Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що 18.03.2023 року між сторонами укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1173-3698. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 5 800,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 18 днів; знижена % ставка - 2,50% в день; стандартна % ставка - 3,00% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредиту, Кредитодавець додає до позовної заяви документи що підтверджують перерахування кредитних коштів. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом чотирнадцяти календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. В подальшому, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст.12 ЗУ «Про\~споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором, навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами Кредитного договору. Станом на 25.06.2024 року загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту, процентів), становлять: 57 478,00 грн, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом 5 800,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 51 678,00 грн. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 29 000,00 грн. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором № 1173-3698 від 18.03.2023 року, а лише її частину, а саме: - прострочену заборгованість за кредитом 5 800,00 грн; - прострочену заборгованість за нарахованими процентами 23 200,00 грн, що разом становить 29 000,00 грн та судовий збір. 04.12.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Фоменко І.М. Ухвалою суду від 05.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі і призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача Буланов О.М. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне. В матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Не має доказів, що нібито укладення договору відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством, про належність номера телефону мобільного оператора саме відповідачеві, та як саме проводилась ідентифікація особи, та не надано доказів такої ідентифікації. Належними доказами, які підтверджують ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відповідачеві певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наданий позивачем лист від АТ КБ «Приват Банк» не може бути належним та допустимим доказом отримання відповідачем коштів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 5 800,00 грн.; - строк кредитування 300 днів. Позивач нараховував відсотки понад вказаний строк кредитування 300 днів. Вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, задоволенню не підлягають. Таким чином, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18.03.2023 року між сторонами укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1173-3698. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 5 800,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 18 днів; знижена % ставка - 2,50% в день; стандартна % ставка - 3,00% в день (а.с. 9-14). Як вбачається з довідки, наданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», [PERSON] перераховано через платіжну систему LiqPay 18.03.2023 року 5\~800 грн, платіж № 2252309059, card mask [NUMBER] (а.с.26). Відповідно до листа АТ КБ «Приват Банк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів за Договором № 1173-3698 від 18.03.2023 року в розмірі 5\~800 грн. 00 коп не підтверджено, оскільки в переліку договорів, за якими АТ КБ «Приват Банк» здійснило перерахування коштів, відсутній Договір № 1173-3698 від 18.03.2023 року на суму 5\~800 грн, з платежем № 2252309059, card mask [NUMBER] (а.с.25). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048ЦК України). Матеріалами справи встановлений факт укладення договору про відкриття кредитної лінії № 1173-3698 від 18.03.2023, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А1185. Однак, позивач, у своїй позовній заяві стверджує про перерахування відповідачеві певної суми коштів. Але суд погоджується із доводами представника відповідача, що надані позивачем докази на підтвердження факту перерахування кредитних коштів відповідачці не є належними, оскільки в такій довідці АТ КБ «Приват Банк» немає договору, укладеного з [PERSON] , тому таке твердження не підкріплено належними та допустимими доказами. Належними доказами, які б підтверджували перерахування ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відповідачеві певної суми можуть бути первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Вищевикладена позиція стосовно необхідності дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знаходить відображення у Постанові Верховного Суду (у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц. В Постанові Верховний Суд зауважив, що: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи». Аналогічна позиція стосовно первинних документів відображена і в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2018 у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Така ж позиція була висловлена і в Ухвалі Верховного Суду України від 15.06.2011 по справі №6-4882св11 згідно якої, належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які встановлюють розмір заборгованості. Згідно з п. п. 41-46, 59-60 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України N 75 від 04.07.2018 року, операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Касовими документами оформляються операції з готівкою. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках України. Відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. А у п. 52-53 зазначеного Положення, вказано наступне: «Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Відповідно до вимог\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 76, частини 1, 2 статті 77, частини 2 статті 78, частини 1 статті 95\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 6 статті 81, частини 1 статті 89\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд вбачає, що позивачем не надано доказів, відповідно до положень 76-79 ЦПК України, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів. У рішенні від11.07.2013№7-рп/2013Конституційний Суд України\~вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Будь-яких доказів на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою\~статтею 129 Конституції України. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку, що оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, не спростував позиції відповідача, викладеної у відзиві на позов, та обставини, на які позивач посилається як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відсутні. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі\~статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed