Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивачка у жовтні 2024 р. звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у вересні 2024 р. вона дізналася про відкриття виконавчого провадження згідно постанови приватного виконавця Овсієнко А. В. від 06.11.2021 з виконання виконавчого напису № 23121 від 20.08.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В. О. про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором у розмірі 16315,77 грн. Вона не має жодних фінансових зобов'язань перед відповідачем, вказаного кредитного договору з відповідачем не укладала. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства та не підлягає до виконання. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню. Умови вчинення виконавчих написів нотаріусами визначено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, стосується лише нотаріально посвідчених договорів і неможе застосовуватись до кредитних договорів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Просила визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві просила справу розглянути без її участі, позов підтримала і просила його задоволити. Відповідач приватний нотаріус Бригіда В. О. та представник відповідача АТ «Банк Форвард» у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином за адресою місця знаходження, не повідомили суду про причини нез`явлення, не подали відзивів. Третя особа приватний виконавець Павелків Т. Л. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином за адресою місця знаходження, не повідомила суду про причини нез`явлення, не подала пояснення щодо позову. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 20.08.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 23121, про стягнення з позивачки [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 96999681 від 10.05.2012, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є АТ «Банк Форвард», заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 21.01.2019 до 21.04.2019 у розмірі 15215,77 грн, що складається із 10346,72 грн заборгованості за тілом кредиту, 4519,05 грн заборгованості за відсотками, 350,00 грн плати за пропуск мінімальних платежів та 1100 грн за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з боржника за оскаржуваним виконавчим написом, становить 16315,77 (а.с.6). Постановою від 06.11.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А. В. відкрила виконавче провадження № 67416513 з виконання зазначеного виконавчого напису (а.с.8). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 за № 282/20595, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Згідно вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У рамках цієї цивільної справи оспорюється виконавчий напис, вчинений на підставі кредитного договору. Установлено, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно постанови КМ України від 26.11.2014 № 662. Постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 Київський апеляційний адміністративний суд визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою від 01.11.2017 Вищий адміністративний суд України залишив без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Постановою від 20.06.2018 Велика Палата Верховного Суду відмовила у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали ВАСУ від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Таким чином, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Суд установив, що серед документів, які відповідач надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитися у безспірному порядку. Наданий нотаріусу кредитний договір № 96999681 від 10.05.2012 вчинений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок, який враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, міститься у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Вказаний правовий висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. З урахуванням встановлених обставин, з огляду на недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову. Заявлена позивачкою вимога до приватного нотаріуса до задоволення не підлягає, враховуючи таке. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Водночас, у спорах між боржниками і стягувачами, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, зокрема, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, належним відповідачем є стягувач (кредитор), на користь якого було вчинено виконавчий напис, оскільки предметом позову є спір про право. Нотаріус може бути залучений до розгляду таких справ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову до такої особи та вирішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача АТ «Банк Форвард» на користь позивачки 1211,20 грн витрат з оплати судового збору (а.с.5). На підставі наведеного, відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172,

Outcome: approved