Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Заявник наполягала на задоволення вимог, просила розглянути заяву без її участі. Заінтересована особа - [PERSON] будь-яких заяв, заперечень не надав, у судове засідання не явився, був належним чином сповіщений через розміщення оголошення на сайті судової влади. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник [PERSON] з 10.10.2009р. перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У шлюбі народились троє дітей, які в даний час являються неповнолітніми. На момент подачі заяви до суду шлюб між заявником та [PERSON] розірваний (рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.11.2024р.), заявник мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . До розірвання шлюбу подружжя було пов`язане спільним побутом, вело спільне господарство. Однак, сімейне життя між сторонами не склалося, виявилася несхожість характерів, поглядів на життя, внаслідок чого між чоловіком та дружиною систематично траплялися сварки та непорозуміння. Після розірвання сімейних стосунків між ними продовжують виникати суперечки, [PERSON] продовжує образливо ставитися до [PERSON] , висловлюватись на її адресу нецензурною лайкою, вчиняючи психологічне насилля. Причиною таких сварок є конфліктний характер [PERSON] , неготовність розуміти, вирішувати суперечки мирним шляхом. Все це призводить до того, що в ході скандалів мають місце застосування фізичного та психологічного насильства по відношенню як до заявника, так і до їхньої доньки [PERSON] ( [PERSON] висловлюється нецензурною лайкою та іншими образливими словами на адресу [PERSON] , висловлює погрози фізичною розправою та ін.). За фактами вчинення [PERSON] психологічного насильства в родині заявник неодноразово зверталася із відповідними заявами до органу поліції. Відносно [PERSON] складалися протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, як направлялися до Ренійського районного суду Одеської області для розгляду. Так, 07.09.2024р., 25.09.2024р., 09.12.2024р. [PERSON] влаштував сварки, висловлювався нецензурною лайкою на адресу дружини у присутності неповнолітніх дітей, а також на адресу доньки [PERSON] , вчиняв психологічне насильство в родині, у зв`язку із чим відносно нього були складені адмінпротоколи за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановами Ренійського районного суду Одеської області від 30.10.2024р. за вчинення адмінправопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до [PERSON] були застосовані адміністративні стягнення у вигляді штрафів. Крім цього, 07.09.2024р. працівником ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення,відносно [PERSON] було застосовано спеціальний захід протидії домашньому насильству - тимчасовий заборонний припис на строк до 12.09.2024р. Однак, як вже було зазначено вище, не зробивши належних для себе висновків, 25.09.2024р. та 09.12.2024р. [PERSON] знову вчинив сварки, психологічне насилля в родині, на нього було складено адмінпротоколи за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП (щодо факту вчинення адмінправопорушення 25.09.2024р. справу про адміністративне правопорушення було розглянуто судом із винесенням заходу стягнення). Отже, протиправні дії [PERSON] мають системний характер, незважаючи на адміністративні стягнення, він своєї поведінки не змінює, заявниця вважає, що існує реальна загроза продовження домашнього насильства зі сторони її колишнього чоловіка. Раніше, відносно [PERSON] вже застосовувався обмежувальний примус. Таким чином, посилаючись на Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 350-1 - 350-6 ЦПК України, заявник просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців, яким вважала доцільним : 1) заборонити [PERSON] , [INFO] , що мешкає по [ADDRESS] , наближатися на відстань менше 10 метрів до неї - [PERSON] , [INFO] та її місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити [PERSON] , [INFO] , що мешкає по [ADDRESS] , наближатися на відстань менше 10 метрів до місця роботи [PERSON] , [INFO] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 3) заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею - [PERSON] , [INFO] , через засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що вимоги заявника по суті обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, однак підлягають частковому задоволенню в частині, що стосується застосування видів тимчасових обмежень обмежувального припису. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ч.1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Відповідно до ч.1 п.3 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до ч.1 п.7 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч.1 п.9 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ч.2 ст.350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.2 ст.350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Суд, оцінивши ризики вірогідності продовження [PERSON] як колишнім чоловіком заявника, вчинення домашнього насильства щодо заявника, приймає рішення про тимчасове обмеження його прав та покладення обов`язків на [PERSON] , як на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки заявника, як постраждалої особи від домашнього насильства, шляхом: заборони [PERSON] , [INFO] , що мешкає по [ADDRESS] , наближатися на відстань менше 10 метрів до [PERSON] , [INFO] , та її місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Що стосується вимог [PERSON] щодо заборони [PERSON] , [INFO] , що мешкає по [ADDRESS] , наближатися на відстань менше 10 метрів до її місця роботи, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та заборони [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через засоби зв`язку особисто або через третіх осіб, суд відмовляє в задоволенні цих вимог. Як вже зазначалось вище, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.. ….суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому. Окрім цього, заявнику слід зазначити обставини, що свідчать про необхідність видачі обмежувального припису та докази, що їх підтверджують. Докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді. це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника, докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису (Постанова ВС від 9 червня 2022 року, справа № 216/4309/21). Докази у цих справах можуть бути : письмові (протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) та електронні ( відео, аудіозаписи, скріншоти повідомлень з мобільних додатків (справа 553/244/22 від 28 грудня 2022 року); відеозаписи з відеокамер житлового будинку, з нагрудних камер поліцейських ( справа 390/1457/21 від 26 жовтня 2021 року) та ін. Заявляючи вимоги про застосування відносно [PERSON] тимчасових обмежень у вигляді листування, телефонних переговорів або іншим засобом зв`язку особисто або через третіх осіб, а також вимог про заборону наближатися до місця роботи, [PERSON] не надала жодних доказів щодо доцільності та необхідності застосування даних видів тимчасових обмежень. До матеріалів не додані докази того, де працює [PERSON] (наведена лише адреса імовірного місця роботи заявника), ким вона працює, не наведено доводів того, чому необхідно заборонити [PERSON] наближатися саме до місця роботи в той час, коли вже є висунутою заборона наближення його до неї , як до фізичної особи. Те ж саме стосується і вимоги про заборону вести листування : суд немає доказів того, що [PERSON] , застосовуючи засоби зв`язку, будь-яким чином здійснював психологічний вплив на заявницю шляхом надсилання смс-повідомлень відповідного змісту, погроз, тривожних дзвінків. Крім того, як вже зазначалось раніше у тексті рішення, в даний час [PERSON] та [PERSON] розлучені, будь-які питання щодо наявності спору між батьками з приводу участі у вихованні спільних дітей відповідними органами не розглядались, отже, [PERSON] на даний час має таке ж саме рівноцінне право , як і [PERSON] , на участь у вихованні їхніх спільних дітей, на побачення із ними, та обов`язок про їхнє утримання. Ці права [PERSON] не обмежувались, в судового порядку участь у вихованні дітей не встановлювалась. Оцінюючи ризики при обранні видів тимчасових обмежень [PERSON] , суд також дослідив Інформацію щодо фактів вчинення домашнього насильства, складену працівником поліції (поводження кривдника -спокійне, ознаки алкогольного сп`яніння - відсутні, відсутність тілесних ушкоджень у потерпілої), а також форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства інспектора поліції, де за формою переліку ставляться позначки у значній більшості у розділі із негативною відповіддю щодо оцінки ризиків вчинення домашнього насильства. На підставі вищевикладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, дослідження оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, їх реальності існування, виключаючи при цьому емоційне маніпулювання з боку обох сторін, враховуючи доцільність видів застосування тимчасових обмежень кривднику в даному випадку, суд відмовляє у задоволенні вказаних вище видів обмежень. Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial