Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом, яким просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10557, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 14.05.2021 року щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , 8617,50 грн. за кредитним договором №27764-А від 08.04.2020 року. Стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що згідно виконавчого напису нотаріуса, 08.04.2020 року між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «ЕКВІН УКРАЇНА», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «Фінфорс» укладено Кредитний договір №27764-А від 08.04.2020 року, відповідно до якого позивачу було надано кредитні кошти. \~ \~ \~ \~13.08.2024\~року після\~подання адвокатського\~запиту представником\~позивача Єланським\~О.Г.,\~позивач дізнався,\~що 22.09.2021\~року постановою\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Сидорук Л.В.\~відкрито виконавче\~провадження ВП\~№66903011\~щодо виконання\~виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №10557 від 14.05.2021 про стягнення з неї 8617, 50 грн. за кредитним договором №27764-А від 08.04.2020 року згідно виконавчого напису нотаріуса з урахуванням: простроченої заборгованості за сумою кредиту 3000,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсотками за користування кредитом 5617.50 грн. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП №66903011 щодо виконання виконавчого напису №10557 від 14.05.2021 року, позивач вважає, що виконавчий напис №10557 від 14.05.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення грошових коштів. Так, на думку позивача при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від позивача та відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а також не було надано документів, що підтверджують право вимоги ТОВ «Фінфорс» за кредитним договором, укладеним між ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» та [PERSON] , зокрема, договір уступки права вимоги, договір приєднання тощо, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Представник позивача вважає, що виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками відповідача, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Окрім того, нотаріусом також порушено порядок вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, позивачка вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис №10557 приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 14.05.2021 року, вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21.10.2024 року відкрите провадження у справі, постановлений порядок судового розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначене на 08 год. 00 хв. 22.11.2024 року. \~ \~ \~ \~22.11.2024 року у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду розгляд справи відкладено на 23.12.2024 року. \~ \~ \~ \~23.12.2024 року в судове засідання учасники провадження не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримує, просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» жодних заяв, клопотань та відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. заяв і клопотань не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.05.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. здійснила виконавчий напис №10557 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за Кредитним договором №27764-А від 08.04.2020 року, укладеним з ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права вимоги №42987483-26 від 09.09.2020 року є ТОВ «Фінфорс», заборгованості за Кредитним договором №27764-А від 08.04.2020 року. Згідно виконавчого напису строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.09.2020 року по 16.04.2021 року, сума заборгованості складає 8\~617,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5617,50 грн. Загальна заборгованість боржника становить 8617,50 грн. 22.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрите виконавче провадження №66903011 про примусове виконання виконавчого напису № 10557 виданого 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8617,50 грн. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, як зазначено у виконавчому написі. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 14.05.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Велика Палата Верховного суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 зазначає, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Суд встановив, що вчиняючи 14.05.2021 року виконавчий напис №10557, приватний нотаріус Грисюк О.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність судового збору, у встановленій ст. 5 Закону України "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Враховуючи правові позиції Верховного Суду, які викладені у постанові від 26.02.2020 року у справі №643/2870/18 про те, що позивач у справах за позовами про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин, а тому [PERSON] , як споживач, звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у сумі 1211,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн.

Outcome: approved