Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

13.10.2023 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "РІАЛЬТО" звернулося до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 29.01.2021 року між ТОВ «Фінанс компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] укладено кредитний договір № 210129-32501-3, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень, строком на 22 дні, шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір № 210129-32501-3 був підписаний 29 січня 2021 року о 18:32:01 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 074859 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 29.01.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк». Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 22 дні. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п.1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п.1.3. цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 01.07.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210129-32501-3 від 29.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором № 210129-32501-3 від 29.01.2021 року станом на 09.10.2023 року становить 22 551 грн 20 коп., яка складається з: 4000 грн 00 коп.\~заборгованість за кредитом; 1 751 грн 20 коп.\~заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2021 року по 20.02.2021 року (включно); 16 800 грн 00 коп.\~заборгованість за нарахованими процентами відповідно п.3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 21.02.2021 року по 20.06.2021 року (включно) відповідно ст. 625 ЦК України. Нарахування процентів за Договором № 210129-32501-3 від 29 січня 20213 року зупинено 20 червня 2021 року відповідно до п. 4.6. Правил. Тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 210129-32501-3 від 29 січня 2021 року станом на 09 жовтня 2023 року в розмірі 22 551 грн 20 коп., яка складається з 4000 грн 00 коп.\~заборгованість за кредитом; 1 751 грн 20 коп.\~заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2021 року по 20.02.2021 року (включно); 16 800 грн 00 коп.\~заборгованість за нарахованими процентами відповідно п.3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 21.02.2021 року по 20.06.2021 року (включно) відповідно ст. 625 ЦК України, судові витрати в розмірі 2684 грн 00 коп. та 9000 грн 00 коп. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що підтримує позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, проте представник відповідача подав відзив на позовну заяву згідно якого позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4\~000,00 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. В іншій частині позову просив відмовити, оскільк проценти та заборгованість по нарахуваним процентам нараховано поза строком договору. \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 29.01.2021 року між ТОВ «Фінанс компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено кредитний договір № 210129-32501-3, який був підписаний 29 січня 2021 року о 18:32:01 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 074859 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 29.01.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк». Відповідно до п. 1.1. Договору, Товариство надає позичальнику грошові кошти в розмірі 4000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. цього Договору. Кредит надається на споживчі цілі. Відповідно до п. 1.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 1,99% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього договору. Відповідно до п. 1.3. Договору, строк надання кредиту становить 22 дні. Відповідно до п. 2.4.1. Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 3.3. Договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених цим договором, позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою\~3,5% (річна процентна ставка становить 1277,5%) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих позичальнику за цим Договором за кожний день користування. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до квитанції № 367487025 від 29.01.2021 року ТОВ ФК ФНАНС ІННОВАЦІЯ перерахувало на картковий рахунок відповідача 4000 грн. 00 коп. (перерахування коштів за договором 210129-32501-3 від 29.01.2021). 01.07.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210129-32501-3 від 29.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». \~ \~ \~ \~ Згідно розрахунку заборгованості по Договору № 210129-32501-3 від 29.01.2021, відповідачу нарахована заборгованість за кредитним договором станом на 09.10.2023 в розмірі 22 551 грн 20 коп., яка складається з 4000 грн 00 коп.\~заборгованість за кредитом; 1 751 грн 20 коп.\~заборгованість за нарахованими процентами; 16 800 грн 00 коп.\~заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). За правилом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ч. 1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір\~домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, у цьому випадку мало місце укладання електронного правочину, що підписаний [PERSON] за допомогою введення одноразового ідентифікатора 074859 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет. Обставини укладення договору та отримання кредитних коштів підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються самим відповідачем. Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. З огляду на матеріали справи, між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у сумі 4 000 грн 00 коп. строком на 21 день, тобто позивач виконав взяті на себе зобов`язання. Натомість відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, а тому має заборгованість перед первісним кредитором. На підставі договору факторингу, новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "РІАЛЬТО" має право вимоги повернення заборгованості, оскільки набуло право грошової\~вимоги до відповідача в сумі 22 551 грн 20 коп. Відповідач у поданому відзиві вказує на те, що нарахування процентів відповідно до п. 1.2 та п. 3.3 кредитного договору здійснено поза строком договору. Однак, відповідно до п.3.2. та п.3.5. умов даного кредитного договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, які мало місце під час дії договору та не припиняє нарахування товариством процентів за користування кредитом. Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (крім випадку, узгодженого сторонами в прункті 3.7 цього договору). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику включно. При поверненні кредиту частинами, нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Отже, з огляду на матеріали справи, відповідач не спростував обставини, викладені в позовній заяві, суд погоджується із розрахунками позивача, а тому позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2 684,00 згідно платіжної інструкції № 855 від 10.10.2023 року. Позивачем при подачі позовної заяви заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійно правничу допомогу в сумі 9 000 гривень. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано наступні документи, а саме: договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022 року; Акт приймання-передачі наданих послуг № 133 від 30.06.2023 року до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року; платіжна інструкція № 626 від 04.07.2023 року. А тому витрати понесені позивачем на оплату професійно правничої допомоги в розмірі 9 000 грн. підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 684,00 гривень.

Outcome: approved