Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути шкоду в розмірі 9505,85 грн., суму судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 вересня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА»" (далі - Позивач/ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА») та [PERSON] (далі - Страхувальник/Відповідач) укладено поліс №АР/5803381 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Газ», реєстраційний номер [NUMBER] (далі - забезпечений транспортний засіб). Розмір франшизи за полісом - 1000,00грн. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. 11 листопада 2021 року у м. Харкові, по вул. 23-го серпня, 31А, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобілю «Газ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (Відповідач), та автомобіля «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , під її ж керуванням. Відповідно до Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року по справі №638/18985/21 (провадження №3/638/4699/21) дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] (Відповідачем). 30 листопада 2021 року до ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» із заявою-повідомленням про випадок з транспортним засобом звернулась [PERSON] та повідомив, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції №1029К2 від 09 лютого 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження склала 9505,85 грн. 09 лютого 2022 року до ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулась [PERSON] (власник транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] ), із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої просила здійснити виплату страхового відшкодування на власний рахунок . Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 09 лютого 2022 року фахівцями ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було складено страховий акт № 10.90064167.1/KOS, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 9505,85 гривень. Відповідно до платіжного доручення №0210111571 від 10 лютого 2022 року ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 9505,85 гривень. Таким чином, фактичні витрати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», пов`язані з цим страховим випадком складають 9505,85 гривень. Ухвалою від 21.03.2024 року було відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін у судове засідання. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. 14 вересня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА»" (далі - Позивач/ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА») та [PERSON] (далі - Страхувальник/Відповідач) укладено поліс №АР/5803381 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Газ», реєстраційний номер [NUMBER] (далі - забезпечений транспортний засіб). Розмір франшизи за полісом - 1000,00грн. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. 11 листопада 2021 року у м. Харкові, по вул. 23-го серпня, 31А, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобілю «Газ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (Відповідач), та автомобіля «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , під її ж керуванням. Відповідно до Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року по справі №638/18985/21 (провадження №3/638/4699/21) дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] (Відповідачем). 30 листопада 2021 року до ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» із заявою-повідомленням про випадок з транспортним засобом звернулась [PERSON] та повідомив, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції №1029К2 від 09 лютого 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження склала 9505,85 грн. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 09 лютого 2022 року фахівцями ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було складено страховий акт № 10.90064167.1/KOS, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 9505,85 гривень. Відповідно до платіжного доручення №0210111571 від 10 лютого 2022 року ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 9505,85 гривень. Таким чином, фактичні витрати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», пов`язані з цим страховим випадком складають 9505,85 гривень. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, iншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до статті 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 755/18006/15-ц, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Оскільки цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Газ» [NUMBER] під керуванням відповідача, під час ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», згідно полісу №АР/5803381, позивачем була виплачена сума страхового відшкодування іншому учаснику ДТП - [PERSON] у розмірі 9505,85 грн. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору суд приходить до наступного висновку. Згідно договору про надання правової допомоги №27 від 22.07.2024 позивач ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» та Адвокатське бюро «Синюк та Партнери» уклали між собою даний договір, відповідно до якого ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» доручає, а Адвокатське бюро «Синюк та Партнери» бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 05.11.2024 згідно договору про надання правової допомоги №27 від 22.07.2024 вбачається, що адвокат Синюк С.Л. надав а ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» прийняло правову допомогу у вигляді консультації, підготовчих дій а також підготовки та подання позовної заяви, загальною вартістю 6000 грн. Згідно платіжної інструкції №1197 від 05.11.2024 ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» сплатило Адвокатському бюро «Синюк та Партнери» 6000 грн за юридичні послуги. Відповідно до платіжної інструкції №1093 від 15.10.2024 ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» сплатило судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3028 грн. У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом також застосовувалась практика Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). При цьому, суд враховує, що надання позивачу правничої допомоги адвокатом зводилося до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні без виклику сторін у справі. Стороною позивача заявлено, що ними понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Від сторони відповідача не надходили заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, наявність клопотання представника відповідача про зменшення розміру таких витрат, слід дійти висновку співмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» в сумі 6000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 15.10.2024 про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved