Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10.12.2021 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини, перший рік її життя, відповідач проживала разом із позивачем та дбала про родину та, зокрема, і про дитину. Після того, як дитині виповнився рік, поведінка відповідача різко змінилась, вона все частіше і частіше почала залишати дитину на позивача, йшла із дому на декілька днів, вимикаючи при цьому телефон, після чого, коли поверталась, не повідомляла ні де вона знаходилась, ні чому нічого не повідомила про те, що має намір так довго бути відсутньою вдома. Окрім цього, відповідач поверталась додому з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та почала майже кожного дня, перебуваючи в дома, вживати алкогольні напої. У зв`язку із тим, що позивач працював, щоб забезпечити родину, зважаючи на непередбачувану поведінку відповідача, він почав звертатись за допомогою до своєї матері - [PERSON] , [INFO] , яка допомагала доглядати дитину, коли відповідач йшла з дому, або коли її фізичний стан, у зв`язку із вживання алкогольних напоїв, не дозволяв їй цього робити. З метою налагодити стосунки в родині, позивач спілкувався із відповідачем, намагався вплинути на її поведінку, переконував в тому, що вживання алкогольних напоїв та її аморальна поведінка призведе до того, що вони не зможуть зберегти сім`ю. Впродовж подальших двох років поведінка відповідача не змінилась, після чого в березні 2020 року остання зібрала всі свої речі, та, залишивши дитину на позивача, пішла з дому, повідомивши, що вона не створена для сім`ї. Після цього, у зв`язку із необхідністю утримувати дитину та дбати про неї, позивач переїхав до своєї матері за місцем своєї реєстрації, де, після укладення шлюбу, була зареєстрована і відповідач. Намагаючись вберегти родину та відносини дитини з матір`ю, позивач неодноразово намагався поговорити із відповідачем, дізнатись, де вона проживає, чим займається, чи не хоче побачити дитину. На це відповідач, і тільки після дзвінків позивача до неї, лише запитувала, як у дитини справи, однак повідомляла, що у неї все добре і повертатись до позивача та до дитини вона наміру не має. Зі слів спільних знайомих позивачу ставало відомо, що відповідач в різний період проживала на орендованих квартирах з різними чоловіками, при чому не працювала та не мала наміру працевлаштовуватись, вживала алкогольні напої, розважалась. З 01.09.2020 дитина почала відвідувати Житомирський дошкільний навчальний заклад №6, куди його водив та забирав виключно позивач. Жодного разу, за період відвідування дитиною вищевказаного дошкільного навчального закладу, відповідач до останнього не приходила, поведінкою та досягненням дитини на заняттях не цікавилась. Розуміючи, що родину не вберегти, і відповідач не змінить ні своє ставлення до сімейних цінностей, ні ставлення до дитини, якою вона не цікавилась, та участі ні у вихованні, ні в утриманні якої не приймала, в 2021 році позивач звернувся суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.07.2022 №487 затверджено висновок щодо визначення місця проживання дитини разом із позивачем. З 2020 року по дату подання цієї позовної заяви, відповідач до дитини не приїздила, участі в її вихованні не приймала, матеріальної допомоги, в тому числі і на базові життєві потреби, дитині не надавала. За останні півтора роки відповідач декілька разів телефонувала позивачу, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з різних номерів мобільного телефону, та просила допомогти їй грошовими коштами. На запитання позивача до відповідача, чи не хоче вона зустрітись із дитиною, «взятись за розум», влаштуватись на роботу, припинити вживати алкогольні напої, відповідач повідомляла, що їй зручно і подобається жити так, як вона живе і нічого змінювати в своєму житті вона не має наміру. З вересня 2023 року дитина почала відвідувати Ліцей №32 міста Житомира, до якого його приводить та з якого забирає виключно позивач. Відповідач контакту із школою, де навчається дитина, не підтримує, з учителями не спілкується. Окрім вищевказаного, відповідач не цікавиться і здоров`ям дитини. За період з 2020 року по дату подання позовної заяви, у випадку погіршення стану здоров`я дитини, хвороби, необхідності проходження медичних комісій, до відповідних установ з даного приводу звертався виключно позивач, так само як і оплачував необхідні медичні обстеження, ліки тощо. Як результат фізичний і психоневрологічний розвиток дитини відповідає її віку. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 20.07.2023 у справі №295/4819/23 стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.04.2023 і до повноліття дитини. Оскільки після винесення вищевказаного судового рішення аліменти на дитину відповідач не сплачувала, позивачем на адресу Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) було скеровано виконавчий лист у справі №295/4819/23. Згідно з довідкою у виконавчому провадженні відповідач має заборгованість зі сплати аліментів. Окрім того, у позовній заяві містяться клопотання позивача про витребування доказів та про виклик свідків. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання; клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано: у Державної прикордонної служби України інформацію щодо того, чи не виїжджала [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в період з 2020 року по теперішній час за межі України, а якщо виїжджала, то чи поверталась на територію України; у Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України інформацію щодо того, чи притягувалась [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , до кримінальної відповідальності, та чи не засуджувалась до відбуття покарання у вигляді позбавлення (обмеження) волі в період з 2020 року по дату надання відповіді; клопотання позивача про виклик свідків задоволено та викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. 07.07.2024, на виконання ухвали суду про витребування доказів, від Державної прикордонної служби України надійшов лист вих. №19-45721/18/24-Вих від 01.07.2024, яким повідомлено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, [PERSON] , [INFO] , в період з 2020 року по теперішній час (станом на 01.07.2024) в базі даних не виявлено. 08.07.2024, на виконання ухвали суду 23.04.2024, від Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України надійшов лист вих. №19898/16-2024 від 08.07.2024, яким повідомлено, що станом на 04.07.2024 за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявні судимості» відомості стосовно [PERSON] , [INFO] , відсутні. Протокольною ухвалою суду від 11.09.2024 підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті. 31.10.2024 представник виконавчого комітету Житомирської міської ради Жалюк В.С. надав до суду висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1671 від 16.10.2024 про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . У судовому засіданні за їх участю позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у позові, та просили задовольнити. Позивач додатково пояснив, що вживав заходів для налагодження відносин, намагався вплинути на відповідача, щоб вона змінила ставлення до дитини, однак результату це не принесло. Востаннє спілкувався з відповідачем у 2021 році. Відповідач жодного інтересу до дитини не виявляє. У судове засідання, яким завершується розгляд справи, позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. В судові засідання відповідач не з`являлась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Жалюк В.С. у судове засідання, яким завершується розгляд справи, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов підтримує. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що з позивачем вони друзі, знає матір позивача. З позивачем знайома з 2021 року, з моменту знайомства дружини позивача не бачила. Позивач з дитиною приходять в гості до свідка, у свідка є похресниця, разом з якою хлопчик гуляє. Позивач дуже хороший батько, піклується про дитину. [PERSON] знає, що мама є, але він майже ніколи про неї не згадує. Дитиною опікується лише батько, мати дитини не приймає ніякої участі. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивача, бабусею [PERSON] . Вказала, що від самого початку була проти одруження сина з відповідачем, однак змирилася з його вибором. Відповідач не бажала жити звичайним життям, яким живе родина свідка. Відповідач намагалася працювати, однак не могла довго працювати на одному місці, звільнялася, або її звільняли, оскільки прогулювала роботу у зв`язку із зловживанням алкогольними напоями. Коли відповідач нормально себе поводила, то дбала про дитину, однак у неї бували запої, тоді вона переставала дбати про дитину. Відповідач раптово могла піти з дому та часто зникала на декілька днів, залишивши дитину, нічого не пояснювала. Від народження онука, свідок та її мати допомагали його доглядати. Після розлучення сина з відповідачем свідок її не бачила. Хлопчик матері не знає, не пам`ятає як її звати. Дитиною опікується виключно батько. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача, знайомі з ним понад двадцять років, у свідка є дитина, яка має різницю у віці з [PERSON] два роки, діти дружать, свідок підвозить [PERSON] до школи. Відповідача знає, пам`ятає, як з коляскою гуляла, однак не бачив її приблизно з 2020 року, навіть не пам`ятає, як вона виглядає. Вказує, що вихованням дитини займаються позивач та бабуся. Позивач хороший батько, дитина доглянута, вихована. Свідок пригадує випадок, як [PERSON] гуляв з іншими дітьми на майданчику, хлопчик запитав [PERSON] про його маму, на що [PERSON] відповів, що у нього немає мами. Коли [PERSON] приходить гуляти з дитиною свідка, він ніколи не чув, щоб [PERSON] згадував маму. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10.12.2021 у справі №295/11482/21 розірвано (а.с. 18). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за місце проживання батька [PERSON] адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади від 16.06.2023 (а.с. 12, 16). Як вбачається зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання [PERSON] , який затверджений рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №487 від 06.07.2022, відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, наданого Житомирським міським центром соціальних служб міської ради, батько здатний забезпечувати потреби дитини, сім`я та середовище сприятливі для її виховання та розвитку. [PERSON] має самостійний дохід. Мати [PERSON] в телефонному режимі повідомила, що не заперечує проти проживання малолітнього сина [PERSON] , разом з батьком. Відповідно до повідомлення комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» законним представником [PERSON] подано декларацію та обрано лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Питання визначення місця проживання [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 05.07.2022, вивчено наявні матеріали справи. У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, відомості щодо вад здоров`я, які унеможливлюють виховання та утримання дитини. Враховуючи вказані вище факти, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, визначає місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 19, 20). Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2023 у справі №295/4819/23 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.04.2023 і до повноліття дитини (а.с. 23). На виконання заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2023 у справі №295/4819/23, 29.08.2023 видано виконавчий лист, який [PERSON] подав для примусового виконання до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та 11.03.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74379531 (а.с. 25, 26). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 14.03.2024, який здійснений державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), розмір заборгованості по аліментах [PERSON] станом на 01.03.2024 складає 26464,58 грн (а.с. 27). Відповідно до довідки Житомирського дошкільного навчального закладу №6 від 24.08.2023 №108, [PERSON] , [INFO] , відвідував заклад з 01.09.2020 по 31.08.2022. За період відвідування закладу дитину приводив та забирав батько, який приділяв увагу вихованню дитини, завжди цікавився його самопочуттям, поведінкою та успіхами. Мати [PERSON] в дошкільний заклад не приходила (а.с. 17). Згідно з довідкою Ліцею №32 м. Житомира від 09.02.2024 №6, учень 1-А класу [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини. Мати контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Дитину до школи приводить і забирає батько (а.с. 21). [PERSON] на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, не знятої чи не погашеної судимості не має, працює у ТОВ «Золотий коровай», за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 34, 35, 36). Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.10.2024 №1671, зокрема, вбачається, що фактично після розлучення [PERSON] з сім`єю не проживає, фізичним розвитком, станом здоров`я сина не цікавиться, матеріально його не забезпечує, не спілкується з [PERSON] , не відвідує його за місцем проживання та навчання, жодного разу дитину не бачила, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, фактично втратила з сином родинні зв`язки. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (а.с. 92). Клінічним психологом приватної клініки «Медібор» [PERSON] проведено обстеження психоемоційного стану [PERSON] , за результатами якого складено висновок від 13.01.2025, з якого вбачається, що за результатами психологічного обстеження дитина перебуває в сприятливому безпечному сімейному середовищі, але відсутність матері є психотравмуючим фактором, який може мати довгостроковий вплив на психологічний розвиток дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Наведені матеріали справи свідчать про те, що мати дитини, відповідач у справі [PERSON] , не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток сина, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Дитина знаходиться на повному вихованні та утриманні батька та проживає разом з ним. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Як визначено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей . На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, самоусунулась від таких, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, її належному догляду та вихованню. Згідно з п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Питання розподілу судових витрат суд не вирішує, оскільки позивач у позові просить судові витрати покласти на нього.

Outcome: approved