Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Представник Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів надмірно виплаченої державної допомоги. Позов мотивує тим, що відповідно до заяви від 28.02.2005 [PERSON] відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на сина [PERSON] на період з 17.11.2022 до 30.06.2023. Вказує, що в результаті перевірки, проведеної спеціалістами Шевченківського відділу соціального захисту, встановлено, що [PERSON] свідомо не повідомила, що її син [PERSON] з 27.03.2023 перебуває на обліку у Франківському відділі соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства ІІІ групи відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", що призвело до подвійної виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства за період з 27.03.2023 до 30.04.2023 на суму 2438,70 грн. Оскільки відповідач вчасно не повідомила/приховала те, що її син [PERSON] оформив у іншому органі соціального захисту з 27.03.2023 державну соціальну допомогу особам з інвалідністю, підстав для виплати їй вищезазначеної допомоги немає. 03.07.2023 Шевченківським відділом соціального захисту прийнято рішення про припинення виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з 27.03.2023 у зв`язку з подвійною виплатою. Таким чином, на думку представника позивача, державна соціальна допомога призначалась [PERSON] незаконно з вини заявниці, яка приховала/не повідомила вчасно інформацію про зміну обставин, що вплинули на виплату їй державної допомоги, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги на суму 2438,70 грн. Зазначає, що 03.07.2023, 12.07.2023, 11.10.2023 та 29.01.2024 заявниці скеровано повідомлення про стягнення суми державної соціальної допомоги, виплаченої надміру, та запропоновано повернути її добровільно, однак станом на момент подання позову до суду заборгованість не сплачена. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідачки на користь позивача кошти, надміру виплачені за призначеною державною соціальною допомогою особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю у сумі 2438,70 грн. за період з 27.03.2023 до 30.04.2023, а також сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю, просила такий задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча й належним чином повідомлялась про дату, час та місце проведення такого; жодних клопотань від такої до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 28.02.2005 [PERSON] відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на сина [PERSON] на період з 17.11.2022 до 30.06.2023. Згідно відповіді начальника Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №260309-3928 від 27.06.2023 повідомлено Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, що станом на 27.06.2023 [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у відділі та йому відповідно до ЗУ "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" з 27.03.2023 до 31.03.2024 призначено допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи. Відповідно до Акту №391 від 29.06.2023, складеного Шевченківським відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, проведено перевірку правильності та повноти інформації, наданої на призначення соціальної допомоги [PERSON] та в результаті проведення такої виявлено, що заявником не повідомлено про виникнення обставин, які зумовлюють припинення виплати державної соціальної допомоги, внаслідок чого було надмірно нараховано допомогу за період з 27.03.2023 по 30.04.2023. Як вбачається з Рішення від 03.07.2023 [PERSON] припинено з 27.03.2023 виплату державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю, у зв`язку з подвійною виплатою. Повідомленням №260310-475 від 03.07.2023 повідомлено [PERSON] про припинення надання їй державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю [PERSON] , оскільки 29.06.2023 Шевченківським відділом отримано інформацію від Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про те, що [PERSON] перебуває на обліку в їхньому відділі та відповідно до Закону йому з 27.03.2023 призначено допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3-ої групи. Представником позивача долучено до позовної заяви Протокол від 03.07.2023, згідно якого розмір надміру виплаченої державної соціальної допомоги складає 2438,70 грн. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років. Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу. Особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю". При цьому якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю") і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно. Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що державна соціальна допомога інвалідам з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю I чи II групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання. Пунктом 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №79 призначення і виплата державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та допомоги на поховання здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) особи, яка звертається за призначенням державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та допомоги на поховання, з використанням (за технічної можливості) функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (крім виплат, які здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 215 Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану. Відповідно до п.11 вищевказаного Порядку на дітей з інвалідністю віком до 18 років державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку про дитину з інвалідністю, який видається відповідно до Порядку видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років, затвердженого МОЗ, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку включно. На дітей з інвалідністю віком до 18 років державна соціальна допомога призначається законному представнику дитини незалежно від того, чиї дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) матері, батька, опікуна, піклувальника) зазначені у медичному висновку про дитину з інвалідністю, виданому лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я. Згідно п.26, 27 Порядку якщо отримувачем приховано чи подано недостовірні дані або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та визначення їх розміру, що призвело до надмірних виплат коштів, органи соціального захисту населення: - визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану отримувача; - повідомляють отримувачу про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги, надбавки на догляд повертаються: отримувачем самостійно; за згодою отримувача у повному обсязі за рахунок наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, надбавки на догляд такі суми стягуються в судовому порядку. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вказані норми свідчать, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку відповідачки [PERSON] , при призначенні їй державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства. Відповідно до бланка заяви [PERSON] від 28.02.2005 вона зобов`язалась повідомляти органи праці та соціального захисту населення лише про зміни у складі сім`ї у період призначення та виплати вказаної допомоги. Позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування державної соціальної допомоги. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку управління, так і зловживань (недобросовісності) саме [PERSON] , що призвели до безпідставної виплати їй державної соціальної допомоги, позивач суду не надав. Окрім цього, звертаючись до суду з позовом на виконання вимог п.26 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, позивачем надано Повідомлення №260310-385-12 від 12.07.2023, №260310-6395 від 11.10.2023 та №260310-475 від 29.01.2024, відповідно до яких [PERSON] повідомлено про стягнення суми державної соціальної допомоги, виплаченої надміру та запропоновано повернути її добровільно. Разом з тим, жодних доказів скерування вищевказаних повідомлень [PERSON] позивачем суду не надано. Більш цього, у даних повідомленнях зазначено адресу місця проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Однак, згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області [PERSON] з 28.04.2016 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відтак, судом не встановлено належного виконання позивачем п.26 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в частині повідомлення отримувача про обсяг надміру виплачених коштів та строків їх повернення, оскільки сама лише наявність у матеріалах справи повідомлень не свідчить про скерування таких відповідачці. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів надмірно виплаченої державної допомоги слід відмовити у зв`язку з передчасністю такого.

Outcome: dismissed