Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій зазначив, що являється сином особи похилого віку [PERSON] , [INFO] . Також, [PERSON] зазначив, що його мама [PERSON] померла [INFO] , і тому він в даний час проживає однією сім`єю з батьком [PERSON] та неповнолітньою дочкою [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідно до висновку №73 від 21 грудня 2023 року медичної комісії Юр`ївського центру первинної медико-санітарної допомоги Юр`ївської селищної ради в [PERSON] встановлені порушення функцій організму, через що він не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, а тому він потребує послуги з догляду на непрофесійній основі, а саме: догляду вдома та паліативного догляду вдома. Разом з тим, заявник [PERSON] зазначив, що в зв`язку з обмеженими фізичними можливостями батька [PERSON] пересуватись та самообслуговуватись, він допомагає батькові вдома виконувати порушені функції його організму, контролює стан здоров`я, забезпечує медикаментами та продуктами харчування, підтримує санітарні умови проживання, та вчиняє інші дії щодо забезпечення умов проживання та життя батька. Зазначений юридичний факт необхідно встановити в судовому порядку для вирішення питання щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в [INFO] . З врахуванням зазначених обставин та доводів, заявник просив суд: встановити факт, що має юридичне значення, що громадянин [PERSON] , здійснює постійний догляд вдома за батьком [PERSON] , [INFO] , як за невиліковно хворою особою, з порушеннями функцій організму через які він не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, та потребує постійного догляду на непрофесійній основі відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. В судовому засіданні заявник [PERSON] в підтвердження необхідності встановлення юридичного факту дав пояснення, зазначивши обставини, навівши підстави та доводи для необхідності встановлення юридичного факту, що за змістом та доводами є аналогічно тим, що зазначені в поданій до суду заяві. Окрім того, заявник [PERSON] пояснив, що 9 липня, 5 вересня 2024 року він подав до виконавчого комітету Юр`ївської селищної Ради заяви з проханням включити його до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг як особи, яка здійснює догляд на непрофесійній основі відповідно до висновку медичної комісії №51 від 19 червня 2024 року, та видати про це довідку, або інший документ, що підтверджує факт здійснення постійного догляду за батьком [PERSON] .. Разом з тим, заявник [PERSON] пояснив, що за результатами розгляду його заяв, 10 вересня 2024 року комісія Юр`ївської селищної ради Павлоградського району перевірила здійснення догляду за [PERSON] та склала про це документ-акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду його сином [PERSON] , однак, працівники селищної ради не надали йому жодних відомостей щодо внесення його до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, мотивуючи тим, що для надання відстрочки достатньо складеного ними акту, а тому за таких обставин він звернувся до суду для встановлення зазначеного юридичного факту та отримання документу у формі судового рішення. Представник заінтересованої особи [INFO] Семененко Л.В. будучи належним чином повідомленим про виклик до суду на 14 серпня, 01 листопада 2024 року, 06 січня 2025 року в суд не прибула, причини неявки суд не повідомила, однак, подала до суду відзив на заяву, зазначивши, що згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Також, у відзиві представник зазначила, що порядок оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України "Про соціальні послуги", "Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №430, "Порядком організації надання соціальних послуг з догляду" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №587 та ряд іншими постановами що стосуються компенсації особам за надання такого догляду на непрофесійній основі. На підставі зазначених доводів, представник заінтересованої особи зазначила, що оскільки законодавством встановлений порядок встановлення факту постійного догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду, то заяву [PERSON] слід залишити без розгляду. Суд, заслухавши пояснення заявника [PERSON] , оголосивши відзив представника заінтересованої особи [PERSON] , дослідивши подані заявником докази, встановив наступні обставини. Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8), виданого 8 липня 1971 року Павлоградським міським РАЦС, встановлено, що заявник [PERSON] являється сином для батька [PERSON] та матері [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10) померла [INFO] . Разом з тим, згідно довідки №347 від 14 травня 2024 року (а.с. 11), відеозапису з диска з зображенням споруд розташованих на території садиби, встановлено, що [PERSON] проживає однією сім`єю з неповнолітньою дочкою [PERSON] , батьком [PERSON] в [ADDRESS] . Згідно висновку №51 (а.с. 12) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, від 19 червня 2024 року, встановленого комісією Юр`ївської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, встановлено, що [PERSON] , проживаючому за адресою: [ADDRESS] , рекомендовано соціальні послуги: догляду вдома та паліативного догляду вдома. Згідно заяви [PERSON] до виконавчого комітету Юр`ївської селищної Ради від 9 липня 2024 року встановлено, що він звертається з проханням включити його до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг як особи, яка здійснює догляд на непрофесійній основі відповідно до висновку медичної комісії №51 від 19 червня 2024 року, та видати про це довідку, інший документ, що підтверджує здійснення догляду за батьком [PERSON] . Згідно акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 10 вересня 2024 року, визначеного за формою "Додаток 8" Постановою КМУ від 16 серпня 2024 року №930, комісією Юр`ївської селищної Ради Павлоградського району встановлено, що військовозобов`язаний [PERSON] здійснює постійний догляд вдома та паліативний догляд вдома за батьком [PERSON] (а.с. 69). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили своїми показами обставини що [PERSON] здійснює постійний догляд вдома та паліативний догляд вдома за батьком [PERSON] , оскільки відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд. Представник заінтересованої особи доказів (або хоча б доводів), які спростували б зазначені обставини здійснення [PERSON] постійного догляду за [PERSON] , включення його до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг як особи, яка здійснює догляд на непрофесійній основі відповідно до висновку медичної комісії не подав. На підставі об`єктивно проведеного аналізу сукупності по справі доказів, суд встановив, що подані докази є допустимими, належними та доводять обставину здійснення заявником [PERSON] постійного догляду вдома та паліативного догляду вдома за батьком [PERSON] . Разом з тим, суд встановив, що заявник [PERSON] вжив всіх залежних від нього дій для встановлення юридичного факту постійного догляду за батьком в позасудовому порядку для отримання відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до законодавства. Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду. Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України "Про соціальні послуги" (далі Закон № 2671-VIII), "Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430, "Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040, "Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, "Порядком організації надання соціальних послуг", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587. Вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру. Так, відповідно до п.10 ч.1 ст.1 Закону № 2671-VIII отримувачі соціальних послуг - особи, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги. Відповідно до п. 6, 14 ч.1 ст. 1 Закону України № 2671-VIII надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу "Надавачі соціальних послуг" Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг (автоматизованої інформаційно-телекомунікаційна системи, призначеної для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг). Відповідно до п.4 ч.5 ст.11 Закону № 2671-VIII до повноважень виконавчих органів територіальних громад належить визначення потреб у базових соціальних послугах, забезпечення ведення Реєстру соціальних послуг на місцевому рівні. Відповідно до п.1ч.6 ст.16 Закону № 2671-VIII базовими є догляд вдома, денний догляд. Відповідно до п.п. 1, 3 ч.6 ст. 13 Закону України № 2671-VIII, що встановлюють умови надання соціальних послуг з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями. Відповідно до "Порядку формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року №99, за заявою надавача соціальних послуг у розділі "Надавачі соціальних послуг - фізичні особи" мають бути внесені відомості про надавачів соціальних послуг, які мають право на отримання витягу з цього Реєстру. Відповідно до ст.61 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, виконавчі органи селищних рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду. За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8). Відповідно до вимог Закону, працівники виконавчого органу встановили факт здійснення [PERSON] постійного догляду та склали і надали військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, однак, залишили поза увагою включення його до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг і надання документу-витягу з відомостями щодо внесення його до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, що стало підставою для звернення до суду для встановлення юридичного факту у формі судового рішення. За таких обставин, суд, вважає, що встановлення в судовому порядку юридичного факту здійснення постійного догляду на підставі акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 10 вересня 2024 року та поданих заявником доказів, не суперечить Закону, виходячи з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту здійснення постійного догляду вдома за батьком, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та частини другої статті 315 ЦПК України. Відповідно до Постанови Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2024 року у справі №369/8687/22 справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). В даному випадку заявник [PERSON] , звернувшись до відповідного органу (місцевого самоврядування) про встановлення юридичного факту, який встановлює та видає відповідні документи, вчинив усі необхідні-можливі дії для реєстрації (встановлення-підтвердження) факту (який має юридичне значення) та надав передбачені законом документи, однак результату досягнуто не було. Суд, встановив, що за обставин вчинення суб`єктом владних повноважень можливих протиправних дій, при встановленні юридичного факту в позасудовому порядку, заявник має право на звернення до суду для встановлення юридичного факту в порядку ЦПК України, однак, не може ставити на вирішення суду вимоги, які відносяться до підсудності різних судів, а саме в порядку КАС України. Не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій. Відповідно до частини п`ятої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Аналогічне правило закріплено в частині четвертій статті 172 КАС України про те, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до Постанови Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2024 року у справі №303/5724/22 при встановленні юридичного факту оскарженні дій суб`єкта владних повноважень не можуть об`єднуватись в одне провадження. Також, суд вважає необхідним зазначити наступне. За час розгляду справи в сім`ї [PERSON] відбулася зміна, яка вказує на обов`язковість задоволення його заяви - 07.11.2024 року його неповнолітня донька ( [PERSON] ) виїхала за межі України. Дане підтверджується відміткою в її паспорті для виїзду за кордом (дитину вивезли з небезпечної території). Таким чином, [PERSON] та його хворий-лежачий батько залишилися лише вдвох і у разі призову сина на військову службу, батько не лише теоретично, а й практично залишиться без будь-чийого догляду, що поставить в небезпеку подальше фізичне існування безпорадної людини. Підсумовуючи наведене, суд приходить до переконання, що вимоги заяви [PERSON] , є обгрунтованими в повній мірі та такими, що підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Відомості, які б спростовували даний висновок суду - відсутні. Виходячи з вимог ч.7 ст.294 ЦПК України, яка регламентує порядок розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. Враховуючи наведену норму Закону, понесений заявником судовий збір необхідно залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved