Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 09 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат, Богельський Ігор Володимирович звернувся до суду з позовом до [PERSON] де третя особа орган опіки та піклування Шумської міської ради Кременецького району Тернопільської області, з вимогою про позбавлення батьківських прав. 2. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 22 грудня 2020 року було розірвано, що підтверджується копією рішенням суду. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає разом із матір`ю, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї, де зазначено, що батько дитини не відвідує, не займається її вихованням, матеріально не допомагає та не купує речей першої необхідності. Крім того, у довідці виданій Шумським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 08.02.2024 зазначено, що позивач не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 14.01.2022 по 31.01.2024 року включно. Згідно довідки виданої Селецьким закладом дошкільної освіти «Сонечко» Дубровицької міської ради Рівненської області від 01.03.2024 батько [PERSON] , [INFO] , не приводив сина і не забирав із дитячого садка, по телефону також не цікавився вихованням дитини. Представник позивача зазначає, що батько не відвідує свого сина, не займається його вихованням, не купує йому речей першої необхідності, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав і не надає по цей час, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Представник позивача вважає, що зазначені обставини у відповідності з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи наведене, представник позивача просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . ІІ. Процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 24 жовтня 2024 року. 7. Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року підготовче засідання по справі відкладено на 21 листопада 2024 року. 8. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 грудня 2024 року. 9. Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року судове засідання по справі відкладено на 02 січня 2025 року. 10. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак останній подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності із повним підтриманням позовних вимог. 11. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. 12. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. 13. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 14. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 02.03.2018 Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 37, вбачається, що [INFO] в с. Соснівка Шумського району Тернопільської області народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 15. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 липня 2017 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис № 67 - розірвано. 16. Як вбачається із матеріалів, 17 січня 2022 року заступником начальника Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття провадження на підставі виконачого листа № 949/594/21 від 03.11.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 14.05.2021 доповноліття. 17. Відповідно до довідки № 4369 виданої 08.02.2024 Шумським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) зазначено, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 14.01.2022 по 31.01.2024 року включно. 18. Згідно довідки № 09 виданої 01.03.2024 Селецьким закладом дошкільної освіти «Сонечко» Дубровицької міської ради Рівненської області слідує, що [PERSON] , 2018 р.н., дійсно відвідує заклад дошкільної освіти з 01.09.2021 р., за цей період батько дитини не приводив сина і не забирав із дитячого садка, по телефону також не цікавився вихованням дитини. 19. Як слідує із довідки № 965 виданої Шумською міською радою Тернопільської області, за інформацією старостинського округу [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] , але з 2021 року і на даний час за вказаною адресою не проживає, перебуває за кордоном (Республіка Польща). В телефонному режимі [PERSON] було ознайомлено з чинним законодавством України, надано консультацію з означеного питання (спілкування з сином, сплати аліментів, належного виконання батьківського обов`язку). Батько поставився з розумінням, зрозумів суть питання та пообіцяв виправити ситуацію, віднайти шляхи, налагодити зв`язки та надавати матеріальну допомогу синові. В разі виникнення проблемних питань буде звертатися до відповідних установ. 20. Рішенням виконавчого комітету Шумської міської ради Тернопільської області № 1045 від 31 липня 2024 року «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя села Соснівка Кременецького району Тернопільської області, відносно дитини [PERSON] , [INFO] , жителя села Селець Сарненського району Рівненської області. 21. Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя села Соснівка Кременецького району Тернопільської області, відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , жителя села Селець Сарненського району Рівненської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Шумської міської ради Тернопільської області від 31.07.2024 № 1045, виконавчий комітет Шумської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , жителя села Соснівка Кременецького району Тернопільської області, відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , жителя села Селець Сарненського району Рівненської області. ІV. Оцінка Суду. 22. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 23. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 24. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 25. Згідно ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. 26. Відповідно до ст. 2 стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 27. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 28. За частиною сьомою ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 29. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. 30. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. 31. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. 32. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 33. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. 34. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. 35. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 36. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 37. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 38. Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). 39. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. 40. Згідно з ч.ч. 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 41. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. 42. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні малолітннього сина, [PERSON] , не цікавиться його життям та станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не виявляє до нього материнської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на його утримання та не приймає участі у його вихованні. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов є підставним та підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 43. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції про сплату № 7693-5465-7958-5931 від 09.09.2024 позивачем сплачено 968 грн. 96 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved