Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що в період з 14.09.2022 року по 03.11.2023 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо. Малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона не працює, здійснює догляд за сином, який потребує особливого догляду, оскільки є дитиною з інвалідністю. Вона перебуває на обліку у управлінні соціального захисту населення Чугуївської районної військової адміністрації Харківської області, де отримує щомісячну одноразову державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 гривень. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, чим поставив позивачку в скрутне матеріальне становище. В зв`язку з необхідністю догляду за малолітнім сином позивач позбавлена можливості працевлаштуватися на роботу, отримувати дохід та утримувати себе й дитину самостійно без сторонньої допомоги. Відповідач в змозі надавати їй матеріальну допомогу, оскільки не є інвалідом, інших утриманців немає та є працездатною особою. В зв`язку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.10.2024 року\~відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] разом з позовною заявою, подала заяви, в яких просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав. На підставі статті 280 ЦПК України, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.01.2025 року постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неявкою всіх учасників в судове засідання, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши доводи позовної заяви, та письмові докази, надані до матеріалів справи, судом встановлено, що: Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04.09.2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.08.2023 року, до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 13-14) Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №28 від 23.02.2023 року (а. с. 7); Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1227152-2022 від 02.11.2022 року, Витягів з реєстру територіальної громади №2023/003710467 від 15.05.2023 року та№2024/011251591 від 17.09.2024 року позивач [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 6, 9). Згідно Довідки управління соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації №604 від 21.06.2024 року відповідач [PERSON] , станом на 21.06.2024 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації та отримує, згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітей з інвалідністю", державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років, [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10). З медичного висновку від 02.01.2024 року [PERSON] , [INFO] , має захворювання - Нейробластома "шиї", наявне захворювання відповідає розділу ХІХ, п. 2 п.п. 2.6 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України. Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року №454/471/516, висновок дійсний до 02.01.2029 року. (а.с. 11) Згідно з інформації з Єдиного державного демографічного реєстру,\~відповідач [PERSON] , [INFO] ,\~ зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 22-23) Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до частин 1, 2, 4, 6 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Матеріалами цивільної справи підтверджено факт спільного проживання позивачки [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , який не досяг трирічного віку та знаходиться на утриманні позивача. В зв`язку з необхідністю догляду за малолітньою дитиною позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе та отримувати стабільний дохід, а отже потребує матеріальної допомоги. Доказів неможливості надання батьком дитини - відповідачем [PERSON] , який проживає окремо, - такої допомоги на утримання матері, - матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач визначилася із способом стягнення з відповідача аліментів на своє утримання та просила призначити такі аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, та те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. При цьому, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Верховною Радою України 19 листопада 2024 року прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", яким установлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років 2563,00 гривень; а тому з січня 2025 року мінімальний гарантований розмір аліментів становить для дітей до 6 років 1281,50 гривень. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Згідно положень статті141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved