Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок по [ADDRESS] . За життя померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла своїй дочці [PERSON] , - позивачу по справі; будучи спадкоємцем майна матері за заповітом, вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, так прийняла її шляхом спільного проживання із померлою; нотаріусом було заведено спадкову справу та повідомлено, що право на обов`язкову частку в майні померлої як непрацездатні діти спадкодавця мають [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі, які подали відповідні заяви про прийняття спадщини. Судовим рішенням за позивачем визнано право власності на 2/5 частини вказаного будинку в порядку спадкування після смерті матері та на частину як частку в майні колишнього господарського двору. Таким чином співвласниками житлового будинку є [PERSON] , якій належить 9/10 частини об`єкта нерухомого майна та [PERSON] і [PERSON] по 1/20 частці кожна, однак останні не зареєстрували своє право власності на вказані частки житлового будинку, а лише прийняли спадщину. Відтак позивач просить припинити право власності відповідачів на належні їм частки у житловому будинку та визнати за нею право власності на будинок вцілому. У судовому засіданні представник позивача адвокат Захарко Ю.Ю. позов своєї довірительки підтримала, посилалася на обставини викладені у зверненні до суду, просила задовольнити позовні вимоги, оскільки її довірителька компенсувала відповідачам розмір їх часток; представник відповідача [PERSON] адвокат Ленько М.Ю. від імені своєї довірительки позов визнала, так як остання погодилася на компенсацію її частки; аналогічна позиція у минулому судовому засіданні була у представника відповідача [PERSON] адвоката Куцалаби Г.В. та безпосередньо самих відповідачів у справі. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відтак, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 365 ЦК України та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме ці обставини є визначальними при вирішенні позову про припинення права на частку в спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові №6-68цс14 від 02 липня 2014 року та від 15 травня 2013 року в справі за №6-37цс13). Європейський суд з прав людини в своєму рішенні справа «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010 року вказав, що уряд зазначив, що справа не стосувалась позбавлення заявника його майна. Натомість вона стосувалась «перетворення майна заявника з однієї форми (частки у квартирі) в іншу форму - грошову. Можливість припинення права особи на частку в спільному майні без її згоди передбачена ст. 365 Кодексу, тоді як стаття 364 стосується ситуації, коли співвласник бажає виділення частки зі спільної власності та не проти одержання компенсації за свою частку в спільному майні. Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 365 протилежна сторона повинна була завчасно внести вартість частки заявника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Аналізуючи норми закону, враховуючи те, що частки відповідачів є порівняно незначними та не можуть бути виділені в натурі, таке припинення не завдасть істотної шкоди їх інтересам, визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, кошти як компенсацію вартості своєї частки кожен із відповідачів отримав та їх представники безпосередньо в судовому засіданні це підтвердили, також це стверджується письмовими заявами [PERSON] та [PERSON] та платіжними інструкціями про переказ коштів на їх рахунок, - тому суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права власності відповідачів на частку в праві власності у спірному майні з виплатою їм відшкодування вартості майна.

Outcome: approved