Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що між [PERSON] та [PERSON] 23.02.2018 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , та двох дітей від попереднього шлюбу [PERSON] . Після початку повномасштабного вторгнення РФ у 2022 році шлюбні відносини між сторонами погіршились та були припиненні. В жовтні 2022 року [PERSON] разом з дітьми переїхала до іншого місця проживання. Під час шлюбу сторонами були придбано транспортні засоби, а саме: -автомобіль УАЗ 3163-020 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , який було придбано 18.02.2021 за 105338,00 грн, що на той момент було еквівалентно 3500 доларам США. Розрахунок за автомобіль було здійснено шляхом передачі готівкових коштів продавцю; -автомобіль HYMER (модель NOVA) причіп-спеціальний ПР-фургон житловий, державний номер [NUMBER] , який було придбано 03.03.2021 за 105000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Придбані транспортні засоби були набуті позивачем за кошти отриманні у позику в розмірі 5000 доларів США та страхової виплати внаслідок смерті його батька в дорожньо-транспортній аварії у розмірі 68780,66 грн. Причіп ПР-Фургон житловий, державний номер [NUMBER] придбано частково за рахунок особистих коштів страхового відшкодування та у пропорційному вигляді дорівнює 2/3 частини придбаного транспортного засобу та за рахунок коштів отриманих у позику, що дорівнює 1/3 частини придбаного транспортного засобу. Отже, 1/3 частина причепу ПР-Фургон житловий має бути поділена у рівних частках між Сторонами, розмір яких складає 1/6 частки та компенсації вартості зазначеного майна тому із подружжя право власності якого буде припинено та складає 17500 грн (105000 х 1/6). На момент припинення шлюбних відносин грошові кошти які були отримані у позику для покупки транспортних засобів не повертались. Отже вказаний борг є спільним боргом подружжя. 10.10.2023 спільний борг подружжя у розмірі 5000 доларів було повернуто позивачем, тому він у порядку ч.1 ст.544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині, що узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 30 червня 2020 року справі №63 8/18231/15-ц. Таким чином позивач просить визнати за ним право спільної часткової власності на 5/6 частки транспортного засобу HYMER (модель NOVA) та за [PERSON] - 1/6 частки; визнати право спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки транспортного засобу автомобіль УАЗ 3163-020; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину боргу отриманого під час шлюбу для придбання транспортних засобів та повернутого після припинення шлюбу в розмірі 2500 доларів США. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 23.04.2024 відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 17.05.2024 відповідач надіслала відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд визнати за сторонами право спільної часткової власності на спірні транспортні засоби по частці, в частині інших позовних вимог відмовити. [PERSON] зазначає, що транспортні засоби придбані в період шлюбу, кошти страхового відшкодування, на які посилається позивач, були використані на побутові потреби та погашення боргів за попередні періоди, оскільки [PERSON] тривалий час не працював, відсутні докази, що саме ці кошти були витрачені на придбання спірного транспортного засобу. Щодо розписки про отримання позивачем позики від своєї матері відповідачу не було нічого відомо і згоду на даний правочин відповідач не надавала, а тому ставить під сумнів дану розписку та її законність. Додатково відповідач зазначає, що весь період перебування у шлюбі мала офіційне працевлаштування, частина доходів відкладалась на придбання вищевказаних транспортних засобів, зокрема 02.02.2021 з особового рахунку було знято 40000 грн, які були передані колишньому власнику транспортного засобу в якості завдатка. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 26.06.2024 задоволено клопотання представника позивача про об`єднання справ в одне провадження, передано цивільну справу № 519/547/24 за позовом представника [PERSON] - адвоката Єгорова О.О. до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, судді Южного міського суду Одеської області Барановській З.І. для вирішення питання про об`єднання зі справою № 519/650/24. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.07.2024 відмовлено в об`єднанні справ в одне провадження. 14.08.2024 від представником позивача надано додаткові пояснення по справі. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 14.08.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. 23.02.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). 24.12.2020 позивач отримав страхове відшкодування від АТ «Страхова компанія «АРКС» у розмірі 68780,66 грн (а.с.24). 10.02.2021 мати позивача надала боргову розписку про позику сину [PERSON] 5000 доларів США на придбання автомобіля, які були повернуті позикодавцю 10.10.2023 (а.с.22, 23). Під час шлюбу сторонами були придбано транспортні засоби, а саме: 18.02.2021 автомобіль УАЗ 3163-020, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , та 03.03.2021 автомобіль HYMER (модель NOVA) причіп-спеціальний ПР-фургон житловий, державний номер [NUMBER] . Вказані транспортні засоби зареєстровані за позивачем (а.с.12, 13). 03.03.2021 з банківського рахунку позивача перераховано 63231,27 грн [PERSON] (а.с.25). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач в період перебування шлюбу була офіційно працевлаштована, отримувала доходи, 02.02.2021 з її банківського рахунку знято готівку 40000 грн (а.с.45-67). Джерел доходів позивача матеріали справи не містять. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 06.05.2024 шлюб між сторонами розірвано. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). За загальним правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.3 ч.1 ст 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.5 ст.57 СК України (в редакції чинній на час отримання позивачем страхового відшкодування) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Відповідно до ч.5 ст.57 СК України (в редакції Закону № 1909-IX від 18.11.2021) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є виплати (страхові виплати та виплати викупних сум), одержані за договорами страхування життя та здоров`я. Разом з цим, позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено, що ним були вкладені виключно його особисті кошти на придбання спірного майна. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Що стосується долученої до матеріалів справи розписки про позику [PERSON] у матері [PERSON] 5000 доларів США та вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача 2500 доларів США, суд зазначає наступне. До складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19 (провадження № 61-14809сво21)). Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Досить часто учасники цивільного обороту в спорах про поділ майна за допомогою договору позики чи розписки про отримання в позику грошових коштів, в яких вказано, що ці грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна, намагаються спростувати презумпцію спільності майна подружжя (чи жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі). Касаційний суд зауважив, що використання таким чином договору позики (в якому передбачено, що грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна) очевидно не враховує, що регулююча сила договору стосується його сторін, а тому не може кваліфікуватися як добросовісне та є неприпустимим (Постанова КЦС ВС від 04.09.2024 № 754/9261/19). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно частин 1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові № 725/1776/18 від 12.02.2020, норми сімейного кодексу свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Таким чином, надавши правову оцінку поданим сторонами доказам, суд дійшов висновку про те, що спірні транспортні засоби придбані сторонами за час шлюбу, а тому є спільним майном подружжя, які підлягають поділу у рівних частках, іншого стороною позивача не доведено, при цьому суд відхиляє аргументи позову щодо розписки від 10.02.2021 та від 10.10.2023 з підстав, що наведені вище. За вищевикладених обставин, позовні вимоги [PERSON] є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial