Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання протягом опалювальних сезонів з листопада 2019 року по 2024 рік позивач надавав теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , де відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 021245 від 15.07.2021 року зареєстрованим користувачами є: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач, на підставі відкритого особистого рахунку №450-490020, повинна була сплачувати за надані послуги щомісячно, але оплата за ці послуги не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим станом на 31.07.2021 року з`явився борг перед позивачем у сумі 8849,09 грн. за період з 01.01.2020 року та 31.07.2021 року, який було реструктуризовано шляхом укладання зі споживачем договору про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання №221/2021р/Ц.О.А. строком на 12 місяців, де відповідно до пункту 3 цього договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов вказаного договору, підприємство КП «Теплоенерго» має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Відповідно до розрахунку, з урахуванням положень ст. 258 ЦК України, сума заборгованості за надані послуги теплопостачання за вказаною адресою складає: 8848,09 грн. сума боргу на момент укладання договору про реструктуризацію заборгованості; сума боргу на момент подання позовної заяви (на 01 вересня 2024 року) 17687,26 грн.; інфляційне збільшення 3339,60 грн.; 3% річних від суми боргу 1139,74 грн., а загалом заборгованість складає 22166,60 грн. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь КП «Теплоенерго» ДМР вищевказану суму заборгованості, а також судовий збір в розмірі 3028 грн. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача надала суду письмовий відзив, в якому зазначила, що позивачем надано незрозумілий розрахунок заборгованості, а також неправильний розрахунок інфляційних витрат та 3% річних. Просила відмовити у позові. Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що КП «Теплоенерго» ДМР є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для задоволення потреб опалення та гарячого водопостачання населення та інших груп споживачів. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надаються КП «Теплоенерго» ДМР на опалення житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрованими користувачами є [PERSON] , [INFO] (уповноважений власник), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 021245 від 15.07.2024 року. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору № 221/2021/Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання від 04 серпня 2021 року, КП «Теплоенерго» ДМР та споживач [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , особистий рахунок № [NUMBER] , уклали договір про зобов`язання споживача сплатити заборгованість за використану теплову енергію, яка виникла станом на 31 липня 2021 року в розмірі 8848,09 грн. протягом 12 місяців. Пунктом 3 вищезазначеного договору передбачено, що у разі несвоєчасної сплати, підприємством КП «Теплоенерго» ДМР буде нараховуватися пеня в розмірі від 0,01% до 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше ніж 100% від загальної суми заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за період з 01 жовтня 2019 року до 01 вересня 2024 року складає 22166, грн., з яких: сума основного боргу 17687,26 грн., інфляційне збільшення 3339,60 грн., 3% річних 1139,74 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. На підставі ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 10 постанови КМУ №630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Згідно із ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У той же час суд вважає, що нарахування позивачем інфляційних збитків і 3% річних суперечить укладеному між сторонами договору про реструктуризацію боргу. Крім того розрахунок вказаних штрафних санкцій проведена позивачем всупереч закону на всю суму заборгованості. Тому суд вважає за доцільне в цій частині позову відмовити. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, а також наявні в матеріалах справи докази, та враховуючи, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання є законними і обґрунтованими, суд дійшов висновку, що заборгованість зі сплати за теплопостачання в розмірі 17687,26 грн. підлягає стягненню з відповідача, а позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3028 грн.

Outcome: partial