Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 28 лютого 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір №530097 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 12500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 28 лютого 2022 року та сплатити проценти за користування кредитним коштами на умовах, визначених умовами договору кредиту. 26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року, який укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] .. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року, стороною за яким є відповідач [PERSON] .. Заборгованість відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 19 253, 35 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку (а.с.1-4). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову (а.с.54). В підготовчому засіданні 18 грудня 2024 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду (а.с.62). У судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект Центр», будучи належним чином повідомленим, не з`явився. За змістом позовної заяви просив про розгляд справи у відсутність представника (а.с.1-4). Відповідач [PERSON] , інформований про судовий розгляд, шляхом надіслання судової повістки, вручену особисто, що підтверджується поштовим трекінгом №0610214320030 від 18 грудня 2024 року, у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, не подав відзиву на позов, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду (а.с.56, 60). З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 20 грудня 2024 року у відсутності представника позивача ТОВ «Коллект Центр» та відповідача [PERSON] , остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року). Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача [PERSON] за місцем реєстрації, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги. Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного. Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2021 року між позичальником, яким є [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту №530097, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 12500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 28 лютого 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору кредиту (а.с.6-7). Відповідно до п.1.2 договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 28 лютого 2022 року (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору (а.с.6-7). Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (а.с.6-7). Відповідно до п.1.6 договору, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 127,38% річних. Відповідно до п.1.8 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 18 873,10 грн.. Згідно п.1.9 договору, обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що товариство і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором. Крім того, при обчисленні вказаних показників, не враховуються витрати споживача, обов`язковість сплати яких не передбачена цим договором та/або законодавством України та/або оплата яких здійснюється незалежно від походження коштів (власні, кредитні), в тому числі, але не виключно витрати пов`язані з технічними, програмними і комунікаційними ресурсами, які необхідні споживачу для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту Товариства https://sloncredit.ua, здійснені переказу коштів через третіх осіб в погашення заборгованості за договором, з отриманням від третіх осіб інформаційних послуг (підбір кредитної пропозиції) та інше (а.с.6-7). Згідно п.1.12 договору, після укладення цього договору, товариство з використанням даних споживача, зазначених в цьому договорі, створює споживачу особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Споживач після ідентифікації (правильного введення одноразового ідентифікатора надісланого на номер телефону споживача) може ввійти до особистого кабінету та ознайомитися з копіями документів, що пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, в тому числі сумою заборгованості за кредитом, строки погашення, новий графік платежів (а.с.6-7). За змістом п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання у розмірі 10 000,00 грн. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, у розмірі 2 500, 00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору (а.с.6-7). Сума кредиту (його частина) перераховується (утримується) товариством протягом трьох робочих днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не удень укладання договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів не підлягає коригуванню, строк кредиту в днях зменшується, а кінцевий термін повернення залишається незмінним, п.2.2 договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку передбаченому п.2.1 договору (а.с.6-7). Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом, п.2.5 договору. Згідно п.3.1 договору, нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (а.с.6-7). Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кредиту, день надання кредиту враховується, а останній день повернення - не враховується. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день, п.3.2 договору. Відповідно до п.3.3 договору, розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5. договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та погоджується, що використання різних розмірів процентної ставки, зазначених в п.1.5. договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим договором застосовуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору. Сплата поточних процентів здійснюється споживачем в кожну дату внесення платежу, зазначену в Графіку платежів, за період, що передує даті внесення. В будь-якому випадку, при повному достроковому поверненні суми кредиту, проценти повинні сплачуватись одночасно з поверненням суми кредиту, п.3.4 договору. Згідно п.3.5 договору, сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Прострочення споживачем сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення товариства до суду про стягнення заборгованості за договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, визначеного п.1.4. договору, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення товариством, п.3.6 договору. Відповідно до п.4.1 договору, товариство має право, зокрема вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача (а.с.6-7). Згідно п.4.2 договору товариство зобов`язане, зокрема надати споживачу кредит на умовах та в порядку передбачених договором, прийняти від споживача виконання зобов`язань за цим договором, у тому числі дострокове - як частинами, так і в повному обсязі. Відповідно до п.4.3 договору споживач має право, зокрема достроково повернути кредит як в повному обсязі, так і частинами, сплативши проценти за користування кредитом виходячи з фактичного залишку суми кредиту та фактичного строку користування кредитом. Споживач зобов`язаний, зокрема у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором, достроково повернути кредит та сплатити проценти на вимогу товариства, у випадках передбачених договором та/або чинним законодавством України, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором, Правилами та чинним законодавством України, щотижня відвідувати Веб-сайт товариства за посиланням https://sloncredit.ua для отримання інформації про зміну місцезнаходження, зміну банківських реквізитів для зарахування платежів та іншої інформації, п.4.4 договору (а.с.6-7). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, п.5.1 договору. Відповідно до п.9.2 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами в порядку визначеному в п.9.3 договору і діє до дати, вказаної у п.1.4. цього договору, а в частині виконання зобов`язань та нарахування штрафів - до повного виконання споживачем зобов`язань за цим договором (а.с.6-7). Підписуючи договір, споживач підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Слон Кредит», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №06-КД від 26 жовтня 2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися, п.9.8 договору. Договір про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором С533 (а.с.6-7). Крім того, відповідач [PERSON] особисто зазначив свій реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , Серію і номер паспорта [NUMBER] , свою адресу, контактні дані (а.с.6-7). Із договором №530097 від 28 лютого 2021 року, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів до договору про надання споживчого кредиту №530097, відповідач [PERSON] ознайомлений, остільки підписав їх особисто електронним підписом одноразовим ідентифікатором С533 28 лютого 2021 року 12:42:30 (а.с.6-9). Невід`ємною частиною договору про надання споживчого №530097 від 28 лютого 2021 року є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон кредит» від 26 жовтня 2020 року, з якими відповідач, слід вбачати, ознайомлений (а.с.9-13). Зарахування кредитних коштів відповідачу підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 10 вересня 2024 року №2646, де зазначено, що 28 лютого 2021 року 12:43:19 перераховано 10 000,00 грн., маска картки [NUMBER] , номером транзакції в системі іРау.ua - 81607091, призначення платежу - зарахування 10 000,00 грн. на картку [NUMBER] (а.с.14). ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором №530097 від 28 лютого 2021 року виконав в повному обсязі, проте відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, яка станом на 10 січня 2023 року складає: 11 734,06 грн. - основна сума кредиту; 4 950, 00 - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2 568, 63 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с.14-16). Між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» 26 листопада 2021 року було укладено Договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно умов якого ТОВ «Слон кредит», як первісний кредитор, відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про про надання споживчого №530097 від 28 лютого 2021 року, який укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником [PERSON] , що підтверджується реєстром боржників, Актом приймання-передачі документації боржника до вище вказаного Договору факторингу факторингу №26-11/2021/13 (а.с.17-26). В подальшому, 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників - ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки боржників, за договором позики (кредитним договором), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та порядку, визначених цим договором (а.с.27-30). Як вбачається із наведеного, до позивача перейшло права вимоги і за договором про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року, стороною якого є відповідач, що підтверджується реєстром боржників за договором відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року (а.с.31-33). Відповідно до Статуту ТОВ «Коллект Центр», затверджений загальними зборами учасників від 17 травня 2023 року, який є установчим документом, та регламентує порядок створення і припинення юридичної особи, правове становище і межі правоздатності (а.с. 34-35). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 червня 2024 року №6368846400, ТОВ «Коллект Центр» є юридичною особою, яка має право на здійснення економічної діяльності у виді грошового посередництва (основний), кредитування, надання інших фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення, посередництво за договорами по цінних паперах або товарах, допоміжної діяльності у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с.37). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні`платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. За приписами п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, що передбачено ч. 1 ст. 513 ЦК України. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст.1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», у споживача є можливість протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору. Таким правом відповідач не скористався, як і не скористався п.4.3 Договору про надання споживчого кредиту, де зазначено, що споживач має право відмовитися від укладення договору не пізніше 14 календарних днів з моменту підписання та отримання примірника договору, шляхом направлення повідомлення товариства на електронну адресу або рекомендованим чи цінним листом (а.с.6-7). Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України). Позивачем доведено та обґрунтовано належними доказами наявність права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №4249242 від 01 червня 2021 року тому, враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» 26 листопада 2021 року укладено договір факторингу №26-11/2021/13, згідно умов якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги і за договором про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року, укладеним між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників - ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023. Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми заборгованості, і це є істотним порушенням за договором про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року, заміна первісного кредитора ТОВ «Слон кредит» на ТОВ ««Вердикт Капітал» на підставі №26-11/2021/13 про відступлення права вимоги від 26 листопада 2021 року, а в подальшому 10 січня 2023 року заміна ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023, до вказаного договору, не можуть трактуватися на користь відповідача, як причини невиконання зобов`язання і тому, суд обґрунтовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач [PERSON] не був позбавлений можливості отримати належну суму кредиту, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, використав кредитні кошти у власних інтересах, і тому слід з нього, як відповідача, стягнути на користь позивача заборгованість, яка утворилася. Суд бере до уваги, що відповідач участі в судовому засіданні не взяв, відзиву на позов не подав, не реалізував своїх процесуальних прав як сторона у спорі, не надав доказів у разі заперечення позовних вимог позивача, що вказує на свідоме ігнорування виконання взятих на себе обов`язків. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих стороною доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про їх задоволення в повному обсязі. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді сплаченого судового збору та правничої допомоги. Так, позивачем, згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 2422, 40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0475750026 від 19 листопада 2024 року (а.с.5), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. на підставі укладеного договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року, прайс-лист Адвокатського Об`єднання «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 106 від 11 жовтня 2024 року, витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2024 року, між сторонами визначено витрати за надання правничої допомоги, та підтверджено до суду, що вказані послуги на суму 9000 грн., адвокатським об`єднанням надані, а позивачем прийняті (а.с.38-42). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з`ясував склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, які є співмірними із складністю справи та відповідають критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру та згідно вимог ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановив інформацію щодо адвоката, який таку допомогу надавав згідно наданих доказів. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд виходить із встановлення їх дійсності та необхідності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. Згідно ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі: задоволення позову - на відповідача; відмови в позові - на позивача; часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вище наведеного вбачається, що представникам позивача надано докази та документально підтверджено витрати на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цивільної справи в суді, заяв про зменшення розміру витрат на правову допомогу до суду не надходило, тому понесені витрати позивачем в розмірі 9000 грн., підлягають до задоволення, як обгрунтовані. Позов підтверджується: копією договору про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року; копією Графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року; копією паспорту споживчого кредиту до договору про надання споживчого кредиту №530097 від 28 лютого 2021 року; копією Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон кредит» від 26 жовтня 2020 року; копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 10 вересня 2024 року №2646; копією розрахунку заборгованості від 10 січня 2023 року; копією Договору факторингу №26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року; копією договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року; копією Статуту ТОВ «Коллект Центр» від 17 травня 2023 року; копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 червня 2024 року №6368846400; копією договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року; копією прайс-листа Адвокатського Об`єднання «Лігал Ассістанс»; копією заявки на надання юридичної допомоги № 106 від 11 жовтня 2024 року; копією витягу з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2024 року; платіжною інструкцією №0475750026 від 19 листопада 2024 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved