Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

09.12.2024 позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що сторони перебувають у шлюбі з 23.07.2011. Від подружнього життя у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що з червня 2024 року між сторонами з`явились непорозуміння через різні погляди на життя. Позивачка зауважила, що заради збереження сім`ї неодноразово здійснювала спроби для примирення та збереження шлюбу, однак вжиті заходи не дали належного результату, надалі виникали непорозуміння та протиріччя в житті та сторонам не вдалось досягнути компромісу. На даний час сторони не спілкуються, спільного господарств не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Діти проживають разом із позивачкою. Рішення останньої є обдуманим. Відновлення їхніх стосунків, як подружжя та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин позивачка вважає, що сім`я розпалась і подальше перебування у шлюбі є недоцільним, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою від 11.12.2024 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи по суті. 07.01.2025 сторони у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Представник позивачки - адвокат Музика А. Б. подав до суду заяву, в якій просив розгляд даної справи проводити без участі сторони позивача, вказавши, що позов підтримує повністю та просить шлюб розірвати. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій останній просив розглядати справу без його участі, а також вказав, що позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області - актовий запис № 207 (а. с. 4). Від спільного проживання у подружжя народилась двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.03.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 5) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.11.2021 Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищевикладене, а також умови проживання сторін та взаємовідносини їх у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Суд вирішує питання судових витрат на підставі ч. 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №47870303 від 06.12.2024, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки.

Outcome: approved