Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Представник позивача адвокат Терновенко Р.М. , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Благовіщенської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позов до суду мотивовано зі слідуючих підстав: [INFO] в с.Клехівка Фастівського району Київської області померла мати позивача - [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки, кадастровий номер 3525585200:02:000:0468, площею 3,5173 га, яка розташовані на території Благовіщенської міської ради село Луполово Голованівського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] спадщина залишилась відкритою та ніким не успадкованою. Спадкоємцем ближчого ступеню споріднення після смерті [PERSON] є її донька, тобто позивач у справі [PERSON] . 20 листопада 2024 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримської Н.П. з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] для успадкування земельної ділянки, однак нотаріус повідомила, що при перевірці документи наданих [PERSON] було виявлено розбіжності у документи, які підтверджують родинні відносини та у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку яку бажає успадкувати, про що було видано роз`яснення про неможливість вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з викладеним позивач, просить встановити факт родинних відносин, а саме, що позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка належала на праві власності її матері [PERSON] . Ухвалою суду від 27 листопада на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25 грудня 2024 року. Крім того, судом витребувано в державного нотаріуса Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Наталії Ковбасюк інформацію щодо кола спадкоємців, які залишилися після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Клехівка Фастівського району Київської області. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Терновенко Р.М., повноваження якого містяться в матеріалах справи не з`явились, представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що необхідно задовольнити. Щодо заявлених вимог про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає таке. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 вказаною постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, по господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження позивача вона значиться, як [PERSON] , [INFO] та її батьками являються [PERSON] та [PERSON] ( а.с.16). При укладенні шлюбу 12.06.1998 року позивач змінила своє прізвище з дівочого " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с.17). Між батьками позивача - [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу ( а.с.18-19). Після розірвання шлюбу мати позивача уклала 19 грудня 1983 повторний шлюб з [PERSON] та після укладення нового шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу ( а.с.20-21) Приймаючи до уваги підтвердження обставин існування родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] , а також те, що встановлення юридичного факту має значення для охорони прав та інтересів позивача, оскільки остання позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити вказаний факт з метою оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про необхідність встановити факт того, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , задовольнивши її позовні вимоги в цій частині. Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.1218, ч.ч.1, 2 ст.1220ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що було видано свідоцтво про смерть ( а.с.9) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на усе належне йому на праві приватної власності майно, в тому числі на земельну ділянку, кадастровий номер 3525585200:02:000:0468, площею 3,5173 га, яка розташовані на території Благовіщенської міської ради село Луполово Голованівського району Кіровоградської області., яка належала [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №018316 ( а.с.11-14). Згідно Інформаційної довідки з Спадкового реєстру №79384217, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось. 20 листопада 2024 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримської Н.П. з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] для успадкування земельної ділянки, однак нотаріус повідомила, що при перевірці документи наданих [PERSON] було виявлено розбіжності у документи, які підтверджують родинні відносини та у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку яку бажає успадкувати, про що було видано роз`яснення про неможливість вчинення нотаріальної дії ( а.с.22). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Н.Кримської позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом вищевказаного спадкового майна, однак не може оформити свої спадкові права, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved