Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь ТзОВ «Юніт капітал» заборгованість за кредитним договором № 540084201 від 10.09.2021 у розмірі 24959,00 грн, судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено кредитний договір № 540084201 у формі електронного документу з використанням одноразового паролю-ідентифікатора. Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 7500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язуються повернути кредит сплатити проценти за користування кредитом. Відразу після вчинення дій відповідача 10.09.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 7500,00 грн на його банківську картку № [NUMBER] . Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Додатковою угодою №19 від 28.11.2019 строк дії договору продовжено до 31.12.2020. Додатковою угодою №26 від 31.12.2020 р строк дії договору продовжено до 31.12.2021 р. та договір факторингу від 28.11.2018 викладено в новій редакції. 31.12.2021 сторони уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 сторони уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 сторони уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №159 від 09.11.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ( з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 15125,00 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 4 серпня 2021 року В подальшому ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено додаткові угоди №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24959,00 грн. 20.08.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу №200824, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від 20.08.2024 №200824 та акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 20.08.2024 №200824 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24959,00 грн. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитними договором, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 9 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 9 грудня 2024 року ухвалою суду здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 11 год 00 хв 7 січня 2025 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 10 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії №540084201. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 7500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. За умовами договору кредитної лінії, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 7500,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто 25.09.2021. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії договору. Пунктом 1.7 договору передбачено, що кредитна лінія надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 25.09.2021. Відповідно до п.1.8 договору, сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Пункт 1.9. договору вказує, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору: нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 686,20 процентів річних, що становить 1,88 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, в порядку передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовується з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. Позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Договір підписаний позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором MNV87S8R. Відповідно до платіжного доручення від 10.09.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів згідно договору №540084201 на картку [NUMBER], яка належить відповідачці [PERSON] в сумі 7500,00 грн. Електронним повідомленням від 08.08.2024 АТ «Таскомбанк» надає підтвердження про переказ коштів 10.09.2021 в сумі 7500,00 грн на картку [NUMBER]. 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТзОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до п.2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Пунктом 4.1 договору передбачено, що підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Додатковою угодою №19 від 28.11.2019 строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020. Всі інші умови договору залишаються незмінними. Додатковою угодою №26 від 31.12.2020 строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2021 та договір факторингу від 28.11.2018 викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. Відповідно до п. 2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Пунктом 4.1 договору передбачено, що підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Додатковою угодою №27 від 31.12.2021 строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2022. Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2023. Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2024. Відповідно до реєстру прав вимоги №159 від 09.11.2021 ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 10.09.2021 №540084201. Заборгованість по основному боргу становить 7500,00 грн, заборгованість по відсотках 7625,00 грн, загальна заборгованість 15125,00 грн. Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до кредитного договору №540084201, відповідно до якого заборгованість [PERSON] станом на 09.11.2021 становить: тіло кредиту - 7500,00 грн, нараховані проценти 12285,00 грн. Згідно вказаного розрахунку заборгованості відповідачкою 28.09.2021 сплачено в рахунок погашення процентів - 155,00 грн; 12.10.2021 сплачено в рахунок погашення процентів 2005,00 грн; 13.10.2021 сплачено в рахунок погашення процентів 2500,00 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №05/0820-01. Згідно п.2.1 цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1 договору передбачено, що підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Додатковою угодою №2 від 03.08.2021 строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 продовжено до 31.12.2022 . Додатковою угодою №3 від 30.12.2022 строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 продовжено до 30.12.2024. Відповідно до реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 ТзОВ «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №540084201 від 10.09.2021. Заборгованість по основному боргу становить 7500,00 грн, заборгованість по відсотках 17459,00 грн, загальна заборгованість 24959,00 грн. 20.08.2024 між ТзОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №200824. За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 1.2 договору визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №200824 від 20.08.2024 та реєстру боржників до договору факторингу №200824 від 20.08.2024, ТОВ «Юніт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 24959,00 грн, з яких: 7500,00 грн - прострочене тіло кредиту; 17459,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, як вбачається зі встановлених обставин, ТОВ «Юніт Капітал» набуло статусу кредитора за кредитним договором №540084201 від 10.09.2021, укладеним відповідачкою з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом ТОВ «Юніт капітал» просило стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 24959,00 грн, з яких: 7 500,00 грн - заборгованість по кредиту та 17 459,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та платіжного доручення вбачається, що 10 вересня 2021 [PERSON] було надано кредит у сумі 7500,00 грн, останньою погашення кредиту не здійснювалося. Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки тіла кредиту у розмірі 7500,00 грн. Заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 17459,00 грн ТОВ «Юніт капітал» обчислило їх станом на 31 липня 2023 року. Як визначено пунктом 1.9.1 договору кредитної лінії, за 15 днів строку кредитування процентна ставка складає 1,88 процентів в день, отже підлягають сплаті проценти у сумі 7500,00 грн. (тіло кредиту) х 1,88% х 15 (дні кредитування з 10.09.2021 по 25.09.2021) = 2115 грн. (сума відсотків). З розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», встановлено, що протягом дисконтного періоду (по 25.09.2021) позичальником проценти не сплачувались, отже за змістом пункту 1.8. кредитного договору кредитної лінії, строк дисконтного періоду і відповідно строк надання кредитної лінії не був продовжений. Тому строк кредитування закінчився 25.09.2021 і право кредитодавця нараховувати проценти за договором після закінчення цього строку припинилося, Відповідно до розрахунку заборгованості, позичальником здійснено декілька платежів на користь первісного кредитора: 28.09.2021 сплачено в рахунок погашення процентів - 155,00 грн; 12.10.2021 року сплачено в рахунок погашення процентів 2005,00 грн; 13.10.2021 сплачено в рахунок погашення процентів 2500,00 грн. Всього сплачено позичальником 4660,00 грн, з яких: 2115,00 грн має бути зарахована в рахунок сплати процентів за користування кредитними коштами протягом строку кредитування (15 днів). Відтак, заборгованість [PERSON] за несплаченими відсотками відсутня, а тому вимоги у вказаній частині є необґрунтованими. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості по несплаченим відсоткам у сумі 17459,00 грн. Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі договору позики №540084201 від 10.09.2021, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7500,00 грн. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, які понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 727 грн 93 коп. Крім того, на підтвердження понесених витрат позивач надав договір про надання правничої допомоги від 26.08.2024 №26/08/20-02, укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт капітал, додаткову угоду №8 до Договору про надання правничої допомоги від 26.08.2024 №26/08/24-02, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 26.08.2024 №26.08.24/24-02, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги від 26.08.2024 №26.08.24/24-02, свідоцтво адвоката, довіреність адвоката. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи, що позов задоволено частково, представник позивача підтвердив надані адвокатські послуги належними засобами доказування, а також не подання відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1803,00 грн.

Outcome: partial