Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

05.07.2024 року представник заявника [PERSON] звернулася в суд з заявою в інтересах [PERSON] в порядку окремого провадження, заінтересована особа - Єланецька селищна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , [INFO] , який на день смерті проживав разом з останнім за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,99 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства на території Куйбишевської сільської ради. Бажаючи реалізувати свої спадкові права після смерті батька, заявник звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що його місце проживання не зареєстроване за адресою місця реєстрації спадкодавця. Посилаючись на викладене, просила суд встановити факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини. Заявник в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про слухання справи. Вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер батько заявника [PERSON] (а.с. 14, 49), який на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8-9, 66, 70). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,99 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства на території Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. (а. с. 58-62). За життя [PERSON] 04.08.2017 року склав заповіт, за яким вищевказану земельну ділянку заповів заявнику [PERSON] (а.с. 12, 56-57). Бажаючи реалізувати свої спадкові права після смерті батька заявник звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що його місце проживання не зареєстроване за адресою місця реєстрації спадкодавця та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (а. с. 10, 65, 71). Так, частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» визначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За змістом п.3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. В ході судового розгляду встановлено, що спадкодавець [PERSON] був зареєстрований з 02.07.1983 року по день смерті, тобто [INFO] , в [ADDRESS] (а. с. 55). Проте, із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , наданих в судовому засіданні, слідує, що з 2011 року по день смерті, тобто [INFO] , спадкодавець постійно проживав в сім`ї свого сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Протягом всього цього часу заявник здійснював догляд за батьком, піклувався про нього, забезпечував усім необхідним, а після смерті спадкодавця взяв на себе обов`язки щодо організації його погребіння та поніс у зв`язку з цим відповідні матеріальні витрати. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26.09.2017 року Єланецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області слідує, що [PERSON] помер в с. Велика Солона Вознесенського району Миколаївської області (а.с. 14, 49). Як вбачається з довідки старости Великосолонівського старостинського округу Єланецької селищної ради Миколаївської області № 100/03-31 від 18.06.2024 року [PERSON] дійсно проживав без реєстрації з 2011 року по день смерті [INFO] разом з сином [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 9, 70). З урахуванням наведеного, після повного з`ясування обставин справи та доказів, наданих суду, а також враховуючи, що встановлення даного факту для заявника пов`язано з реалізацією його прав та законних інтересів та надасть останньому можливість реалізувати свої спадкові права щодо оформлення спадщини після смерті батька, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved