Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

26 листопада 2024 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, згідно вимог позову якого просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем, який зареєстрований 25 січня 2020 року Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , за актовим записом № 05, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач вказує, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Проте одруження з відповідачем виявилось невдалим. На цей час вони стали проживати окремо. Дитина проживає з позивачкою. Спільне господарство не ведеться. Спір про поділ майна відсутній. Вважає, що їхнє подальше спільне сумісне життя неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам і подальше продовження сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, прохала розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає вимогам ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 25 січня 2020 року Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , за актовим записом № 05, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а. с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, сторони клопотань про надання часу для примирення не заявляли, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до приписів ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 8ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд приходить до висновку про залишення позивачу шлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений нею при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved