Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк, позивач), в особі представника позивача Кулакової К.Р., звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.08.2018 року в сумі 58835,16 грн, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 02.08.2018 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 49000.00 грн., що підтверджується Випискою по рахунку (додана до позову). Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту [PERSON] отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 04/23, тип -Універсальна WORLD. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Представник позивача зазначає, що відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Починаючи з 12.04.2023 р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8 %. При цьому за погодженою ставкою позивачем нараховано відсотків у розмірі 11810,35 грн. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 02.08.2018 року у розмірі 58835,16 грн., яка складається з такого: заборгованість за тілом кредиту - 47024,81 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 11810,35 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував факт порушення виконання зобов`язань з користування кредитними коштами. Крім того зазначив, що 12.04.2023 року з карткового рахунку відкритого на ім`я [PERSON] було здійснено списання коштів, яке він не погоджував, про що він зазначив у заяві про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якого відкрито кримінальне провадження та внесено відомості до ЄРДР від 14.04.2023 року. Також, про вчинення несанкціонованого доступу до рахунку відповідач повідомив АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача - Карпов В.В., перебуваючи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю з підстав наведених у позовній заяві. Будь-яких доказів на спростування обставин шахрайських дії по картковому рахунку відповідача, представник позивача не надав, клопотання про витребування доказів заявлено не було. Заяви (клопотання) учасників справи. Представником позивача подано такі заяви та клопотання: клопотання про дослідження доказів (а.с.20); клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.19-19зв); заява представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.167-168) Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.09.2024 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. Ямпільський районний суд Сумської області задовольнив клопотання представника позивача про участь у чудовому засіданні в режимі відеоконференції. (а.с.172). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 02.08.2018 року [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , підписав «анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк» відповідно до якої відповідач який діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, в повному обсязі приєднується до Умов і правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщенні на офіційному сайті банку в мережі інтернет https://privatbank.ua. Зі змінами умов та правил надання банківських послуг зобов`язався ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку. У вказаних заявах надані контактні дані відповідача. Зазначена заява від 02.08.2018 містить угоду про використання простого електронного підпису (77-78зв.). До матеріалів справи долучено заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг укладеної 12.04.2023 року між [PERSON] та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» згідно із якої відповідач який діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати (а.с.79-90зв.). До матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту, у якому вказано мету отримання кредиту на споживчі потреби, тип кредиту є відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом (на картковий рахунок), процентна ставка у межах пільгового періоду, розмір процентної ставки за межами пільгового періоду, тип процентної ставки фіксована, в графі підпис споживача зазначено: «12.04.2023 року, [PERSON] , підписано 12.04.2023 16:13» (а.с.91-95). На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 02.08.2018, згідно з якого станом на 21.08.2024 утворилася заборгованість у розмірі 58835,16 грн, яка складається з такого: 47024,81 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11810,35 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.21-37зв). Відповідно до копії виписки за договором №б/н за період з 09.04.2019 по 26.08.2024 сформованої 26.08.2024 року за картковим рахунком № [NUMBER] який відкрито на ім`я [PERSON] , здійснювались операції, щодо зняття грошових коштів, так і погашення заборгованості, станом на 12.04.2023 року залишок коштів після переказу зі «своєї картки [NUMBER] через додаток Приват 24» становить 2993,00 грн. 12.04.2024 здійснюється три операції: переказ «зі своєї картки» на суму 29999,00 грн баланс по картці становить -28101,21 грн, переказ «зі своєї картки» на суму 13135,00 грн баланс по картці становить -41761,61 грн, переказ «зі своєї картки» на суму 5055,00 грн баланс по картці становить -47018,81, переказ на свою «скарбничку 26*39» - 1,00 грн баланс становить - «-47019,81 грн», переказ на свою «скарбничку 26*39» -5,00 грн, баланс становить - 47024,81 грн. За період з 01.06.2023 року здійснюється списання відсотків за користування кредитного ліміту, за ставкою 3.4 відсотка, в загальному розмірі 12246,48 грн. Остання операція по картковому рахунку 29.04.2024 року значиться як «поповнення картки, грошові перекази» в сумі 436,13 грн, залишок після операції «- 58835,16 грн.» (а.с.38-76зв). Із дослідженої копії витягу з ЄРДР щодо відомостей внесених до реєстру за номером 12023200490000429 від 14.04.2023 року о 15:12:36 за заявою [PERSON] , про вчинення кримінального правопорушення, яке кваліфікується за ч.4 ст. 185 КК України, убачається що 12.04.2023 року о 16.20 год невстановлена особа діючи в умовах воєнного стану при невідомих обставинах оскільки потерпілий ніяких даних не надавав та списання коштів не підтверджував, заволоділа грошовими коштами з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , яка належить [PERSON] [INFO] , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на загальну суму 51993 грн. Відповідачем долучено до матеріалів справи роздруківку листування електронною поштою з АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої [PERSON] звернувся на гарячу лінію «Шахрайство», та отримав у відповідь повідомлення, про підтвердження факту звернення, та йому надано рекомендації звернутись до поліції із заявою за вказаним фактом. А також згідно з листа від 12.04.2023 року о 16:27 отриманого [PERSON] на електронну пошту [INFO] , ПриватБанк, проінформував відповідача про фіксацію підозрілих операцій за карткою № 5*90, що могло бути розцінено як «шахрайство», тому з метою безпеки картку було заблоковано (а.с.173-175). Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи скріншот повідомлень які йому надходили 12.04.2023 року в період часу з 17:22 до 17:23, про оформлення [PERSON] заявок: № 2449748 на суму 29999 UAN, №2449750 на суму 13135 UAN, № 2449751 на суму 5055 UA, №2449750 на сум 13135 UAN. (а.с.176-177). Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 11 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Окрім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Враховуючи підтверджений [PERSON] факт його звернення до банку про вчинення спірної транзакції, а також його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій, в сукупності свідчать про те, що у відповідача дійсно була відсутня воля на вчинення такого перерахування коштів, а позивачем не заперечено факту його звернення до банку, та блокування карток за ініціативи АТ КБ «ПриватБанк». Суд також бере до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним чином обґрунтуванні під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно з постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, що своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, аккаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 12 квітня 2023 року щодо перерахування з його карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 48189,00 грн. Крім того відповідно до розрахунку, наданого позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на момент вчинення спірних дій, а саме зняття коштів з рахунку відповідача 12 квітня 2023 року, у [PERSON] за кредитним договором була відсутня кредитна заборгованість та наявний позитивний баланс, який становив 2993,00 грн. Суд погоджується із доводами відповідача, про те, що він належним чином повідомив банк про обставини, що настали, та відразу, звернувся із заявою до правоохоронних органів. Отже, наведені вище докази свідчать про те, що відповідачем не отримувалися кредитні кошти в сумі 48189,00 грн., а були зняті з карткового рахунку без згоди відповідача, в зв`язку з чим за даним фактом триває досудове розслідування. Встановивши всі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд дійшов висновку, що нарахування та списання процентів в розмірі 11810,35 грн на заборгованість за поточним тілом кредиту в сумі 48189,00 грн, по картковому рахунку [PERSON] з 12.04.2023 року, яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без волевиявлення відповідача, є неправомірним. Таким чином, суд дійшов висновку про істотне порушення банком вимог Закону України «Про платіжні послуги» та умов укладеного між сторонами договору, оскільки є факт здійснення операцій за кредитним рахунком особи, які ним не замовлялися та не оформлялися, що завдало йому істотної шкоди у вигляді зарахування додаткової заборгованості, яку він має погашати, тому дійшов до висновку що відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості, яка утворилась з часу незаконного зняття невстановленими особами грошових коштів з карткового рахунку відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed