Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

26 листопада 2024 року [PERSON] (далі - позивач) через свого представника адвоката Хоменко С.О. звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що 10 жовтня 2023 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 жовтня 2023 року, актовий запис 407. Причиною звернення до суду стало те, що сторони сімейне життя не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, між ними відсутнє взаєморозуміння, адже мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб має формальний характер, а примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Подружні відносини з відповідачем фактично припинені. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між позивачем і відповідачем в минулому не принесли жодних результатів. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають, спільного майна за час шлюбу набуто не було. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06 грудня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Хоменко Сергій Олександрович в системі «Електронний суд» сформував до Миколаївського районного суду Миколаївської області клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності позивача та його представника, в якому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 10 січня 2025 року відповідач [PERSON] на адресу Миколаївського районного суду надала заяву, в якій остання просить розглянути цивільну справу про розірвання шлюбу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, що зареєстрований 10 жовтня 2023 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складений актовий запис 407, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Наразі сторони сімейне життя не ведуть, проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, адже мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а отже подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать їх інтересам. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, ч. 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що продовжувати шлюбні відносини позивач не бажає, наполягає на розлученні та просить суд не надавати строк на примирення. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1211,20 грн, яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved