Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків», Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про поновлення порушеного права, визнання незаконним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу р№Н33-7549 від 20.08.1997 року. В зазначеній квартирі зареєстровані та постійно проживали: позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказана квартира є єдиним житлом вказаних осіб та їх постійним місцем проживання, іншого житла, що належить їм на праві власності немає. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №229570624 від 26.10.2020 року державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. 24.09.2020 року було здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру на відповідача, згідно договору відступлення права вимоги серії за №27/05-б від 27.05.2020 року. Жодного повідомлення про вказану перереєстрацію права власності на адресу позивача не надходило. 24.09.2020 року відповідачем до департаменту реєстрації ХМР подано заяву про зняття з реєстрації місця проживання позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітнього [PERSON] 24.09.2020 року Департаментом реєстрації вказаних осіб було знято з реєстрації ,як на думку позивача з порушенням норм чинного законодавства. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Боговського Д.Є. від 29 жовтня 2020 року провадження по вказаній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. 25 листопада 2020 року від представника відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що за результатами розгляду заяви ТОВ «Легіон Харків» про зняття з реєстрації місця проживання осіб за адресою: [ADDRESS] та документів доданих до заяви, органом реєстрації 13.10.2020 року було прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання позивачів. Зазначене рішення є правомірним та таким, що прийнято у межах повноважень та відповідно до вимог діючого законодавства. 25 листопада 2020 року та 16 грудня 2020 року до суду надійшов відзив (уточнений) на позовну заяву від представника ТОВ «Легіон Харків», в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначила, що вимоги позивачів є необґрунтованими, оскільки оскаржуване рішення Департаментом реєстрації Харківської міської ради прийнято за наявності передбачених законом підстав та у відповідності до передбаченого чинним законом порядку. Разом з тим, позовна заява та додані до неї докази не містять доказів, що свідчать про наявність порушення законних прав та інтересів позивачів, оскільки право власності на оспорювану квартиру належить ТОВ «Легіон Харків», тоді як сам факт зняття осіб з місця реєстрації не є діянням, що порушує право особи на житло, оскільки не тягне зміну прав особи на відповідне майно. 22 грудня 2020 року позивачами до суду надано уточнену позовну заяву, в якій останні просили поновити право користування житловим приміщенням шляхом вселення позивачів до квартири [ADDRESS] та визнати незаконним та скасувати рішення відділу реєстрації про зняття з реєстрації місця проживання позивачів та доповнили в позовній заяві, що 30.10.2020 року до квартири позивачів з`явилися представники ТОВ «Легіон Харків» разом з невідомими особами які намагалися зламати вхідні двері та проникнути до квартири та погрожували позивачам, що виселять позивачів без відповідного рішення суду. З цього приводу позивачі неодноразово викликами поліцію та писали заяви про злочин. 05 січня 2021 та 27 червня 2023 року від представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якій представник посилалася на обставини викладені у відзиві поданому 25.11.2020 року. 22 січня 2021 року представником відповідача ТОВ «Легіон Харків» подано відзив на уточнену позовну заяву в якій просив уточнену позовну заяву залишити без розгляду і відмовити у задоволенні позовних вимог обґрунтовуючи на безпідставність доводів викладених в уточненій позовній заяві. 12 квітня 2021 ухвалою суду закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Проте у зв`язку із введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану та проведенням бойових дій на території Харківської області розгляд справи не відбувся. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 21.04.2022 року передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність Комінтернівського районного суду м. Харкова. 19 квітня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. 15 травня 2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Богдан М.В. Ухвалою суду від 23 травня 2023 року задоволено заяву судді Богдан М.В. про самовідвід та справу передано до канцелярії суду для реєстрації автоматичній системі документообігу для визначення судді. 25 травня 2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану справу передано до провадження судді Комінтернівського районного суду міста Харкова Чайка І.В. Ухвалою суду від 26 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 червня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду та задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків. Представник позивачів адвокат Селезень С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що спірна квартира була придбана [PERSON] за власні кошти та є єдиним житлом позивачів та їх постійним місцем проживання, інше житло, що належить їм на праві власності відсутнє. Вказала, що відповідачами незаконним шляхом, всупереч чинного законодавства були вчинені дії щодо позбавлення права власності позивача шляхом перереєстрації вищевказаної квартири за відповідачем «Легіон Харків» та зняття з реєстрації позивачів. Жодних законних підстав для вчинення вищевказаних дій у відповідачів не було. Також було заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000 грн. Представник позивачів адвокат Зудер`янц В.В. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Легіон Харків» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити в його задоволенні, зазначили, що дії щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за другим відповідачем були вчинені відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши вступне слово представників позивачів та відповідачів, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу р№Н33-7549 від 20.08.1997 року, укладеного між [PERSON] та Харківською товарною біржею «Слобода». Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №229570624 від 26.10.2020 року державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. 24.09.2020 року було здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру на відповідача, підстава - договір відступлення права вимоги серії №27/05-б від 27.05.2020 року. Згідно довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 24.02.2020 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] . Так з матеріалів справи вбачається, що 25.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №11188403000 та в забезпечення вказаного договору укладено договір іпотеки, предметом якої є квартира [ADDRESS] . Відповідно до договору про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги №12/05 від 15.05.2020 року, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило, а ТОВ «Легіон Харків» набуло право вимоги за вищевказаними договорами. 27 травня 2020 року на адресу позивача [PERSON] ТОВ «Легіон Харків» направило лист -повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором №11188403000 від 25.07.2007 року та погашення заборгованості за договором. Крім того, 27 травня 2020 року на адресу позивача [PERSON] направлено вимогу, в якій заначено про те, що в разі не виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, ТОВ «Легіон Харків», як Іпотекодержатель, має право та намір у відповідності до іпотечного договору задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або продажу предмета іпотеки третім особам. Доказів отримання позивачами вказаної вимоги матеріали справи не містять. Зі змісту відповіді на адвокатський запит представника позивачів адвоката Селезень С.В. № 4276/0/50-20 від 04.11.2020 вбачається, що органом реєстрації 13.10.2020 було прийняте рішення про зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Постановою Харківського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2021 року скасовано, ухвалено нову постанову: позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків», державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни, треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Леся Василівна, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності на нерухоме майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відновлення запису про реєстрацію права власності задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. від 02.10.2020 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Легіон Харків», індексний номер 54384170.Скасовано державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Легіон Харків», внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49967205 від 24.09.2020, внесеного державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. Відновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору № Н33-7549 купівлі-продажу, укладеного на Харківській товарній біржі «Слобода» від 20.08.1997, зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 20.08.1997, реєстровий № П-3-5659. Стягнуто на користь [PERSON] в рахунок відшкодування понесених судових витрат сплачений судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги з Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» та державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни (адреса, ІПН) по 2 463,40 грн з кожного. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.01.2022 року скасовано право власності ТОВ «Легіон Харків» на квартиру за адресою [ADDRESS] скасовано. Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.01.2022 та 17.01.2024 року вбачається, що зареєстровано право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за [PERSON] . Відповідно до\~частини 1\~статті 7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~(в\~редакції,\~чинній на\~момент виникнення\~спірних правовідносин)\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі заяви\~особи або\~її представника,\~що подається\~до органу\~реєстрації;\~судового рішення,\~яке набрало\~законної сили,\~про позбавлення\~права власності\~на житлове\~приміщення або\~права користування\~житловим приміщенням,\~про виселення,\~про визнання\~особи безвісно\~відсутньою або\~оголошення її\~померлою;\~свідоцтва про\~смерть; паспорта\~або паспортного\~документа,\~що надійшов\~з органу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану,\~або документа\~про смерть,\~виданого компетентним\~органом іноземної\~держави,\~легалізованого в\~установленому порядку; інших\~документів,\~які свідчать\~про припинення: підстав\~для перебування\~на території\~України іноземців\~та осіб\~без громадянства; підстав\~для проживання\~або перебування\~особи у\~спеціалізованій соціальній\~установі,\~закладі соціального\~обслуговування та\~соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначений перелік підстав зняття з реєстрації місця проживання особи, а саме: зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для перебування бездомної особи на обліку/для отримання бездомною особою соціальних послуг у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Цей закон закріплює вичерпний перелік підстав зняття з реєстрації місця проживання, які розширенню не підлягають. У постанові у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11 зроблено висновок, що «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року в справі №466/245/16-ц (провадження №61-15511св18) вказано, що: «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною другою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З аналізу вищенаведених положень цивільного законодавства слідує, що судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване право особи, або її законний інтерес. Згідно постанови Харківського апеляційного суду від 24.11.2021 року встановлено, що позивачі були зареєстровані та постійно проживали у вищевказаній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що у розумінні статті 8 Конвенції охоплюється поняттям «житло». На теперішній час право власності позивача [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] поновлено. Крім того, представники позивачів в судовому засіданні наполягали на тому, що метою звернення з вказаним позовом є саме поновлення порушеного права позивача [PERSON] на користування житлом, а саме вищевказаною квартирою. Зазначили, що на сьогоднішній день у позивачів відсутні підстави для входження у зазначену квартиру після скасування та поновлення права власності [PERSON] , оскільки відповідачем ТОВ «Легіон Харків» було змінено замки вхідних дверей, що унеможливлює можливість [PERSON] та інших позивачів потрапити до квартири та відповідно користуватись нею. Рішення по справі про поновлення права користування житловим приміщенням шляхом вселення позивачів буде підставою для його примусового виконання. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем ТОВ «Легіон Харків» не доведено наявності законних підстави для вчинення дій із виселення та подальшому вчинення дій із зняття з реєстрації позивачів з вищевказаної квартири, а саме відсутнє судове рішення про примусове виселення позивачів та зняття останніх з місця їх реєстрації у межах спірних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що такі дії відповідача ТОВ «Легіон Харків» є незаконними, у зв`язку з чим право позивачів щодо користування житлом підлягає поновленню шляхом вселення останніх у спірну квартиру, та відповідно позовні вимоги позивачів в цій частині підлягають задоволенню. Крім цього, щодо дій відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради суд зазначає, що останнім не доведено наявності законних підстав для вчинення дій із зняття з реєстрації позивачів, оскільки останнім було порушено п. 26 Правил реєстрації місця проживання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачений перелік підстав зняття з реєстрації місця проживання особи, зокрема, відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи або рішення суду про відчуження житла, суд приходить до висновку про те, що дії Департаменту реєстрації Харківської міської ради є протиправними та винесене рішення про зняття з реєстрації підлягає скасуванню, та відповідно позовні вимоги позивачів в цій частині підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дії відповідачів є незаконними, та відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд відмічає, що, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 за №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Боттацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договори про надання правової допомоги №б/н від 26.10.2024 року укладені між адвокатом Селезень С.В. та [PERSON] , [PERSON] , розрахунок (акт прийому передачі) суми гонорару за надану правничу допомогу, згідно якого адвокатом Селезень С.В. було надано правову допомогу на суму 28 000 грн.; квитанції № б/н від 26.10.2020 року, згідно яких адвокатом Селезень С.В. було прийнято від [PERSON] та [PERSON] 28 000 грн. за надання юридичних консультацій, складання процесуальних документів та ін. Враховуючи, що в судовому засіданні представником позивачів адвокатом Селезень С.В. було заявлено вимогу про часткове відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь позивачів у розмірі 14000 грн. суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи, та

Outcome: approved