Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом зміни способу їх стягнення та визначивши в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказала, що на виконанні у Тернопільському відділі державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №65610155 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 13 серпня 2024 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 3004,31 грн. На даний час матеріальне становище відповідача значно покращилось та станом на квітень 2024 року останній перебуває на військовій службі за контрактом. З часу стягнення аліментів її матеріальне становище погіршилось, оскільки вона утримує дитину з періодичних та нестабільних доходів. Дитина стає старшою та її потреби на даний час зростають. Розмір аліментів в сумі 1197,50 грн не покриває навіть четвертої частини усіх витрат, які вона щомісячно несе на утримання дитини. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано відомості про доходи відповідача. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача адвокат Матвійчук В.В. подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні вказав, що вдруге одружився 01 червня 2024 року. Його теперішня дружина має дітей від першого шлюбу. Інших утриманців крім сина [PERSON] немає. Стан його здоров`я задовільний. На даний час він проходить службу в складі Збройних Сил України. Кошти отримані від служби в армії він витрачає на потреби служби, ремонт автомобіля, одяг, харчі. Вказав, що він є учасником бойових дій. З цих підстав, позовні вимоги визнав частково та зазначив, що має змогу сплачувати аліменти в розмірі 10 відсотків від його доходу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2016 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 травня 2012 року. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судовий рішень встановлено, що 25 січня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ №607/474/18, який стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з рахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Тернопільським відділом державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 13 серпня 2024 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 3004,31 грн. З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України за №6151 від 04 вересня 2024 року, виданої військовою частиною [NUMBER] , вбачається, що солдат [PERSON] в періоди з 22 листопада 2023 року по 06 березня 2024 року, з 25 березня 2024 року по 29 травня 2024 року та з 17 червня 2024 року по 04 вересня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області. Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 12 жовтня 2023 року. Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за №902246 від 13 листопада 2024 року, за 2022 рік сукупний розмір нарахованого доходу [PERSON] становив 601\~471,81 грн, за 2023 рік 505\~161,83 грн, за період з І кварталу 2024 року по ІІІ квартал 2024 року 546\~164,77 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положення частини 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені вимогами ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст.181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини». В будь-якому випадку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись в суд із позовом про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та присудження у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Законом України Про державний бюджет України на 2025 рік, з січня 2025 року встановлено такі розміри прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн. Слід звернути увагу також на те, що з огляду на положення ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку в наказному провадженні. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на даний час відповідач сплачує аліменти на сина згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року №607/474/18 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для утримання сина. Окрім того, позивач зазначає про покращення майнового стану відповідача, одержання останнім стабільного доходу та вказані обставини встановлені судом. При цьому, при видачі судового наказу судом не досліджувався майновий стан відповідача. Суд зауважує, що попередньо присуджений розмір аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є достатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому, позивач як одержувач аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від доходу відповідача. Встановлено, що відповідач проходить військову службу у складі Збройних Сил України, отримує стабільний дохід, стан здоров`я задовільний та інших утриманців крім сина [PERSON] немає, що підтвердив [PERSON] в судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що майновий стан відповідача покращився. Окрім того, з часу винесення наказу минуло більше 5 років, на даний час сину [PERSON] 12 років, відповідно збільшились його потреби, витрати, змінилось його матеріальне становище. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, покращення матеріального становища відповідача, приймаючи до уваги, що попередньо визначений розмір аліментів 50% прожиткового мінімуму не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та її матеріального утримання, матеріальний стан дитини, відсутні даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, його дохід, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом зміни розміру та способу стягнення аліментів, визначивши їх в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. З аналізу вимог ч. 1 ст. 183 СК України вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби сина, а тому приходить до висновку, що саме такий розмір аліментів забезпечить гармонійний розвиток дитини, відповідає вимогами закону, принципам справедливості, доброчесності та розумності. Судом встановлено, що відповідач є особою молодого віку, обставин незадовільного стану здоров`я судом не встановлено, інших утриманців крім сина не має, що підтвердив в судовому засіданні присутній відповідача. Водночас, позивачем не доведено належними та достатніми доказами визначення аліментів у розмірі частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача. Так, позивачем не долучено будь-яких доказів щодо відвідування дитиною додаткових занять, гуртків, навчальних та спортивних закладів чи інших доказів, які б підтверджували, що визначений судом розмір аліментів не буде достатнім для належного матеріального забезпечення та гармонійного розвитку дитини. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial