Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

10 травня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП "Шахта №9 "Нововолинська" про стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що понад 20 років пропрацював шахтарем із важкими шкідливими умовами праці на ДП "Шахта №9 "Нововолинська". Вказує, що внаслідок шкідливих умов праці отримав чимало хронічних захворювань, а саме: хронічну радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, хронічну сенсоневральну приглухуватість з початковими явищами зниження слуху І ст., хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛH І-ІІ ст. Зазначає, що згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати працездатності від 31.01.2023 серії 12ААА №028932 ступінь втрати працездатності становить 65 %, в тому числі: 25% по хронічному бронхіту, 5% по приглуховатості, 35% по радикулопатії. Посилається на те, що відповідно до п.18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 04 лютого 2021 року основними виробничими шкідливими факторами по робочому місці працівника є пил, шум, фізичне навантаження, зокрема: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу) - 28,8 мг/м3 яка значно перевищує гранично-допустимі концентрації; шум - становить 84дБА, що значно перевищує санітарно-гігієнічні норми; рівень фізичного навантаження - при роботі з переважною участю м`язів плечового поясу 7560 кг/м при загальному навантаженні (за участю м`язів рук, корпусу ніг) 3470 кг/м, вантажі вагою понад 36 кг; робоча поза: періодичне перебування у «незручній» позі 12 %, «вимушеній» - 25 %, «стоячи» - 49%; вимушені нахили тулуба 308 разів за зміну; переходи зумовлені технологічним процесом 5,6 м- 85,6%. Також посилається на те, що відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 04 лютого 2022 року причиною виникнення профзахворювання є тривалий період праці в шкідливих умовах вугільних шахт, зокрема виникненню профзаховорювання вплинув ряд факторів: пил фіброгенної дії, виробничий шум, важкість праці, заходи, які приймались на підприємстві: зрошення, оснащення гірничих машин засобами пилеподавлення, побілка, обмивка штреків, а також застосування працівником засобів індивідуального захисту не дали повного захисту організму від несприятливих впливів основних факторів - пилу, шуму, що призвело до виникнення профзахворювання, не в повній мірі забезпечувався санітарно-курортним лікуванням, допоміжними факторами у виникнення даного професійного захворювання були несприятливий мікроклімат на підземних дільницях обумовлений гірничо-геологічними умовами шахти, а саме: висока вологість повітря, швидкість руху повітря (протяги). Стверджує, що через виявлені професійні захворювання йому протипоказана робота в умовах впливу пилу, шуму, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози та несприятливого мікроклімату. Позивач у позові вказує, що проходив стаціонарне, амбулаторне лікування в Нововолинській ЦМЛ, інституті медицини праці м.Київ і інших лікувальних закладах, стан здоров`я від отриманих на виробництві травм і захворювань постійно погіршується, порушився нормальний життєвий ритм, постійно відчуває фізичні болі та сильні душевні страждання, які зазнав у зв`язку з виробничим каліцтвом та ушкодженням здоров`я, втрата працездатності та отримання інвалідності спричинили порушення його життєвих зв`язків та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя і лікування. Зазначає, що вищевказане вплинуло на його образ життя на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти, внаслідок травмування втратив нормальні життєві зв`язки, доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання, що негативно відбивається на його душевному стані, відчуває душевні страждання та переживання, з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювання та тяжкого стану здоров`я, стало критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Позивач просить стянути з відповідача 350000,00 грн. моральної шкоди та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та у відсутності його представника. У судове засідання представник відповідача не з`явився, до проведення судового засідання представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, покладаються на розсуд суду, вважають, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення із врахуванням норм ч.3 ст.23 ЦК України. Також представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначають, що ДП "Шахта №9 "Нововолинська" перебуває у вкрай важкому фінансовому становищі, підприємство працює збитково, перебуває на стадії ліквідації, а тому вважають, що стягнення із відповідача значних сум для відшкодування моральної шкоди без врахування вимог розумності та справедливості, разом із іншими факторами, може прискорити припинення роботи підприємства та масового вивільнення працівників, тому вважають, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] понад 20 років пропрацював на ДП "Шахта №9 "Нововолинська" шахтарем на підземних роботах з важкими шкідливими умовами праці, 29.06.2021 звільнений за власним бажанням (а.с.11-13). Відповідно до Акту про розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 04 лютого 2022 року позивачу [PERSON] встановлено професійне захворювання: хронічну радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Хронічну сенсоневральну приглухуватість з початковими явищами зниження слуху (І ст.). Хронічний бронхіт II ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз ЛH І-ІІ ст. (а.с.9-10). Згідно з пункту Акту про розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 04 лютого 2022 року, причина виникнення професійного захворювання: пил, шум, фізичне навантаження, а саме: запиленість повітря робочої зони - 29,8 мг/м3 пил силіковмісна, яка значно перевищує гранично-допустимі концентрації; рівень шуму перевищує санітарно-гігієнічні норми і становить 84дБА, рівень фізичного перевантаження - фізичне динамічне навантаження, при роботі за переважною участю м`язів плечового поясу 7560 кг/м, при загальному навантаженні (за участю м`язів рук, корпусу ніг) 3470 кг/м, вантажі вагою понад 36 кг; робоча поза: періодичне перебування в "незручній" позі 12%, "вимушеній" - 25%, "стоячи" - 49%; вимушені нахили тулуба 308 разів за зміну; переходи зумовлені технологічним процесом 5,6м - 85,6%. [PERSON] протипоказана робота в умовах впливу пилу, шуму, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, несприятливого мікроклімату(а.с.9-10). Висновком Волинського обласного бюро МСЕК від 31.01.2023 позивачу [PERSON] встановлено 65% втрати професійної працездатності, в тому числі: 25% по хронічному бронхіту, 5% по приглуховатості, 35% по радикулопатії, з 11.02.2023 року, потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне забезпечення (амбулаторне + стаціонарне), санаторно-курортне лікування згідно рішення ЛКК. Вказані обставини підтверджуються копією довідки МСЕК (а.с.7). Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК позивачу [PERSON] була встановлена третя група інвалідності до 01 березня 2025 року, професійне захворювання, протипоказана важка фізична робота в підземних умовах, рекомендовано спостереження і лікування в терапевта, невролога (а.с.8). Нормами Конституції України, а саме ст.ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Разом з тим ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ДП "Шахта №1 "Нововолинська" не забезпечив безпечних умов праці [PERSON] на робочому місці. Досліджені докази дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача ДП "Шахта №1 "Нововолинська" позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у тому, що останній отримав професійне захворювання, зазнав фізичного болю та страждань, які переносить і по теперішній час, втратив 65% професійної працездатності. Відтак, спричинена позивачу [PERSON] моральна шкода у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, підлягає відшкодуванню відповідачем ДП "Шахта №1 "Нововолинська", з вини якого вона заподіяна. Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 №4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача [PERSON] слід стягнути 150000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, те, що позивач [PERSON] отримав професійне захворювання - хронічну радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічну сенсоневральну приглухуватість з початковими явищами зниження слуху (І ст.); хронічний бронхіт II ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз ЛH І-ІІ ст. Внаслідок професійного захворювання позивач втратив 65 відсотків працездатності, отримав обмеженість у фізичних можливостях, а саме: протипоказана важка фізична робота в підземних умовах, потребує медикаментозного забезпечення (амбулаторного та стаціонарного), санаторно-курортного лікування. Втрата здоров`я позивача призвела до втрати нормальних життєвих зв`язків, постійному фізичному дискомфорті та незручності у побуті, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач отримав негативні зміни в житті, додаткові витрати та зниження матеріального становища - зниження прибутків та витрати на постійне медикаментозне лікування, а тому виходячи із характеру душевних страждань [PERSON] та із засад розумності і справедливості, суд вважає, що до стягнення підлягає 150000,00 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Відповідно до ст.137, 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача ДП "Шахта №9 "Нововолинська" в користь позивача [PERSON] 1200,00 грн. понесених по справі судових витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджені документально (а.с.14-17). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача ДП "Шахта №9 "Нововолинська" в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial