Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

07.11.2024 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2000. Від подружнього життя у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що останнім часом стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповагаа. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, тобто фактично сім`я припинила своє існування, оскільки сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, а отже збереження шлюбу є неможливе. Відтак, позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити. Ухвалою від 11.11.2024 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи по суті. 18.12.2024 сторони у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не подавала, про причини неявки не повідомляла. Також відповідачкою не було подано відзиву на позов. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідачка є повідомлена про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 24 грудня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 18 грудня 2024 року, датою ухвалення даного рішення є саме 24 грудня 2024 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09.09.2000 Реклинецькою сільською радою Сокальського району Львівської області, актовий запис №4 (а. с. 6). Від спільного проживання у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями, що містяться у актових записах про народження дітей із застосунку «Дія» (а. с. 7, 8, 9). Відповідно до ст. ст.\~104\~-\~105\~СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя в сторін не склалося, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння між ними. Погляди на життя у сторін стали відрізнятися. Вони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що відновлення та збереження шлюбу неможливе та наполягає на його розірванні. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а відтак шлюб між ними слід розірвати. Разом з цим, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідачки у його користь в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved