Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів та встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається на те, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований 11.08.2017 року Виконавчим комітетом Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, проте рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 червня 2024 року даний шлюб розірвано. Під час шлюбних відносин у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою та проживає разом із позивачем. Вказує, що з 2021 року позивач самостійно виховує та утримує доньку. З того часу донька проживає разом із позивачем, перебуває на його утриманні та вихованні, він як батько дитини, здійснює належний догляд за нею, забезпечує всі її життєві потреби та розвиток, оскільки мати дитини не приймає участі у вихованні та фінансовому забезпеченні доньки, не надає коштів на її утримання та не цікавиться розвитком дитини. Позивач зазначає, що з метою захисту прав дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, виникла потреба у юридичній фіксації зазначеного факту. Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2300 грн. щомісячно. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 13.12.2024 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у своїй позовній заяві вказав, що просить проводити розгляд справи без його участі. До початку розгляду справи відповідачка подала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2017 року. Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 червня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбних відносин у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою та проживає разом із позивачем. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7\~СК\~України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив:\~відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9\~(далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. В даній справі від встановлення факту самостійно виховання та утримання дитини виникає право позивача на отримання аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів. На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved