Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року розірвано. Після чого вони з відповідачем разом не проживають, однак з реєстрації відповідач не знявся. В подальшому вона зареєструвала шлюбу, у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] . Відповідач не проживає у спірному житлі понад 10 років, не сплачує плату за користування житлом і комунальними послугами. У зв`язку з чим позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 07 липня 2023 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Сторони відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечення суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що на підставі дозволу начальника житлової групи КЕЧ Меркулової за №\~1154 від 25 червня 2007 року, [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] . Відповідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 30 січня 2007 року виконкомом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис ; 4 між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Рішення суду 24 лютого 2012 року набрало законної сили. Згідно з надаю інформацією на запит суду, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 21 серпня 2007 року. Згідно з актом перевірки фактичного проживання (не проживання) від 22 червня 2023\~року, на [ADDRESS] , складеного депутатом Черкаської селищної ради Мурзенко Н. Г. затвердженою секретарем Черкаської селищної ради Шараповою\~І., в присутності сусідів, [PERSON] 1980 року народження, не проживає за місцем реєстрації з 12 лютого 2012 року. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одинадцяти років в квартирі [ADDRESS] , але з реєстрації не знявся, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача, оскільки останній не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved