Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

01 грудня 2023 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 15.05.2021 року [PERSON] встановив мобільний додаток monobank. «Monobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Пройшовши реєстрацію та надавши один із пакетів відповідач підписав Анкету-заяву та Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «monobank», шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Положенням Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредитом і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terns; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву Клієнт ознайомився та погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого «Дата підписання» в Мобільному додатку Договір набуває чинність (п.5 Анкети-заяви). На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 40000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач [PERSON] порушив умови договору та не виконала покладені нього обов`язки відповідно до умов, у зв`язку з чим станом на 02.02.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, відбулось істотне порушення відповідачем зобов`язань, заборгованість стала простроченою. Банк 02.02.2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості у зв`язку з чим кредит 30.05.2023 року став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 14.06.2023 року становить 47923,96 грн., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 47923,96 грн. Просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 47923,96 грн. за договором від 15.05.2021 року та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 04\~березня 2024\~року від\~представника відповідача\~Індутного-Шматько\~С.М.\~надійшли письмові\~пояснення,\~в яких\~він просив\~відмовити в\~задоволенні позову\~в повному\~обсязі.\~В обґрунтування\~зазначив,\~що банком\~не доведено\~жодних умов\~кредитування.\~Відсутність підтвердження\~погоджених Сторонами\~у письмовій\~формі умов\~кредитування,\~зокрема,\~будь-яких\~процентів та\~неустойки.\~Заперечення проти\~нарахованих відсотків\~та застосування\~наданих Позивачем\~витягів з\~Тарифів,\~Умов і\~Правил АТ\~«Універсал Банк»\~до правовідносин\~сторін.\~Жоден з\~вищевказаних документів,\~окрім Анкети-заяви,\~Відповідачем не\~підписаний.\~Анкета-заява\~до Договору\~надання банківських\~послуг не\~містить жодних\~умов кредитування.\~Тобто Банком\~виконано документи\~самостійно і\~надано їх\~суду як\~нібито погоджені\~умови кредитного\~договору.\~Однак дані\~докази є\~недостовірними і\~не відповідають\~письмовій формі\~правочину,\~яка передбачає\~підписи обох\~сторін.\~Відповідач хотів\~укласти з\~Банком лише\~договір банківського\~рахунку.\~Оскільки Відповідачем\~в дійсності\~не погоджено\~жодних умов\~кредитування у\~письмовій формі\~(суми\~кредиту,\~розміру процентів\~за користування\~кредитом,\~комісій,\~розміру пені\~та штрафу),\~тому проценти\~та інші\~похідні нарахування,\~які утаємничено\~включені Банком\~у заявлену\~ним «суму\~основного боргу»,\~не можуть\~бути стягнуті\~з Відповідача,\~а тільки\~може бути\~стягнута сума\~коштів Банку,\~фактично видана\~Відповідачу і\~не сплачена\~Банку,\~в межах\~строків позовної\~давності.\~Документи не\~підписані і\~не погоджені\~Відповідачем не\~можуть вважатися\~частиною укладеного\~Сторонами договору\~і застосовуватись\~до правовідносин\~Сторін,\~оскільки не\~відповідають письмовій\~формі правочину.\~Всі умови,\~встановлені Банком\~в односторонньому\~порядку без\~реального ознайомлення\~Відповідача та\~без погодження\~їх Відповідачем\~у письмовій\~формі,\~імперативній для\~кредитного договору,\~є несправедливими\~та нікчемними.\~При цьому,\~матеріали справи\~не містять\~підтверджень,\~що саме\~ці Витяг\~з Тарифів\~та Витяг\~з Умов\~розумів відповідач\~та ознайомився\~і погодився\~з ними,\~підписуючи Анкету-заяву\~про приєднання\~до умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг Універсал\~Банку,\~а також\~те,\~що вказані\~документи на\~момент отримання\~відповідачем кредитних\~коштів взагалі\~містили умови,\~зокрема й\~щодо сплати\~процентів за\~користування кредитними\~коштами,\~неустойки саме\~у зазначеному\~в цих\~документах,\~що додані\~банком до\~позовної заяви\~розмірах і\~порядках нарахування.\~Надані позивачем\~Правила надання\~банківських послуг,\~з огляду\~на їх\~мінливий характер,\~не можна\~вважати складовою\~кредитного договору\~й щодо\~будь-яких\~інших встановлених\~ними нових\~умов та\~правил,\~чи можливості\~використання банком\~додаткових заходів,\~які збільшують\~вартість кредиту,\~чи щодо\~прямої вказівки\~про збільшення\~прав та\~обов`язків\~кожної із\~сторін,\~якщо вони\~не підписані\~та не\~визнаються позичальником,\~а також,\~якщо ці\~умови прямо\~не передбачені,\~як у\~даному випадку\~-\~в анкеті-заяві\~позичальника,\~яка безпосередньо\~підписана останньою\~і лише\~цей факт\~може свідчити\~про прийняття\~позичальником запропонованих\~йому умов\~та приєднання\~як другої\~сторони до\~запропонованого договору.\~Позивачем не\~доведено видачі\~кредиту та\~розміру заборгованості\~загального та\~по її\~складовим (основному\~боргу,\~процентам,\~неустойці).\~Розрахунок Банку\~не є\~доказом його\~вимог в розумінні ст. 76 ЦПК України, не містить інформації про витрати клієнтом кредитних коштів і зарахування сплачених коштів на погашення боргу, і не підтверджений жодним первинним бухгалтерським документом, він підлягає відхиленню. Позивачем не надано належних та допустимих (взагалі ніяких) доказів видачі Позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, рішення Банку про встановлення Відповідачеві кредитного ліміту (не довідку, а саме рішення, ким і коли воно прийняте, ким затверджене), заяву на видачу готівки з позичкового рахунку Позичальника чи будь-яких інших (взагалі ніяких документів) про отримання Позичальником коштів Банку, і саме за кредитним договором, а не просто за договором про надання банківських послуг. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2024 року за клопотанням представника відповідача Індутного-Шматько С.М. було витребувано у позивача матеріали кредитної справи [PERSON] у засвідчених копіях. 07 серпня 2024 року (на електронну пошту суду) та 21 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заява про надання доказів. Представник позивача в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, раніше його представник Індутний-Шматько С.М. надав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що 15.05.2021 року між АТ КБ «Універсал Банк» та [PERSON] була підписана Анкета-заява до договору про надання банківських послуг з метою отримання банківських послуг (а.с. 12). Підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 15.05.2021 року, [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, соціальний статус, службове положення, телефон, дані паспорту та ін.); просив відкрити поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» у гривні на його ім`я [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку; засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем. В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і Правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач ознайомився та погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в Мобільному додатку Договір набуває чинність (п.5 Анкети-заяви). Положеннями п.п.2.4 п.2 розділу І Умов і Правил визначено, що своїм підписом в Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився та погоджується з умовами Договору, зокрема Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами, встановленими в Договорі порядком нарахування платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, передбаченими Договором правами та обов`язками Сторін, а також іншу інформацію, яка перелічена в п. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір, уклавши який [PERSON] отримав кредит у розмірі 40000,00 грн. з у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , у зв`язку з чим у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно з Тарифами, повернути Кредит та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів. З анкети-заяви вбачається, що відповідач при підписанні анкети-заяви ознайомився з умовами і правилами надання банківських послуг. На підставі вищевказаної анкети-заяви, відповідачеві було відкрито рахунок [NUMBER] , тип рахунку: чорна картка, що підтверджується довідкою про наявність рахунку від 06.08.2024 року (а.с. 210). Як вже вказувалося вище, з анкети-заяви вбачається, що відповідач при підписанні анкети-заяви ознайомився з умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами. Більш того, у п. 4 Анкети-заяви зазначено: засвідчую генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем 03619DB01C1645ABE5724CD647F974EDF812342B5FB09B997B86F7EFBB9E56217C, що буде використовуватися мною для вчинення правочинів та платіжних операцій. Я визнаю, що УЕП є аналогом власноручного підпису. З огляду на наведене, твердження представника відповідача про відсутність ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту є безпідставними та спростовуються накладеним у застосунку «Monobank» [PERSON] електронним цифровим підписом про згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг (без накладення якого проведення будь-яких операцій є неможливим, в тому числі отримання кредиту). В письмових поясненнях представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено видачі кредиту та розміру заборгованості, що спростовується наступним. З анкети-заяви вбачається, що відповідач просить відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на його ім`я [NUMBER] . Просить встановити кредитний ліміт на суму, зазначену в додатку, який було встановлено у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №464/4985/15 викладено такий правовий висновок: «Твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості станом на 07 квітня 2015 року, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] не надала». Представником позивача надано детальний розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що розмір заборгованості відповідача становить 47923,96 грн., більш того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що останній користувався отриманою кредитною карткою в особистих цілях та частково погашав утворену заборгованість, що у свою чергу свідчить про отримання відповідачем кредитної картки з кредитним лімітом у розмірі 6000,00 грн. з подальшим його збільшенням до 40000 грн. (а.с.211), а доказів зворотного відповідачем та його представником не надано. Представником позивача на підтвердження позовних вимог було надано належним чином завірені паперові копії наступних документів: анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 15.05.2021 року; заповнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank; довідку про рух коштів по картці від 06.08.2024 року; умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank; довідку про наявність рахунку від 06.08.2024 року; довідку про розмір встановленого кредитного ліміту та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 15.05.2021 року. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2\~ст.78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»\~встановлено,\~електронний документ\~-\~документ,\~інформація в\~якому зафіксована\~у вигляді\~електронних даних,\~включаючи обов`язкові\~реквізити документа. Склад\~та порядок\~розміщення обов`язкових\~реквізитів електронних\~документів визначається\~законодавством. Електронний\~документ може\~бути створений,\~переданий,\~збережений і\~перетворений електронними\~засобами у\~візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили. \~Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах (ст.6 Закону "Про електронні документи та електронний документообіг"). Електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису (ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»). Статтею 100\~ЦПК України\~встановлено,\~що електронними\~доказами є\~інформація в\~електронній (цифровій)\~формі,\~що містить\~дані про\~обставини,\~що мають\~значення для\~справи,\~зокрема,\~електронні документи\~(в\~тому числі\~текстові документи,\~графічні зображення,\~плани,\~фотографії,\~відео-\~та звукозаписи\~тощо),\~веб-сайти\~(сторінки),\~текстові,\~мультимедійні та\~голосові повідомлення,\~метадані,\~бази даних\~та інші\~дані в\~електронній формі.\~Такі дані\~можуть зберігатися,\~зокрема,\~на портативних\~пристроях (картах\~пам`яті,\~мобільних телефонах\~тощо),\~серверах,\~системах резервного\~копіювання,\~інших місцях\~збереження даних\~в електронній\~формі (в\~тому числі\~в мережі\~Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".\~Законом може\~бути передбачено\~інший порядок\~засвідчення електронної\~копії електронного\~доказу. Учасники\~справи мають\~право подавати\~електронні докази\~в паперових\~копіях,\~посвідчених у\~порядку,\~передбаченому законом.\~Паперова копія\~електронного доказу\~не вважається\~письмовим доказом. Учасник\~справи,\~який подає\~копію електронного\~доказу,\~повинен зазначити\~про наявність\~у нього\~або іншої\~особи оригіналу\~електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Верховний Суд в постанові від 15.07.2022 року у справі №\~914/1003/21 зазначив: На відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом. У частині другій\~статті 96 Господарського процесуального кодексу України\~передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. У частині третій зазначеної статті встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя\~статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої\~статті 73 Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 922/51/20, від 14.12.2021 у справі № 910/17662/19). Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини п`ята, шоста\~статті 96 Господарського процесуального кодексу України). Сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки. Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу. В постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №910/5408/21 зазначено, що поняття електронного документа та електронного доказу не є тотожними, оскільки поняття електронного доказу є значно ширшим, та, окрім власне електронних документів, оформлених відповідно до статей\~5,\~6 Закону "Про електронні документи та електронний документообіг", на які посилався суд апеляційної інстанції, включає в себе будь-яку інформацію в цифровій формі, що має значення для розгляду справи, в тому числі повідомлення, відправлені електронною поштою або іншими засобами електронного зв`язку. Згідно з приписами\~Закону "Про електронні довірчі послуги"\~використання електронного підпису, який відповідає вимогам до кваліфікованого електронного підпису, дозволяє забезпечити електронну ідентифікацію підписувача і гарантує цілісність підписаних даних, а також має презумпцію відповідності особистому підпису (статті 14, 18, 23 Закону). Водночас, відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі, й відповідно, недостовірність електронного доказу. Вирішення питання достовірності такого доказу має відбуватися на загальних засадах, визначених\~ГПК, і відповідно до стандарту доказування "баланс ймовірностей", передбаченого\~ст.79 ГПК. У Керівництві "Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі", ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30.01.2019 (далі - Керівництво) зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів. Дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад мобільних телефонів, веб-сторінок, бортових комп`ютерів або GPS-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони).\~Електронні повідомлення (електронна пошта) є типовим прикладом електронних доказів, оскільки вони походять з електронного пристрою (комп`ютера або пристрою, схожого на комп`ютер) і містять відповідні метадані. Важливим є дотримання\~принципу недискримінації\~при дослідженні електронних доказів, що означає, що суди не повинні відмовляти в прийнятті електронних доказів і не повинні заперечувати їх юридичну силу лише тому, що вони зібрані та / або подані в електронній формі. Суди не повинні заперечувати юридичну силу електронних доказів лише через відсутність вдосконаленого, кваліфікованого або подібного захищеного електронного підпису. Сторонам має бути дозволено подавати електронні докази в оригінальному електронному форматі без необхідності надання роздруківок (пункти 6, 7, 9 Керівництва). Невикористання електронного підпису особами, які створили електронний доказ (лист, повідомлення, файл, аудіозапис, інші дані), не є підставою для визнання такого доказу недопустимим, якщо інше не встановлено законом. Електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них (преамбула "базові принципи" Керівництва). В межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному (пункти 21, 22 Керівництва). При цьому суди можуть вимагати аналізу електронних доказів експертами, особливо коли порушуються складні доказові питання або якщо є підозри щодо маніпулювання електронними доказами (п.18 Керівництва). На підставі вищевикладеного, суд приймає надані представником позивача докази, а саме: анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 15.05.2021 року; заповнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank; довідку про рух коштів по картці від 06.08.2024 року; умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank; довідку про наявність рахунку від 06.08.2024 року; довідку про розмір встановленого кредитного ліміту та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 15.05.2021 року. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, заборгованість [PERSON] перед Банком станом на 14.06.2023 року складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 47923,96 грн. (а.с. 10-11). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із\~ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. \~ \~ \~ \~Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ч.1 ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу.\~ Статтею 525 ЦК\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст.548 ЦК\~України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені\~ст.611 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Також, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «УніверсалБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. За встановлених обставин, суддя приходить до висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що складають 2684,00 грн. судового збору.

Outcome: approved