Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Поляк М. В. звернулася в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в загальній сумі 74 300 гривень, які складаються з витрат на правничу допомогу. Таке клопотання представник позивача заявила у відповідності до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Шевцової Т. М. поступило заперечення, згідно якого вона просить відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про розподіл судових витрат в зв`язку з тим, що у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, а у відповідності до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в разі відмови у позові, інші судові витрати покладаються на позивача. У судове засідання сторони по справі не з`явились. Представник позивача - адвокат Поляк М. В. в клопотанні просила розгляд справи проводити без її та позивача участі. Представник відповідача адвокат Шевцова Т. М. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Статтею 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи вказані норми Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалює додаткове рішення у справі без участі сторін та їх представників. Розглянувши заяву представника позивача адвоката Поляк М. В., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що 23 грудня 2024 року Чортківським районним судом Тернопільської області було ухвалено рішення, згідно якого в позові [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , жителів [ADDRESS] про стягнення боргу за договором позики, відмовлено. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідачів 74 300 гривень витрат на правничу допомогу. На підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу, представником позивача додано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої допомоги від 31.10.2023, договір про надання правничої допомоги №65/21 від 24.03.2021, звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №608/2755/23 від 26.12.2024, вартість яких становить 74 300 гривень, квитанції до прибуткового касового ордеру № 210/22/1 на 13 400 гривень, № 210/22/2 на 13 400 гривень, 210/22/3 на 5000 гривень. Доказів щодо оплати решти суми витрат позивача на правничу допомогу, суду не надано. У відповідності до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в разі відмови у позові інші судові витрати покладаються на позивача. Отже, оскільки у позові [PERSON] було відмовлено, то витрати, понесені ним на оплату правничої допомоги , з відповідачів не підлягають стягненню. Враховуючи наведене, оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що вимоги адвоката Поляк М. В. про відшкодування витрат пов`язаних із розглядом справи не підлягають до задоволення. Частиною 5 статті 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed