Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, яка обґрунтована тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Він є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишав, інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , немає. У встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 22.03.2024 з метою оформлення спадкових прав після смерті батька він звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. 22.03.2024 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю. надано роз?яснення за №153/01-16, де зазначено, що заявником пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації фактично не проживав. З січня 2019 року і до самої смерті [PERSON] він фактично, але без реєстрації, проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі спадкодавцем. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне йому для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] . Тому просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] . Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 02.10.2024 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд в порядку окремого провадження. В судове засідання 23.12.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] адвокат Гунько О.А. попередньо подав до суду заяву, у якій просить судове засідання, що призначене на 23.12.2024, проводити без участі заявника та його представника, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі. Представник Стрижавської селищної ради Форостяна О.М. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі представника селищної ради, при розгляді заяви покладаються на розсуд суду. В частині третій\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 23.12.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що [INFO] в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2019 (а.с. 6). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.1995, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З копії експертного висновку від 13.11.2024 №056/1746-n убачається, що офіційно-документальним українським варіантом аналізованого особового імені є [PERSON] ; у практиці міжмовного співвіднесення імен зазначеному українському імені відповідає російське Евгений; субнормативний український запис Евгеній виник при міжмовних перетвореннях через орфографічне посередництво російського запису цього імені (рос. Евгений), що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії; з урахуванням зазначеного українські записи особового імені [PERSON] (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ) й [PERSON] (свідоцтво про народження, запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с. 34). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.2007, 26.11.2007 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно з копією листа селищного голови Стрижавської селищної ради Демченка М. від 15.02.2024 №03-17/417, громадянин [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; на день смерті [PERSON] інших зареєстрованих осіб за даною адресою не було (а.с. 7). Відповідно до копії листа приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької О.Ю. від 22.03.2024 №153/01-16 «Щодо надання роз`яснення», адресованого [PERSON] , «відповідно до довідки від 15.02.2024 року за №03-14/417, виданої Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області, на день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] інших зареєстрованих осіб за даною адресою не було. За відомостями зі Спадкового реєстру станом на 22.03.2024 року спадкова справа після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. Строк подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] , сплинув 24 травня 2020 року. Відповідно п.п. 3.14. п. З Глави 10 Розділу ІІ Порядку для вирішення питання про визначення спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, Ви маєте право звернутись до суду» (а.с. 11). Згідно з копією акту обстеження фактичного місця проживання від 29.08.2024 за адресою: [ADDRESS] , при перевірці обстеження місця реєстрації/проживання/перебування встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з січня 2019 року постійно проживав разом з батьком та здійснював догляд за ним; [PERSON] за вищевказаною адресою проживав без реєстрації (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 13.07.1994, «Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області посвідчує, що квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка (який) знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » (а.с. 8). Згідно з ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 320/948/18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справі № 750/9847/18). Судом установлено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак був зареєстрований за іншою адресою, заявник [PERSON] не може підтвердити факт постійного проживання на момент смерті батька разом з ним за однією адресою, що перешкоджає йому оформити свої спадкові права. Тому встановлення факту, про який просить [PERSON] , породжує для останнього юридичні наслідки, від яких залежить виникнення права на спадщину. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст.\~1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В частині першій\~статті 1296 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. В частинах другій та шостій статті 29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з п.п. 3.19, 3.20 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Для підтвердження обставин, визначених в частині третій статті 1268 ЦК України, вимагається наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що спадкодавець не проживав із заявником, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 (справа № 484/747/17), від 07.06.2022 (справа № 175/4514/20), від 07.06.2023 (справа № 227/5018/21). Заявник [PERSON] надав суду акт обстеження фактичного місця проживання від 29.08.2024, з якого установлено, що з січня 2019 року [PERSON] постійно проживав разом з батьком та здійснював догляд за ним; [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживав без реєстрації. Обставини, викладені у вищезазначеному акті, підтверджуються наданими стороною заявника довідкою селищного голови Стрижавської селищної ради Демченка М. від 15.02.2024 №03-17/417, а також письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , посвідченими приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Парфьоновим І.В., які повідомили, що [PERSON] , [INFO] , з січня 2019 року постійно проживав разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до дня його смерті [INFO] . Таким чином, з наданих суду доказів установлено, що [PERSON] постійно проживав на момент смерті [INFO] батька [PERSON] разом з останнім за однією адресою в [ADDRESS] . Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

Outcome: approved