Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

У жовтні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 16 квітня 2022 року банк уклав з відповідачем кредитний договір б/н, відповідно до якого зобов`язався відкрити на користь відповідача окремий рахунок з видачею кредитної картки (зі строком дії до листопада 2028 року) та встановленням кредитного ліміту (з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту), який первісно встановив у розмірі 7 000 грн та в подальшому збільшив до 20 000 грн, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 40,8 % річних (протягом пільгового 62-денного періоду користування кредитом - 0,000001 % річних). Проте позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 27 вересня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 29 502,92 грн, в тому числі: - заборгованість за кредитом - 19 998,32 грн; - заборгованість за процентами - 9 504,60 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом згідно ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що 16 квітня 2022 року АТ «Акцент-Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили його умови. Договір складається із Заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 16 квітня 2022 року б/н. Відповідно до договору банк зобов`язався відкрити на користь відповідача окремий рахунок з видачею кредитної картки (зі строком дії до листопада 2028 року) та встановленням кредитного ліміту (з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту), який первісно встановив у розмірі 7 000 грн та в подальшому збільшив до 20 000 грн, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 40,8 % річних (протягом пільгового 62-денного періоду користування кредитом - 0,000001 % річних). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з АТ «Акцент-Банк». Що стосується тверджень позову про те, що крім заяви, Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк, тарифи також є частиною кредитного договору, то з ними суд не погоджується, оскільки матеріали справи не містять доказів, що вказані документи були погоджені та підписані позичальником, а тому вони не є частиною кредитного договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за № 342/180/17). Також відсутні підстави погодитися з тим, що частиною кредитного договору є підписаний позичальником паспорт споживчого кредиту, оскільки в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2023 року у справі № 393/126/20 висловлено правовий висновок про те, що паспорт споживчого кредиту не може вважатися частиною кредитного договору, а є лише інформацією, необхідною позичальнику для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання, в той час як позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 27 вересня 2024 року заборгованість за кредитним договором становить 29 502,92 грн, в тому числі: - заборгованість за кредитом - 19 998,32 грн; - заборгованість за процентами - 9 504,6 грн (що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку позичальника). Хоча частина вказаної заборгованості виникла за рахунок списання банком частини нарахованих процентів (за ставкою 40,8 % річних) за користування кредитом шляхом їх включення до заборгованості за тілом кредиту, проте слід врахувати, що сторони обумовили в кредитному договорі плату за користування кредитом у вказаному розмірі, а тому такі дії банку не суперечать умовам договору та не призвели до нарахувань, що не передбачені умовами правочину. Водночас, наданий розрахунок не оспорений жодною зі сторін. Тому заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 3 028 грн судового збору.

Outcome: approved