Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 09.02.2024 Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, актовий запис №23. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає те, що останнім часом їх шлюбні відносини не складалися через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, у зв`язку з чим вони припинили спільне проживання, шлюбних відносин не підтримують, отож збереження шлюбу є формальним та суперечить її інтересам та інтересам сім`ї в цілому, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подала. Ухвалою суду від 02.07.2024 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.02.2024, на що вказує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Спільних дітей у подружжя не має. Позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач не надав до суду жодних заперечень проти позову. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини третьої та четвертої ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач не надав жодних заперечень, суд дійшов висновку, що шлюб сторін втратив ознаки сім`ї, тому його збереження буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин суд задовольняє позов повністю. Крім цього, суд вважає, що підлягає до задоволення вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища, оскільки вона ґрунтується на приписах ст.113 СК України. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved