Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулось в суд з позовом до [PERSON] (надалі [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №995857416 від 27.04.2021 року, у розмірі 91 499 грн. 92 коп., а також 2 422 грн 40 коп. судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 27.04.2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №995857416 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти 21 990,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 27.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 21 990,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця. Однак, відповідач належним чином умови укладеного кредитного договору не виконувала. Також позивач вказала, що 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 64\~189,42 грн. Також, між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТєОВ «Таліон Плюс» було укладені додаткові угоди №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, якими неодноразово продовжувався строк дії договору факторингу №28/1118-01, у тому числі до 31.12.2024. Позивач зазначив, що відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №153 від 28.09.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 64\~189,42 грн. Крім цього, позивач вказав, що 05.08.2020 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строком до 04 серпня 2021. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу № 05/0820-01 до 30.12.2024 включно. Позивач зазначив, що відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 91\~499,92 грн. 04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №0409/24, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за спірним кредитним договором. Позивач вказав, що відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №0409/24 від 04.09.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 91\~499,92 грн. Позивач вважає, що в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №995857416 від 27.04.2021 перейшло до ТзОВ «Юніт капітал», що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 91\~499,92 грн. Відповідач не виконує свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, у зв`язку з чим, на момент подання позовної заяви, утворилася заборгованість за кредитним договором №995857416 від 27.04.2021, у розмірі 91\~499,92 грн., з яких: 21\~989,16 грн. заборгованість по кредиту, 69\~510,76 грн. заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. За наведених обставин, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суддіТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач[PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. 27.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір №995857416 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV3T26X, згідно з умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит на суму 21 990,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1 Договору). Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником. (п.1.2 вказаного договору). Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. За даними платіжного доручення №507bc584-f0f4-4881-92b0-18524ccfd355 та довідки ПАТ КБ «Приватбанк» №08/2024 від 13.08.2024, [PERSON] на підставі укладеного договору № 995857416 від 27.04.2021 р. надано кредит в обумовленій ним сумі, який перераховано відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] . Згідно виписки із особового рахунка за кредитним договором №995857416, яку надав позивач, станом на 11.09.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором №995857416 від 7.04.2021 не погашена та складає 91\~499, 92 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 21\~989,16 грн,; прострочена заборгованість за процентами 69\~510,76 грн. 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за пунктом 2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 8.2 зазначеного договору сторони передбачили, що строк його дії закінчується 28.11.2019 року. Згідно п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги, які є невід`ємною частиною договору факторингу. Крім цього, між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка допомога» укладено ряд додаткових угод до зазначеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, а саме: -№19 від 28.11.2019, яким строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2020; - №26 від 31.12.2020, яким строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2021; -№27 від 31.12.2021, яким строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2022; -№31 від 31.12.2022, яким строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2023. Як зазначено у витязі із Реєстру прав вимоги №153 від 28.09.2021, клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступив факторові ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги заборгованості в сумі 64189,42 грн. за кредитним договором до боржника [PERSON] . За даними розрахунку складеного ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сума заборгованості за кредитним договором №995857416 щодо боржника [PERSON] складає 64190,26 грн., з яких 21990 грн. заборгованість за тілом кредиту, 42200,26 грн. заборгованість за процентами. Також, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року, відповідно до п.2.1 умов якого, Клієнт зобов`язується відступив Фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному Додатку договору (п.4.1). В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії зазначеного договору факторингу до 30.12.2024 включно. Згідно розрахунку заборгованості складеного ТзОВ «Таліон Плюс», сума заборгованості за кредитним договором №995857416 щодо боржника [PERSON] складає 91499,92 грн., з яких 21989,16 грн. заборгованість за тілом кредиту, 69510,76 грн. заборгованість за процентами. Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023, Клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступив Факторові ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги заборгованості яка виникла на підставі кредитного договору до боржника [PERSON] в сумі 91\~499,92 грн. Крім цього, 04.09.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) та ТзОВ «Юніт Капітал» (Фактор) укладено договір факторингу №0409/24, згідно із пунктом 1.1 якого, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Як зазначили сторони у акті прийому-передачі Реєстру Боржників, за договором факторингу №0409/24 від 04.09.2024, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТзОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №995857416 на загальну суму 91\~499,92 грн. У відповідності до статтей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За нормами статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України, передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Із кредитного договору №995857416 від 27.04.2021, укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі та підписано із використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей\~договір укладено\~на сайті\~позикодавця,\~та [PERSON] \~підписала його\~одноразовим ідентифікаторомMNV3T26X, відправленим 27.04.2021 о 11:22:49, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що даний кредитний договір №995857416 від 27.04.2021не був укладеним. Відповідно до положень статей 512,514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право ви Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Тобто, суд зазначає, що із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Суд, вирішуючи спір, зазначає, що відступлення майбутніх вимог може бути за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16. Також, у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 Верховний Суд вказав, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Як було уже зазначено вище, 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, термін дії якого неодноразово продовжувався додатковими угодами до даного договору, у тому числі до 31.12.2024. Так, сторони у пункті 1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, передбачили, що під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Таким чином, умовами договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 сторони передбачили, що предметом відступлення вимоги ж у тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік таких кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги, які є невід`ємною частиною договору факторингу. Однак, передача майбутніх вимог новому кредитору можуть бути лише за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16. Таким чином, суд вважає, що за укладеним між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 договором факторингу №28/1118-01 можливе відступлення прав вимоги, в тому числі й стосовно майбутніх вимог, за умови їх визначеності, конкретності та індивідуалізації. Як вбачається з матеріалів справи, після укладення додаткової угоди №19 від 28.11.2019 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, термін якого продовжено до 31.12.2020, ТзОВ «Манівео» та ТзОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №153 від 28.09.2021, в тому числі щодо вимог до [PERSON] за спірним кредитним договором. Однак, позивачем, окрім вказаного реєстру прав вимоги, не долучено до матеріалів справи Акту прийому-передачі цього реєстру, а також відсутня будь-яка додаткова угода щодо передачі права вимоги до відповідача заборгованості за спірним кредитним договором. Також у матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, укладеного між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Крім цього, суд констатує про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів доказів оплати за вказаними договорами факторингу, які підтверджують перехід права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Також, суд зауважує, що, як вбачається із реєстру прав вимоги №153 від 28.09.2021, підписаного ТзОВ «Манівео» та ТзОВ «Таліон Плюс», сума заборгованість відступленої грошової вимоги до [PERSON] становить 64189,42 грн. Однак, як вбачається із реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023, підписаного уже ТзОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», загальна заборгованість відступленої грошової вимоги до відповідача складає 91499,92грн. Проте, підстав, які б свідчили про обґрунтування збільшення розміру заборгованості відповідача за кредитним договором №995857416, ТзОВ «Юніт капітал» суду не навів. Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову ТзОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити у повному обсязі. На підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed