Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики від 05 серпня 2023 року № 76751738 у розмірі 34000 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на виконання Договору позики від 05 серпня 2023 року № 76751738, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , товариство перерахувало на його картковий рахунок грошові кошти у розмірі 8500 грн строком до 04 вересня 2023 року. Відповідно до Договору факторингу, укладеного з первісним кредитором 14 червня 2021 року № 14/06/21, Реєстру боржників № 14 від 25 січня 2024 року до Договору факторингу від 14 червня 2021 року № № 14/06/21позивач набув право грошової вимоги до відповідача у розмірі 34000 грн, з яких: 8500 грн основний розмір заборгованості; 25000 грн заборгованість за відсотками. Суд ухвалою від 19 серпня 2024 року справу прийняв до провадження та вирішив проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач копію ухвали суду від 19 серпня 2024 року отримав 11 вересня 2024 року, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Як вбачається із матеріалів справи, 05 серпня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали Договір позики № 76751738, згідно з яким товариство перерахувало відповідачу на картковий рахунок кошти у розмірі 8500 грн, дата повернення позики 04 вересня 2023 року. Між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем 14 червня 2021 року укладений Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до умов договору фактор зобов`язується передати грошові кошти, в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні прави вимоги. Позивач стверджує, що на підставі зазначеного договору факторингу та Реєстру боржників № 14 від 25 січня 2024 року до Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, переданого на підставі Акта прийому-передачі, до нього перейшло право вимоги заборгованості до відповідача у розмірі 34000 грн. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина перша-четверта статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із\~статтею 1046\~Цивільного кодексу\~України,\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~позикодавцеві таку\~ж суму\~грошових коштів\~(суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. За приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17). Однак, як було встановлено, Договір позики № 76751738 був укладений 05 серпня 2023 року, через два роки після укладення Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником та було здійснено передачу невизначених вимог. З огляду на викладене, надані позивачем копії Додаткової угоди № 16 до Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21 від 25 січня 2024 року, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 14 від 25 січня 2024 року за Договором факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, Витяг з Реєстру боржників № 14 до Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, суд не визнає допустимими і належними доказами щодо наявності у позивача права вимоги до відповідача. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики від 05 серпня 2023 року № 76751738 від первісного кредитора Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів». Ураховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed