Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулось до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних позивач посилається на те, 9 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 3556946, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за узгодженими процентними ставками за кожен день користування кредитом. ТОВ «МІЛОАН» на підставі договору факторингу від 16 грудня 2021 року № 16/12-2021-43 відступлено право вимоги до [PERSON] за договором № 3556946 Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), яке в подальшому на підставі договору відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року № 10-031/2023 відступило таке право ТОВ «Коллект Центр». Загальний розмір заборгованості за договором № 3556946 станом на день звернення з позовом становить 122550,00 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 106500,00 грн - сума заборгованості за процентами, 1050,00 грн - заборгованість за комісіями. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 105300,00 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за кредитом, 89250,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками та 1050,00 грн - заборгованість за комісіями. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1 листопада 2024 року вказана позовна заява (справа № 438/1967/24) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою суду від 7 листопада 2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/1967/24. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 21 листопада 2024 року. У судові засідання 21 листопада, 5 та 19 грудня 2024 року, 2 січня 2025 року представник позивача не прибув, подавши заяву про розгляд справи без його участі. У позовній заяві вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання 21 листопада, 5 та 19 грудня 2024 року, 2 січня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом розміщення на сайті Судової влади України оголошення про виклик [PERSON] у судові засідання у справі № 438/1978/24, призначені на 19 грудня 2024 року та 2 січня 2025 року, та роз`яснено наслідки неявки у судове засідання особи, що викликається. Відповідно відмітки на рекомендованому повідомленні ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви отримано позивачем. Конверт з рекомендованим повідомленням та судовою повісткою з повідомленням про судове засідання, призначене на 5 грудня 2024 року, направлений на адресу [PERSON] , повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі № 443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. Відповідно до трекінгу поштового відправлення Укпошти № 0610215380516 судова повістка з повідомленням про судове засідання, призначене на 19 грудня 2024 року, направлена на адресу [PERSON] , не вручена у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Згідно із трекінгом поштового відправлення Укпошти № 0610216983923 судову повістку з повідомленням про судове засідання, призначене на 2 січня 2025 року вручено особисто 26 грудня 2024 року. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 9 червня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) в електронній формі укладено договір № 3556946 про надання споживчого кредиту у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підписання електронним підписом позичальника. За умовами договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним. Відповідно до пункту1.3 договору, кредит надавався строком на 30 днів з 9 червня. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 9 липня 2021 року (пункт 1.4 договору). Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 25050,00 грн (пункт 1.5 договору); комісія за надання кредиту становить 1050,00 грн (пункт 1.5.1 договору) за ставкою 7% від суми кредиту одноразово та проценти за користування кредитом становлять 9000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.5.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту на кожен день користування кредитом (пункт 1.6 договору). Згідно з пунктом 4.2. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частиною 2 статті 625 ЦІК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Відповідно до пункту 6.1. договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з пунктом 6.2 договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до пункту 6.3 договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком* платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід' ємною частиною цього договору. Згідно з пунктом 6.4 договору укладення товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки у письмовій формі. Відповідно до пункту 6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно з пунктом 10 договору вказано ідентифікаційний номер та паспортні дані відповідача, номер телефону та електронну пошту. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. З довідки про ідентифікацію вбачається, що на номер телефону [NUMBER] відправлено 9 червня 2021 року одноразовий ідентифікатор L26214 (а.с.30). Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 15000,00 грн, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 2 вересня 2024 року № 6079/02-09. Станом на день звернення у суд, строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. Згідно із розрахунком позивача, заборгованість відповідачки по договору № 3556946, що підлягає стягненню, становить 122550,00 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 106500,00 грн - сума заборгованості за процентами, 1050,00 грн - заборгованість за комісіями. 16 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит від 9 червня 2021 року № 3556946. Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу від 16 грудня 2021 року № 16/12-2021-43, клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги щодо 1880 боржників. Згідно з витягом з Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу 16 грудня 2021 року № 16/12-2021-43 від, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором від 9 червня 2021 року № 3556946 у розмірі 70050,00 грн, яка складається з: 15000,00 - сума виданого кредиту; 54000,00 грн заборгованість по процентам; 1050,00 грн - заборгованість по комісії. 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит від 9 червня 2021 року № 3556946. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором відступлення права вимоги від 10 березня 2023 року, № 10-03/2023/01 клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги щодо 29141 боржників. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 10 березня 2023 року № 10-03/2023/01, «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором від 9 червня 2021 року № 3556946 у розмірі 122550,00 грн, яка складається з: 15000,00 - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 106500,00 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами; 1050,00 грн - сума заборгованості за нарахованими комісіями. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 вказаного Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за договором від 9 червня 2024 року № 3556946, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 105300,00 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за кредитом, 89250,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками та 1050,00 грн - заборгованість за комісіями підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,00 грн судового збору. Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн, суд дійшов наступних висновків. Представництво інтересів позивача під час судового розгляду даної справи здійснювала ФОП [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 2 вересня 2024 року № 02-09/2024-7. Відповідно до заявки про надання юридичної допомоги від 3 вересня 204 року № 12 за договором про надання правової допомоги від 2 вересня 2024 року № 02-09/2024-7 та витягу з акта № 1 про надання юридичної допомоги від 2 жовтня 2024 року було здійснено супровід примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , зокрема: надання усної консультації з вивченням документів, ціна за 2 години 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду ціна за 6 години 18000,00 грн. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн не є цілком співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатським об`єднанням робіт (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Таким чином, з врахуванням обсягу виконаної адвокатськими об`єднанням роботи, враховуючи категорію справи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved