Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

30.10.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошової компенсації за невикористану відпустку. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі наказу № 15-К від 01 серпня 2009 року [PERSON] було прийнято на роботу то ТОВ «Торгова компанія «Ельдорадо» касиром торговельного залу із посадовим окладом згідно штатного розпису. 21 квітня 2011 року ТОВ «Торгова компанія «Ельдорадо» перейменовано в ТОВ «Дієса». На підставі наказу №Z00/14/09/21 від 15 вересня 2023 року [PERSON] звільнено за згодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закриттям магазину та зроблено відповідний запис в трудовій книжці серії [NUMBER] , виданої 01 лютого 2006 року на ім`я [PERSON] . В день звільнення 15 вересня 2023 року, в порушення вимог, передбачених ч. 1 ст. 116 КЗпП України, відповідач не видав позивачу письмове повідомлення про нараховані суми заробітної плати та не провів повний розрахунок і не виплатив заборгованість по зарплаті та компенсації за невикористані дні відпустки, а саме [PERSON] не здійснювалась виплата заробітної плати у серпні та вересні 2023 року, а також при звільненні не було здійснено розрахунок за тридцять дев`ять днів невикористаної щорічної основної відпустки. При цьому, на численні звернення позивача із проханням надати довідку про заборгованість по заробітній платі та здійснити розрахунок ТОВ «Дієса» жодним чином не реагувало. Окрім того, 02.09.2024 представником позивача адвокатом Касьян М.С. на офіційну електронну пошту відповідача було направлено адвокатський запит № 355 із проханням надати довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої позивачеві заробітної плати, вказаний запит було також продубльовано того ж дня і засобами поштового зв`язку, однак жодної відповіді від відповідача не надійшло. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно довідки № Z0000000344 від 10.09.2023 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно правовими договорами), видану ТОВ «Дієса» у липні 2023, позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 24276,00 грн, в серпні 2023 23419,29 грн. Позивач зазначає, що період затримки розрахунку при звільненні позивача, за який відсутня будь яка інформація щодо розміру виплати, складає одинадцять робочих днів (період із 01.09.2023 по 15.09.2023), а також тридцять дев`ять днів невикористаної щорічної основної відпустки, що в сукупності становить п`ятдесят днів. На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь 77618,29 грн, з яких: 23419,29 грн сума заборгованості по заробітній платі за серпень 2023 року, 11923,78 грн сума заборгованості по заробітній платі за вересень 2023 року, а також 42275,22 грн сума компенсації за невикористану відпустку. Ухвалою суду від 19.11.2024 провадження у справі № 141/694/24 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 25.12.2024. 03.12.2024 до суду від відповідача ТОВ «Дієса» надійшло клопотання № 11/27/001 від 27.11.2024, згідно якого відповідач зазначає, що дійсно має заборгованість перед [PERSON] по заробітні платі, включаючи також компенсацію за невикористану відпустку, що в загальному розмірі становить 51055,04 грн. Окрім того, відповідачем ТОВ «Дієса» на виконання вимог ухвали суду від 19.11.2024, додано розрахункові листки за період із липня 2023 по жовтень 2023, а також довідку про середню заробітну плату [PERSON] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, жодних заяв чи клопотань до суду не направила. Відповідач ТОВ «Дієса», будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, жодних інших заяв чи клопотань, окрім клопотання від 27.11.2024, яке надійшло до суду 03.12.2024, не направило. Суд, розглянувши матеріали справи №141/694/24, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із копії трудової книжки [NUMBER] , [PERSON] 01.08.2009 прийнята на роботу до ТОВ Торгова компанія «Ельдорадо» на посаду старшого касира торговельного залу, згідно наказу № 15-К від 01.08.2009. 21.04.2011 ТОВ «Торгова компанія «Ельдорадо» перейменовано в ТОВ «Дієса» на підставі протоколу № 14/А від 20.04.2011. Також, відповідно до трудової книжки [NUMBER] , 15.09.2023 [PERSON] звільнено за згодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, що також підтверджується копією наказу № Z00/14/09/001 від 14.09.2023 про припинення трудового договору. При цьому, за наказом ТОВ «Дієса» № Z00/14/09/001 від 14.09.2023 визначено, що [PERSON] має отримати компенсацію за 39 невикористаних календарних днів відпустки. Згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим держаним соціальним страхуванням № Z0000000344 від 10/09/2023, виданої [PERSON] , яка працювала у ТОВ «Дієса», сума заробітної плати (грошового забезпечення, винагороди за цивільно правовим договором), на яку нараховано єдиний внесок та/або страхові внески за період із жовтня 2022 по серпень 2023 становить 255380,00 грн. Відповідно до розрахункових листів, наданих суду ТОВ «Дієса», за липень 2023, за серпень 2023, за вересень 2023 та за жовтень 2023, вбачається, що [PERSON] було нараховано: -за липень 2023 24276,00 грн (борг за підприємством на початок місяця 16825,71 грн, борг за підприємством на кінець місяця 33651,42 грн); -за серпень 2023 23419,29 грн (борг за підприємством на початок місяця 33651,42 грн, борг за підприємством на кінець місяця 38394,71 грн); -за вересень 2023 40003,12 грн (борг за підприємством на початок місяця 38394,71 грн, борг за підприємством на кінець місяця 51055,04 грн); -за жовтень 2023 борг за підприємством на початок місяця 51055,04 грн, борг за підприємством на кінець місяця 51055,04 грн. При цьому з виписки з карткового рахунку [PERSON] в АТ «Ощадбанк» вбачається, що за період з 02.06.2023 по 18.09.2023 позивачу було проведено виплати заробітної плати у червні 2023 у розмірі 13582,35 грн, у липні 2023 у розмірі 8149,40 грн, у серпні 2023 у розмірі 14109,24 грн та у вересні 2023 (18.09.2023) у розмірі 19192,18 грн, що в загальному становить 55023,18 грн. Визначаючись щодо спірних правовідносин та встановлених обставин, суд керується наступним. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону та ст. 97 КЗпП України суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку (стаття 15 Закону України «Про оплату праці»). Згідно вимог статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 статті 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до абзацу 4 частини 1статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки". Частиною 1 статті 24 Закону України "Про відпустки" визначено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Крім того, необхідно зазначити, що у частині 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до статті 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах із відповідачем, що підтверджується записами № 8, 10 та 11 трудової книжки та наказом 15-К від 01.08.2019. При цьому, відповідно до наказу № Z00/14/09/001 від 14.09.2023, [PERSON] було звільнено із посади старшого касира торговельного залу за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП. Позивач зазначає, що заборгованість відповідача на час її звільнення становить 77618,29 грн, з яких: 23419,29 грн сума заборгованості по заробітній платі за серпень 2023 року, 11923,78 грн сума заборгованості по заробітній платі за вересень 2023 року, 42275,22 грн сума компенсації за невикористану відпустку. Вказане також підтверджується наданими суду відповідачем розрахунковими листками за період із липня 2023 по жовтень 2023. Однак, позивачем не враховано утримані обов`язкові платежі до бюджету та цільових фондів. Таким чином, заробітна плата позивача із відрахуванням загальнообов`язкових платежів (воєнного збору та НДФЛ) за серпень становить 18852,53\~грн (23419,29 грн-4566,76 грн=18852,53 грн. Згідно абзацу 5 пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року у відповідності до яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Положеннями абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 визначено, що середня заробітна плата для визначення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (ст. 117 КЗпП України) обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно пункту 8 розділу IV Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Визначаючи розмір відшкодування, який підлягає стягненню з ТОВ «ДІЄСА» на користь [PERSON] суд враховує постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року по справі № 635/2084/16-ц прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 визначив, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Як убачається із матеріалів справи, заробітна плата [PERSON] за липень 2023 становила 24276,00 грн, при цьому, враховуючи відрахування загальнообов`язкових платежів (воєнного збору та НДФЛ) заробітна плата склала 19542,18\~грн (24276,00 грн-4733,82 грн=19542,18 грн), за серпень ( з урахуванням платежів воєнного збору та НДФЛ) становить 18852,53 грн. Таким чином, середньоденний заробіток [PERSON] становив 872,60\~грн (19542,18+18852,53/44 (21 робочий день в липні+23 робочих дні в серпні)=872,60 грн). Оскільки [PERSON] працювала у вересні 2023 лише одинадцять днів, то її заробіток, відповідно, становить 9598,60 грн (872,60 грн*11 днів=9598,60 грн). При цьому, оскільки позивач також просить стягнути із відповідача на свою користь грошову компенсацію за невикористану відпустку, то її сума, відповідно до розрахунків, наведених вище, становитиме 34031,40 грн (872,60 грн (середньоденний заробіток)*39 днів=34031,40 грн). Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути 62482,53 грн, з яких: 18852,53\~грн сума заборгованості по заробітній платі за серпень 2023 року, 9598,60 грн сума заборгованості по заробітній платі за вересень 2023 року, 34031,40 грн сума компенсації за невикористану відпустку. Відповідно до п.2 ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення середньої заробітної плати за один місяць. Також, відповідно до положеньст.141 ЦПК України, з урахуванням результатів розгляду справи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial