Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.1994 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком та перебуває на повному його утриманні. З часом одруження виявилося невдалим, сторони перестали розуміти один одного, втратили почуття. Шлюбні відносини між ними припинені, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, тому позивач бажає їх шлюб з відповідачкою розірвати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.09.1994 р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.09.1994 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Кривого рогу Дніпропетровської області за актовим записом №556, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . Витягом №671 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.10.2024 р. стверджено, що позивач та його син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №426943 позивач являється особою з інвалідністю 2-групи. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн., від якого при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved