Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

29 листопада 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статтю 51 Конституції України, статті 55-56 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 20 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 115. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 20 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 115. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивача до суду з даним позовом стало те, що за досить тривалий час перебування у шлюбі сторони не змогли побудувати відносини, в основі яких були б повага та довіра. Протягом всього сімейного життя стосунки між позивачем та відповідачем не були стабільними, в сім`ї була присутня емоційна напруга, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Наміру поновлювати подружні відносини позивач не має через різні з відповідачем цінності, погляди на життя, пріоритети та ставлення до сімейних прав та обов`язків. Ухвалою судді від 19 грудня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 09 січня 2025 року. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду подала заяву, в якій вона просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, строк на примирення просив не надавати. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що згідно\~свідоцтва про\~шлюб,\~виданого 20\~серпня 2011\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Славутицького\~міського управління\~юстиції у\~Київській області,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~20\~серпня 2011\~року зареєстрували\~шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 20 серпня 2011 року складено відповідний актовий запис за № 115. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час\~шлюбу в\~них народився\~син \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~батьком якого\~є відповідач,\~мати \~позивач,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим 23\~жовтня 2014\~року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що за досить тривалий час перебування у шлюбі сторони не змогли побудувати відносини, в основі яких були б повага та довіра. Протягом всього сімейного життя стосунки між позивачем та відповідачем не були стабільними, в сім`ї була присутня емоційна напруга, що призвело фактичного припинення шлюбних відносин. Наміру поновлювати подружні відносини позивач не має через різні з відповідачем цінності, погляди на життя, пріоритети та ставлення сімейних прав та обов`язків. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, пункту 3 статті 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, син сторін [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем. Спірних питань по розподілу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved