Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

у червні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (далі позивач) звернулось до суду з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Авентус Україна» (надалі - Кредитор) є фінансовою установою та має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 15 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (далі відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний Договір № 4623088 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року (далі Правила) та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8000,00 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 30 днів; Дата повернення кредиту (14 вересня 2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало, надавши йому кредит у сумі 8 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Так, укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: «1.5. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору»; «1.5.1. Кредитного договору знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до наступних умов...». 10 вересня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 21,60 грн. У зв`язку з чим, відповідно до п. 1.4. та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 21-06/2022 (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за Кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 35\~550,33 грн, з яких: 8\~000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 18\~240,00 грн сума заборгованості за процентами; 7\~452,16 грн інфляційні витрати; 1\~858,17 грн 3% річних. Постановленою суддею ухвалою від 09 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Недоліки позовної заяви усунуті позивачем 10 липня 2024 року. Постановленою суддею ухвалою від 12 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача - ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою к судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 15 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (далі відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено Договір № 4623088 про надання споживчого кредиту /а.с.24-28/. Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року (далі Правила) та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8 000,00 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 30 днів; термін повернення кредиту 14 вересня 2021 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі (п.1.4 Кредитного договору); тип процентної ставки фіксована (п. 1.5 Кредитного договору). За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до умов, викладених у п. 1.5.2 Кредитного договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 24078,41% річних. 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 3,71% річних. 1.8. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 12\~560,00 грн. 1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 8\~024,00 грн. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1 Кредитного договору). 15 серпня 2021 року відповідачем підписано в електронній формі наданий Кредитодавцем Додаток № 1 до Кредитного договору (таблиця обчислення загальної вартості кредиту) /а.с.29/ та Паспорт споживчого кредиту /а.с.30-32/. Згідно з довідкою від 29 червня 2022 року № 2047 вбачається перерахування 15 серпня 2021 року Кредитодавцем коштів у розмірі 8 000,00 грн на рахунок, вказаний у Договорі /а.с.59-60/. З наданої позивачем Картки обліку договору (розрахунку заборгованості) /а.с.12-19/ вбачається, що 10 вересня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 21,60 грн. У період з 11 вересня 2021 року по 08 січня 2022 року кредитодавцем здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. 21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, укладено Договір факторингу № 21-06/2022 (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором /а.с.72-76/. Також між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на виконання Договору Факторингу укладено Акт прийому передачі Реєстру боржників /а.с.77/. З витягу з реєстру боржників убачається, що 21 червня 2022 року позивачеві передано право вимоги до відповідача за вищевказаним Кредитним договором /а.с.34/. Також, з долученої представником позивача копії рішення № 251124/1 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» встановлено, що 25 листопада 2024 року змінено назву Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» /а.с.119/. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до статті 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками у розмірі 26\~240,00 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних та інфляційні втрати, розрахунок яких наведено позивачем у позовній заяві. Перевіряючи поданий розрахунок суд вважає, що позивачем вірно застосовано формулу розрахунку, однак невірно враховано складові у виді терміну прострочення заборгованості. Визначаючи розмір індексу інфляції та 3% річних, суд виходить з такого. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, за п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, збитки від інфляції та 3% річних обмежуються датою початку дії воєнного стану на території України, відтак перевіряючи розрахунок, наведений позивачем, суд, з урахуванням принципу диспозитивності приходить висновку, що враховуючи кінцеву дату нарахування, встановлену законодавством заборону нарахування санкції за ст. 625 ЦК України до позичальника після 24 лютого 2022 року, за період з 09 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року розмір інфляційних втрат позивача становить 766,42 грн, а розмір 3% річних за вказаний період 99,21 грн. Таким чином, з огляду на те, що позивач просив стягнути з відповідача суму в розмірі 35\~550,33 грн, суд, перевіривши розрахунок, виснував про наявність підстав для задоволення позову на суму 27\~105,63 грн, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються, у тому числі, з витрат на правову допомогу, у розмірі 10\~000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно зі статтею 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується наданими суду доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 07 липня 2023 року № 07/07-2023 /а.с.70-71/, рахунком на оплату по замовленню № 20/05 від 20 травня 2024 року /а.с.61/, а її фактична оплата платіжною інструкцією від 20 травня 2024 року № 4896 на суму 10\~000,00 грн /а.с.53/. Суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи частковість задоволення позовних вимог у відсотковому співвідношенні 76,25%, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 7\~625,00 грн витрат на правничу допомогу та 2\~422,40 грн (мінімальна ставка) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial