Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі за текстом ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі за текстом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] укладений договір кредитної лінії №\~587865149 (далі за текстом Договір № 587865149), за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати відповідачу фінансовий кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту у сумі 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі та додатках до нього. Позивач вказав, що грошові кошти відповідач отримав шляхом безготівкового перерахування коштів у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відтак позивач вважає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором № 587865149 виконало в повному обсязі. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі за текстом ТОВ «Таліон плюс») укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі прав вимог. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2020. Також 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 26, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2021. Крім цього, 31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 27, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2022. Також 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі за текстом ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладений Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі прав вимог. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Також 05.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Еліт Фінанс» укладений Договір факторингу № 05/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Еліт Фінанс» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі і право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 587865149. На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 587865149. Станом на 14.08.2024 заборгованість [PERSON] за Договором № 587865149 становить 78254 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 22000 грн; прострочена заборгованість за відсотками 56254 грн. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 587865149 від 23.05.2021 у сумі 78254 грн. 26.08.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 23.09.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 23.09.2024 судове засідання відкладене на 22.10.2024 за клопотанням представника відповідача. 22.10.2024 представник відповідача адвокат Кметик В.Я. через систему «Електронний суд» подав заяву, у якій просив застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог та відмовити у задоволенні позову. 22.10.2024 судове засідання відкладене на 18.11.2024 для забезпечення права позивача на ознайомлення з заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. 28.10.2024 представник позивача Тараненко А.І. через систему «Електронний суд» подав заперечення на подану представником відповідача заяву, у якій зазначив, що строк позовної давності позивачем не порушений та позовна заява подана у встановлений законом строк. 18.11.2024 судове засідання відкладене на 10.12.2024 за клопотанням представника відповідача. 18.11.2024 судове засідання відкладене на 14.01.2025 за клопотанням представника відповідача. 14.01.2025 представник відповідача адвокат Кметик В.Я. подав письмові пояснення, у яких просив у позові відмовити повністю. Адвокат зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази виконання умов кредитного договору, а надане позивачем платіжне доручення не є належним і допустимим доказом. Так само позивач не надав належні докази відступлення права вимоги за кредитним договором. У судове засідання 14.01.2025 представник позивача ТОВ «Еліт Фінанс» Тараненко А.І., належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. У позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі. Позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 14.01.2025 відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кметик В.Я., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. Представник відповідача адвокат Кметик В.Я. подав заяву про розгляд справи без його та відповідача участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, суд встановив, що 23.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] підписали договір кредитної лінії № 587865149 (а.с. 31-36). Указаний Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на абонентський номер мобільного телефону [PERSON] , про що свідчить п. 4.4 Договору № 58786514. Відповідно до п. 1.1. Договору № 58786514 товариство зобов`язується надати відповідачу фінансовий кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту у сумі 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі та додатках до нього. Кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 22000 грн одразу після укладення Договору. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (п. 1.3, 1.7 Договору № 587865149). За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1) виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65% річних, що становить 0,01% від суми Кредиту за кожний день користування ним; 2) за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 Договору з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25% річних, що становить 0,85% в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентною ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті (п. 1.9, 1.9.1, 19.2 Договору № 587865149). Підписанням цього Договору Позичальник підтвердив, що отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в Паспорті споживчого кредиту і Правилах (п. 4.13 Договору № 587865149). Статтею 11 Закону передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, підписанням Договору № 587865149 [PERSON] підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 23.05.2021, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] досягнули згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений електронний договір кредитної лінії № 587865149 від 23.05.2021. Поряд з цим згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладений Договір факторингу №\~28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, які вказані у відповідних Реєстрах. Також 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2020. Крім цього, 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру прав боржників № 147 від 17.08.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 587865149. Також 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Крім цього, 05.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Еліт Фінанс» укладений Договір факторингу № 05/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Еліт Фінанс» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] за Договором № 587865149. Надаючи оцінку доводам позивача у цій частині, суд зазначає таке. Так, за правилом\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто за наведеним загальним правилом до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу - на стороні кредитора - у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших. При цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні. Зміст зобов`язання як правовідношення визначається сукупністю певних прав та обов`язків, відповідно, у разі описаного відступлення права вимоги до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредитору. У спірних правовідносинах обсяг прав визначається обсягом прав, пов`язаних із обов`язком з повернення суми кредиту і виконанням усіх похідних від цього зобов`язань. Так, Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 зазначив, що предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Пунктами 3.2, 3.3 Договору факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 визначено, що загальна сума прав вимоги, що відступаються за договором, становить 20285750,22 грн. Ціна продажу за договором становить 70601,30 грн. Разом з тим позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що ТОВ «Еліт Фінанс» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» кошти за передані права вимоги за Договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 у цілому та за реєстром прав вимоги зокрема. Платіжний документ банківської установи, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів, суду не наданий. Так само не надані позивачем і такі ж докази сплати за Договорами факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та № 05/0820-01 від 05.08.2020, у яких вказано, що розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за договором за кожен реєстр прав вимоги становить 100 грн. При цьому наданий суду витяг з реєстру прав вимоги № 9 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 не засвідчує перехід права вимоги до [PERSON] \~за Договором\~№ 587865149 від первісних кредиторів до ТОВ «Юніт Капітал», оскільки, як зазначив суд вище, факт виконання зобов`язань нового кредитора перед первісним кредитором щодо здійснення оплати за придбання права грошової вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за Договором № 587865149, належними та достатніми доказами не доведений. Більше того суд відхиляє за недопустимістю витяг з реєстру прав вимоги № 144 до Договору факторингу № 2/1118-01 від 28.11.2018 та витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 05/07/24, оскільки надані суду документи не містять посилання на те, що це є витяги з реєстру, а не повні реєстри, та кінцеві сторінки указаних документів не містять засвідчення про те, що такий документ був прошитий, пронумерований та засвідчений підписом відповідальної особи із зазначенням її посади та прізвища. Указані обставини свідчать про те, що позивач не довів належними та достатніми доказами, що ТОВ «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №\~587865149 від 23.05.2021. Більше того позивач не надав докази того, що після укладення зазначених вище договорів факторингу були виконані вимоги ст. 1082 ЦК України та відповідач отримав письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні була визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому сам по собі факт укладення договору факторингу не створює для відповідача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у договорі. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора відповідач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги, а новий кредитор зобов`язаний надати докази існування боргу саме у такому розмірі, про стягнення якого заявлено відповідну вимогу. Крім цього, доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Разом з тим надана позивачем виписка з особового рахунка відповідача (а.с. 66) не є належним доказом на підтвердження таких обставин у розумінні зазначеної вище позиції Верховного Суду, оскільки така виписка є лише створеним позивачем документом та не містить усіх обов`язкових реквізитів, притаманним бухгалтерській та банківській документації. Будь-яких інших первинних документів на підтвердження здійснення між сторонами господарських операцій, зокрема перерахунку фінансовими установами кредитних коштів та використання цих коштів відповідачем, позивач не надав. Посилання позивача\~на наявність\~роздрукованого розрахунку\~заборгованості за\~кредитним договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, умови кредитування\~тощо є внутрішніми документами юридичної особи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити обставини видачі кредиту та його розміру, а також розмір заборгованості по кредиту та правильність його визначення. Відтак позивач не довів належними та достатніми доказами, що зазначена позивачем заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору № 587865149 від 23.05.2021. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності суд зазначає таке. Так,\~правила застосування\~таких наслідків\~містяться у\~ст.\~267\~ЦК України\~та визначають,\~що заява\~про захист\~цивільного права\~або інтересу\~має бути\~прийнята судом\~до розгляду\~незалежно від\~спливу позовної\~давності. Позовна\~давність застосовується\~судом лише\~за заявою\~сторони у\~спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив\~позовної давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмову у задоволенні позову, суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу позовної давності. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4483 від 13.08.2024 (а.с. 16). Також позивач надав докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. Відтак з урахуванням вказаних норм закону та ураховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed