Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася із вказаною позовною заявою до суду та просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 жовтня 2018 року [PERSON] та дочка позивачки [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] , у дівоцтві [PERSON] ) уклали шлюб. Від шлюбу народилась онука [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. За життя донька з дітьми проживала з відповідачем окремо, а після її смерті її неповнолітні діти: старша донька [PERSON] ( [INFO] , від попереднього шлюбу) та менша донька [PERSON] ( [INFO] ) постійно проживають разом з позивачкою. Увесь цей час відповідач життям дитини не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись та приймати участь у вихованні дочки. Матеріальної допомоги на утримання дитини він не надавав. Окрім того, у серпні 2021 року померла зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з батька дитини - [PERSON] , однак, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.01.2022 у справі № 296/6962/21 провадження у справі закрито у зв`язку зі смертю позивача. 23.11.2023, всупереч вимогам Закону, без відома органів опіки та піклування, [PERSON] продав єдине нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де раніше проживала та була зареєстрована малолітня особа [PERSON] . За відповідним фактом, позивачкою були подані у грудні 2023 року заяви до органів поліції та прокуратури. Відповідач постійно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, не відвідує її вдома та у дитячому дошкільному закладі. Батько дитини є хронічним алкоголіком, не має постійного місця роботи, раніше судимий за крадіжку, а за допомогою малолітньої дитини ще й уникає мобілізації. Наведене є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира в даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 30.09.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково пояснила, що відповідач проживав за адресою реєстрації окремо з 2021 року та з цього часу допомогу дитині не надає, бачився з дочкою в жовтні 2021 року один раз. Вона самостійно піклується про дитину. Водила її в садочок, тепер водить в школу. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, де він перебуває зараз їй невідомо. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] . Відповідач в підготовче судове засідання та в судові засідання під час розгляду справи по суті не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав. Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , укладала шлюб 25.12.2013 та 04.10.2018, востаннє з [PERSON] , [INFO] , після реєстрації якого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00031906431 та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом РАЦС м.Житомира 14.10.1986, [PERSON] є дочкою позивачки по справі - [PERSON] , [INFO] . [INFO] народилась [PERSON] , та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). Вважаючи, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, позивачка звернулась до суду щодо позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статтей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Так, з акту обстеження умов проживання від 11.12.2023, затвердженого начальником служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Ольгою Біблою, та висновку про оцінку потреб сім`ї від 12.06.2023, складеного працівниками Житомирського міського центру соціальних служб міської ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з квітня 2021 року проживає разом з бабусею [PERSON] та сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), перебуває на утриманні бабусі. Матір дитини - [PERSON] - померла. Діти забезпечені продуктами харчування, засобами гігієни, речами першої необхідності, мають окреме місце для сну. В квартирі створені необхідні умови для проживання та виховання дітей. Сім`я має вкрай скрутне матеріальне становище, батьки дітей самоусунулися від їх виховання. Також, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу неправомірного продажу [PERSON] квартири [ADDRESS] , а також до Житомирської міської ради із проханням захистити житлові права дитини [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована у цій квартирі. За змістом відповідей Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 20.12.2023 та від 28.12.2023, звернення [PERSON] з приводу ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків стосовно дитини [PERSON] , направлені до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Згідно характеристики, виданої завідувачем ЖДНЗ № 66, та характеристики, виданої директором ліцею № 14 у м.Житомирі та класним керівником 1-А класу цього ліцею, за весь період відвідування дитиною [PERSON] дошкільного закладу її батько жодного разу не приводив, не забирав дочку, не цікавився її розвитком. До школи ученицю приводить бабуся, цікавиться її навчанням. У відповідності до довідки, виданої лікарем [PERSON] , дитина [PERSON] перебуває на обліку у вказаного лікаря в амбулаторії № 6 КП "Житомирський центр первинної медичної допомоги". Бабуся систематично приводить дитину на огляди, виконує рекомендації лікарів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , показала, що є сусідкою відповідача, проживає за адресою: [ADDRESS] , а відповідач в квартирі № 51 , знала [PERSON] та [PERSON] з 2018 року, коли вони одружились. Спочатку стосунки в сім`ї [PERSON] були нормальні, потім народилася [PERSON] , відповідач не хотів працювати, почав випивати. [PERSON] забрала в 2021 році дитину і пішла до своєї матері [PERSON] . [PERSON] офіційно не працював, зловживав спиртними напоями, в минулому році продав квартиру, по якій в нього були борги. До відповідача неодноразово викликалася поліція, бо він порушував спокій сусідів. Приблизно восени 2022 року [PERSON] взяв на день до себе дочку [PERSON] , але дитину забрала бабуся, оскільки він був в стані алкогольного сп`яніння. Наразі місце перебування відповідача свідку невідоме. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , показала, що перебуває в дружніх стосунках та знайома з позивачкою з 90-х років, проживає за адресою: [ADDRESS] . Їй відомо, що бабуся [PERSON] (позивачка) виховує її самостійно, часто приходять до неї в гості. Матір дитини - [PERSON] - померла. Онука проживає з бабусею приблизно з трьох років, свідок ніколи не бачила відповідача і його особа їй невідома. Зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням від 18.12.2024 №2011, вбачається, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є доцільним, оскільки батько участі у житті дочки не бере, жодним чином не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її вихованням, не відвідує її за місцем проживання, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, втратив з дочкою родинні зв`язки. З моменту смерті матері дитини [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] , яка одноосібно забезпечує дитину усім необхідним, витрати на утримання дитини взяла на себе. Суд приймає до уваги те, що батько малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] з моменту смерті матері дитини з серпня 2021 року не спілкується з дитиною, не відвідує її, у житті, навчанні, вихованні дочки жодної участі не приймає, не утримує дитину матеріально. Бабуся [PERSON] самостійно виховує онуку [PERSON] , повністю матеріально її забезпечує. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищевикладене, враховуючи наявність факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) платника аліментів, яка має стягуватись на утримання малолітньої дитини, суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач у справі про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали судді від 09.04.2024 та п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, відтак, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 2 422,40 грн (дві вимоги).

Outcome: approved