Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 32\~933,23 грн. за кредитним договором № 2001831928001 від 10.03.2021, заборгованість у розмірі 19\~181,61 грн. за кредитним договором № 1010498809 від 27.08.2022 та понесені судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що згідно кредитного договору № 2001831928001 від 10.03.2021 [PERSON] отримав кредит у сумі 23\~482,00 грн., згідно кредитного договору № 1010498809 від 27.08.2022 кредит у сумі 15\~000,00 грн. У порушення умов договорів відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 09.09.2024 утворилася заборгованість за кредитним договором № 2001831928001 від 10.03.2021 у сумі 32\~933,23 грн., з яких: заборгованість за кредитом 22\~599,00 грн., заборгованість за процентами 10\~334,23 грн., та заборгованість за кредитним договором № 1010498809 від 27.08.2022 у сумі 19\~181,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом 12\~468,32 грн., заборгованість за процентами 1,41 грн., заборгованість за комісією 6\~711,88 грн. Загальна сума заборгованості становить 52\~114,84 грн. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 12.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзиву не подав. Згідно ч. 1 ст. 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у Публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженій рішенням правління АТ «ПУМБ» (протокол № 818 від 11 серпня 2020 року) та у Публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженій рішенням правління АТ «ПУМБ» (протокол № 894 від 31 березня 2022 року) визначено, що АТ «ПУМБ» відповідно до ст. 641 ЦК України оголошує публічну пропозицію на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою надання банківських послуг, умови і порядок надання яких визначені у даній Публічній пропозиції. Акцепт цієї Публічної пропозиції (приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) здійснюється фізичними особами у місцях надання банком послуг на підставі ст. 634 ЦК України шляхом оформлення заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за умови подання документів і відомостей, необхідних для з`ясування особи, суті діяльності та фінансового стану. Приєднання фізичних осіб до договору свідчить про повне і безумовне прийняття Публічної пропозиції банку на укладення Договору в цілому, Клієнт не може запропонувати Банку свої умови Договору. Судом встановлено, що 10березня 2021 року [PERSON] підписав з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заяву №2001831928001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані клієнту в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування, а при обранні послуги з укладання Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. Так, у заяві №2001831928001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 10.03.2021 [PERSON] просив АТ «ПУМБ» надати йому споживчий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 7\~000,00 грн. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку дія кредитного ліміту продовжується на такий самий строк за відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Стандартна та реальна річна процентні ставки складають 47,88 %. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом застосовується процентна ставка на суму основного боргу у розмірі 62 проценти річних. Також, 10березня 2021 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, про розмір кредитного ліміту строку, строк кредитування, розмір стандартної та реальної річної процентної ставки та інше. У паспорті споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані, виходячи з обраних відповідачем умов кредитування. Таким чином судом встановлено, що 10.03.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір. У подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 23\~482,00 грн, що підтверджується довідкою позивача. Банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти за договором №2001831928001 від 10.03.2021, натомість відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 32\~933,23 грн, з яких: заборгованість за кредитом 22\~599,00 грн., заборгованість за процентами 10\~334,23 грн. Крім того, судом встановлено, що 27серпня 2022 року [PERSON] підписав з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заяву №1010498809 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані клієнту в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування. Так, у заяві №1010498809на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 27.08.2022 [PERSON] просив АТ «ПУМБ» надати йому споживчий кредит у розмірі 15\~000,00 грн на строк 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, розмір процентної ставки 0,01 % річних. Також, 27серпня 2022 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, про розмір кредитного ліміту строку, строк кредитування, розмір річної процентної ставки, розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту та інше. У паспорті споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані, виходячи з обраних відповідачем умов кредитування. Таким чином судом встановлено, що 27.08.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти за договором №2001831928001 від 10.03.2021, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.56406390.30032.25578 від 27.08.2022, натомість відповідач порушив умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених кредитними договорами, та у межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач користувався наданими кредитними коштами, що вбачається з виписок за особовими рахунками, проте зобов`язання належним чином за договорами не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунками заборгованості станом на 09.09.2024 відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №2001831928001 від 10.03.2021у розмірі32\~933,23 грн, з яких: заборгованість за кредитом 22\~599,00 грн, заборгованість за процентами 10\~334,23 грн, та за кредитним договором № 1010498809 від 27.08.2022 у сумі 19\~181,61 грн, з яких: заборгованість за кредитом 12\~468,32 грн, заборгованість за процентами 1,41 грн, заборгованість за комісією 6\~711,88 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач направляв на адресу боржника [PERSON] письмову вимогу,в якій повідомив про існуючу заборгованість перед банком у загальному розмірі 52\~114,84 грн. та вимагав виконати свої зобов`язання протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитними договорами та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2001831928001 від 10.03.2021у розмірі32\~933,23 грн., з яких: заборгованість за кредитом 22\~599,00 грн., заборгованість за процентами 10\~334,23 грн., та за кредитним договором № 1010498809 від 27.08.2022 у сумі 12\~469,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом 12\~468,32 грн., заборгованість за процентами 1,41 грн., підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією, яка виникла станом на 09.09.2024 за кредитним договором № 1010498809 від 27.08.2022 у розмірі 6\~711,88 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 року по справі № 496/3134/19 зазначила наступне. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». В заяві від 27.08.2022 відповідач своїм підписом погодив комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, проте банк не роз`яснив, за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту,у тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. З урахуванням положень ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що умови кредитного договору від 27.08.2022 про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% є нікчемними, а тому вимоги Банку про стягнення заборгованості з комісії станом на 09.09.2024 за кредитним договором № 1010498809 від 27.08.2022 у розмірі 6\~711,88 грн., є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2001831928001 від 10.03.2021 у розмірі 32\~933,23 грн., з яких: заборгованість за кредитом 22\~599,00 грн., заборгованість за процентами 10\~334,23 грн., та за кредитним договором № 1010498809 від 27.08.2022 у сумі 12\~469,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом 12\~468,32 грн., заборгованість за процентами 1,41 грн. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 45\~402,96 грн. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~110,42 грн. сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial