Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 09.10.2024 року позов [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., Приватний виконавець Банадига В.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню - задоволений. 11 жовтня 2024 року від представника позивача надійшла до суду заява про ухвалення додаткового судового рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про вирішення питання у його відсутності, заяву підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Іжаковський О.В. в клопотанні від 28 серпня 2024 року просить відмовити у стягненні заявлених витрат на правову допомогу. Клопотання мотивує тим, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи. Предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачення значного часу на вивчення обставин справи. Суд, дослідивши наявні докази, дійшов таких висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ухваленим у даній справі 09.10.2024 року, позов [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., Приватний виконавець Банадига В.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню - задоволений. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. 03.09.2020 року за №413 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал»заборгованості за кредитним договором №500927638 від 23.01.2014 р. в розмірі 62425,17 грн.таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 грн. 80 коп. Вище вказаним судовим рішенням не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Цивільно-процесуальним кодексом України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Адвокат Гуменюк О.М. у позовній заяві зазначив попередній орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., тобто зробила заяву про розподіл судових витрат у частині витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі. Оскільки рішення у справі проголошено 09 жовтня 2024 р., а докази про понесення й розмір судових витрат на правову допомогу подав 11 жовтня 2024 року, тобто протягом п`яти робочих днів після отримання повного тексту постанови суду, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України заявником дотримані. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22). На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги, укладений 30 липня 2024 року мід адвокатом Гуменюком О.М. та [PERSON] . Відповідно до п.5.2 вказаного договору, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.1 даного Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар, а саме за: -підготовка процесуальних документів (позовна заява 2000,00 грн., заперечення на відзив 1500,00 гривень, процесуальні клопотання і т. ін. - 1000 грн.,) -опрацювання спеціального законодавства, що регулює спірні правовідносини, з розрахунку 1 год. роботи = 500 грн.; -прийняття участі у судовому засідання, з розрахунку одне засідання - 1000 грн. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою. Повноваження адвоката Гуменюка О.М. підтверджуються наявним у справі ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВХ №1077174 від 29 серпня 2024 року. Згідно з актом приймання-передачі послуг по договору про надання правничої допомоги № 01/24 від 09 жовтня 2024 року, загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 6000 грн. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Під час визначення суми відшкодування суд керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідачем подано клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу із обґрунтуванням неспівмірності та нерозумності такого розміру. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Суд зауважує, що справа по своїй суті є не складною, існує усталена судова практика щодо вирішення аналогічних справ, а тому вартість послуг адвоката із підготовки позовної заяви неспівмірна зі складністю справи. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказової бази, пропорційність витрат до предмета спору та

Outcome: partial