Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що із відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Шлюб зареєстрований Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №251. Від шлюбу дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є те, що між ними втрачено почуття любові, протягом тривалого часу не розуміють одне одного, мають різні погляди на життя, що стало підставою звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, встановлено строк для подачі відзиву. В підготовчому засіданні 13 грудня 2024 року, на підставі ч.11 ст.187 ЦПК України, постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у зв"язку з недодержанням позивачем вимог, викладених у статтях 175-177 ЦПК України, при подачі позову до суду. 26 серпня 2024 року на адресу Городищенського районного суду Черкаської області від позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків з додатками, згідно якої вбачається, що недоліки вказані в ухвалі суду від 13 грудня 2024 року усунені. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2024 року призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні 26 грудня 2024 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] , інформована належним чином, не з`явилася, за змістом позовної заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток, не прибув, відзиву та заперечення, письмових пояснень не подав. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. При прийнятті рішення суд орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року). Суд, за таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, зміст клопотання позивача про слухання без її участі, приймає рішення про можливість слухання цивільної справи у відсутність учасників справи, остільки у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду справи. Так, згідно ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.ст.104,105,110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. У відповідності до ч.ч.3,4 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, - постановляє рішення про розірвання шлюбу. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні із змісту досліджених доказів, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №251 (а.с.6). Від шлюбу неповнолітіх дітей не мають. Позивач, при зверненні до суду не надала оригінал свідоцтва про шлюб, при цьому суд посилається на правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 19 жовтня 2022 у справі № 526/442/22, що залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання оригіналу свідоцтва про шлюб та повернення її як неподаної є порушенням принципу верховенства права, права на справедливий суд. Крім того, Верховний Суд у вказаній постанові посилається і на рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», де вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і перешкодило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем неможливе, оскільки сторони подружні стосунки не підтримують більше року, спільне господарство не ведуть, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя і цінності, що унеможливлює існування шлюбу. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, спільно не проживають. Судом встановлено, згідно до змісту поданої заяви, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує, остільки відзиву на позов не надіслав, письмових пояснень не надав, до участі у судовому засіданні не прибув, а отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для його розірвання. Дітей від шлюбу не має. Спір про поділ майна на день розгляду цивільної справи в суді, не встановлений. Встановивши, що між сторонами шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя, враховуючи наявність на те законних підстав, та ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вважає за доцільним, залишити позивачу після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище, з огляду на право надане ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу. При цьому, суд бере до уваги, що згідно до запису у свідоцтві про шлюб, позивач нове прізвище не набула. Щодо відшкодування позивачу понесених судових витрат при зверненні до суду, то дійсно, позивач, згідно квитанції від 14 жовтня 2024 року №0382-9489-6585-9869 сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за розгляд цивільної справи судом з позовною вимогою про розірвання шлюбу, які слід залишити за нею, остільки клопотань про їх відшкодування до суду не заявлено. Позов підтверджується: копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); квитанцією про сплату судового збору від 14 жовтня 2024 року №0382-9489-6585-9869. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved