Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

адвокат Каралюс В.М. в інтересах [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.05.1988 у Палаці урочистих подій місто Львів, актовий запис №\~1107. Вимоги в основному, мотивує тим, що не зважаючи на тривале спільне життя у позивача з відповідачкою почали виникати конфлікти, вони втратили взаєморозіміння, їхні подружні стосунки припинилися, сторони проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, фактично сім`я припинила своє існування, примирення між ними не можливе, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились у позовній заяві наполягали на розірванні шлюбу, не заперечили щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у тому числі, в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-сайті судової влади України. На сайті «Судова влада України»: Городоцький районний суд Львівської області у розділі «громадянам», в якому є список справ призначених до розгляду, було розміщено інформацію про час та дату усіх судових засідань у цій справі. В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд з урахування поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд заяви у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява №\~326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», №\~8771/02, §\~27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» №\~16652/04). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Із змісту позовної заяви, із долученого до справи свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , інших матеріалів справи вбачається, що сторони 13.05.1988 зареєстрували шлюб у Палаці урочистих подій місто Львів, актовий запис №\~1107, у шлюбі неповнолітніх дітей не мають, сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому згідно ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка заперечень щодо позову не подала, суд приходить переконання, що підстав для збереження шлюбу немає, а тому вважає, що є підстави для задоволення позову. З огляду на положення ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1\~211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved