [PERSON] від 10.11.2024 року не зазначено, яке саме психологічне насильство було завдано [PERSON] . З повідомлених заявницею обставин вбачається, що заборонний припис [PERSON] не порушив. Наявність між сторонами неприязних відносин та спору щодо спільного майна, про що досліджений аудіозапис, не може сам по собі розцінюватись як насильство в сім`ї. Отже, заявницею не повідомлено у судовому засіданні обставин та не надано жодного доказу на підтвердження того, що на час звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису існує вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, а також ризиків, які можуть наступити у майбутньому із не вчиненням щодо\~\~ [PERSON] обмежувального припису. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги заяви щодо видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed