Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 29 квітня 2024 року надійшла позовна заява Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] користь позивача вартість матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП у розмірі 75\~289,61 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3\~028,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 19 квітня 2021 року близько 13 години [PERSON] (далі по тесту відповідач, [PERSON] ), будучи військовослужбовцем строкової служби, керуючи технічно справним службовим автомобілем марки «Кіа Clarus», державний номерний знак [NUMBER] , який належить військовій частині [NUMBER] (далі позивач, військова частина), та переданий під звіт відповідачу, рухаючись по автодорозі «М-06 Київ Чоп» на 347 км в межах Рівненського району, Рівненської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим допустив порушення Правил дорожнього руху, зокрема пунктів 2.3 «б», 12.1., 13.1., що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», який рухався в попутному напрямку, та пошкодження транспортних засобів. Для відновлення автомобіля, належного військовій частині, необхідно 75289,61 грн. На час звернення до суду, відповідача, як солдата строкової військової служби, звільнено з військової служби на підставі Указу Президента України №71/2012 від 24.02.2021, наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.12.2021 №258. При цьому винною особою (відповідачем), майнова шкода не відшкодована. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Покопцевій Д.О. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернулась до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 01 травня 2024 надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 01 травня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань про відкладення суду не надавав. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Судом встановлено, що 19.04.2021 року о 12 год. 55 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп 347 км, в межах Рівненського району Рівненської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Kia Clarus д.н.з. [NUMBER] , не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Renault Kangoo, д.н.з. [NUMBER] (який належить на праві приватної власності [PERSON] ) під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3.б; 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. \~ \~ \~ \~Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 18.05.2021 року по справі 570/1678/21 [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімчот п`ятдесят) гривень. (а.с.35-36). Вказана постанова набрала законної сили 31.05.2021, про що свідчать відмітка про набрання постановами суду законної сили Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.12.2021 №258 [PERSON] звільнений з військової служби (а.с. 29). В книзі обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] зазначені відомості, що станом на 01.01.2024 року залишок до стягнення з [PERSON] складає 75\~289,61 грн. (а.с.26-28). Доказів сплати матеріали справи не містять. Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу, військового майна. Також, відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. Судом встановлено, що транспортний засіб КІА Clarus д.н.з. [NUMBER] належить військові частині [NUMBER] , що підтверджується додатком №1 до наказу командира військової частини [NUMBER] від 06 листопада 2020 року №286 копія якого міститься в матеріалах справи. Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху. Учасники руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху ті інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям та громадянам. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України). При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанова). В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до висновку звіту ФОП « [PERSON] » (суб`єкт оціночної діяльності) про визначення вартості матеріального збитку від 26.05.2021 №3405, вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу КІА Clarus, державний номерний знак [NUMBER] , який зареєстрований за військовою частиною [NUMBER] становить 75\~289,61 грн.(а.с. 37-46). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Надані позивачем докази на підтвердження обставин завдання матеріальної шкоди є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача [PERSON] , який на правовій підставі керував транспортним засобом КІА Clarus д.н.з. [NUMBER] , та наявністю між його діями та наслідками, що настали, безпосереднього причинного зв`язку, що встановлено постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 18.05.2021 року (справа №570/1678/21), то сума відшкодування має бути стягнута саме з відповідача в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, розмір якої підтверджується висновку звіту ФОП « [PERSON] » (суб`єкт оціночної діяльності) про визначення вартості матеріального збитку від 26.05.2021 №3405 у розмірі 75\~289,61 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 75\~289,61 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3\~028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved