Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером 5920982400:07:001:0074. 19.12.2019 року між нею та відповідачем укладено договір оренди землі №232-Г, згідно якого вона передала відповідачу в оренду до 31.12.2039 року вищезазначену земельну ділянку, який 19.12.2019 року зареєстровано та зроблено запис про інше речове право №34789360. Так, відповідно до п.9 договору орендна плата встановлюється в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік і на дату укладення договору складає 2098,91 грн. Відповідно до абз.2 п.9 договору орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій формі. За письмовою заявою власника земельної ділянки орендна плата може встановлюватися у натуральній та відробітковій формі. Відповідно до п.10 договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата, згідно п.11 договору підлягає сплаті до 31 грудня поточного року. Однак, відповідач свого зобов`язання щодо сплати на її користь орендної плати за користування земельною ділянкою за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки не виконав. Відтак, вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню орендна плата за користування земельною ділянкою кадастровим номером 5920982400:07:001:0074 за 2021-2023 роки у повному обсязі з урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України та п.14 договору. Розмір інфляційних витрат за період з 01.01.2022 року по 09.04.2024 року становить 713,05 грн. Розмір трьох відсотків річних за період з 01.01.2022 року по 09.04.2024 року становить 143,14 грн. З урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача на її користь підлягає стягненню заборгованість зі сплати орендної плати за 2021 рік в загальному розмірі 2955,10 грн. Розмір інфляційних витрат за період з 03.01.2023 року по 09.04.2024 року становить 122,17 грн. Розмір трьох відсотків річних за період з 03.01.2023 року по 09.04.2024 року становить 79,83 грн. З урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача на його користь підлягає стягненню заборгованість зі сплати орендної плати за 2022 рік в загальному розмірі 2300,91 грн. Розмір інфляційних витрат за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року становить 14,72 грн. Розмір трьох відсотків річних за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року становить 17,03 грн. З урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача на її користь підлягає стягненню заборгованість зі сплати орендної плати за 2023 рік в загальному розмірі 2130,66 грн. Крім того, відповідно до п.14 договору з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату орендної плати, у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення. Розмір штрафних санкцій відповідно до п.14 договору в розмірі 0,01% несплаченої суми за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року від суми боргу становить 20,78 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на її користь підлягає борг за 2023 рік з урахуванням нарахованих штрафних санкцій (пені) та ч.2 ст.625 ЦК України в загальному розмірі 2151,44 грн. Виходячи з наведеного, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь за користування земельною ділянкою за 2021-2023 роки становить 7407,45 грн. З моменту укладення договору відповідач не виконував своїх зобов`язань, щодо сплати орендної плати, яка є істотною умовою договору оренди землі. Відповідач чотири роки постіль, у 2020-2023 роках, порушував умови укладеного договору оренди щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі. Така поведінка відповідача позбавляє її можливості отримувати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Порушення умов договору, щодо систематичних невиплат орендної плати за 2020-2023 роки роблять неможливими взаємовідносини між нею та відповідачем і є беззаперечними підставами для розірвання договору оренди землі №232-Г від 19.12.2019 року. Враховуючи зазначене, [PERSON] просить стягнути з ФГ «Вікторія-2012» на її користь заборгованість зі сплати орендної плати за 2021, 2022 та 2023 роки в розмірі 6296,73 грн., 849,94 грн. інфляційних втрат, 240 грн. 3% річних та 20,78 грн. пені за несвоєчасну сплату орендної плати, а також витрати понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу та розірвати договір оренди землі №232-Г від 19.12.2019 року, укладений між нею та ФГ «Вікторія-2012», щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, у тому числі ріллі 2,0000 га, кадастровий номер 5920982400:07:001:0074, яка знаходиться на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області (Буринської міської ради Сумської області). Ухвалою судді\~Буринського районного\~суду Сумської\~області від\~31.07.2024\~року відкрито\~провадження у\~даній справі\~та призначено\~підготовче судове\~засідання. Ухвалою Буринського районного\~суду Сумської\~області від\~30.10.2024\~року закрито підготовче провадження у\~даній справі\~та призначено\~її до судового\~розгляду. В судовому засіданні представник позивачки Спасьненко О.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також, вказав, що при укладенні договору оренди [PERSON] було надано ФГ «Вікторія-2012» довідку з реквізитами її банківського рахунку для виплати орендної плати, однак з моменту укладення договору відповідачем орендна плата жодного разу не сплачувалась. Неодноразові усні звернення позивачки до голови ФГ «Вікторія-2012» з приводу виплати їй орендної плати були проігноровані та орендна плата за 2021, 2022 та 2023 роки залишається невиплаченою. Представник відповідача ФГ «Вікторія-2012» Дереза М.Е. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, покликаючись на те, що орендна плата\~за 2021,\~2022\~та 2023\~роки [PERSON] не виплачена відповідачем з об`єктивних причин, оскільки позивачка при укладенні договору оренди не надала реквізити свого рахунку для виплати орендної плати, обіцявши їх надати пізніше. Під час телефонної розмови з [PERSON] представниками фермерського господарства повідомлялось їй про необхідність надати реквізити рахунку, однак вона їх так і не надала. Заслухавши доводи\~представників\~сторін,\~\~повно\~та всебічно\~з`ясувавши\~всі\~фактичні обставини,\~на\~яких\~ґрунтуються заявлені\~вимоги\~та\~заперечення проти\~них,\~об`єктивно оцінивши докази,\~які\~мають\~значення для\~розгляду\~справи\~і вирішення\~її\~по\~суті, суд приходить до наступних\~висновків. Судом встановлено, що позивачка є власницею земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер: 5920982400:07:001:0074, що вбачається з копії наказу Головного управління Держеокадастру у Сумській області №18-15117/16-19-сг від 04.11.2019 року Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12, 13). 19.12.2019 року між\~орендодавцем [PERSON] ,\~з одного боку та\~ФГ «Вікторія-2012» в особі голови Соловей В.О. було укладено договір оренди землі №232-Г, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 5920982400:07:001:0074, загальною площею 2,0000 га, у тому числі 2,0000 га (рілля), яка знаходиться в адмінмежах Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області. Відповідно п.8\~договору договір\~укладено на\~20\~років,\~а саме\~до 31.12.2039\~року.\~Згідно п.п.9,\~11\~договору орендна\~плата встановлюється\~в розмірі\~не менше\~12\~%\~від нормативної\~грошової оцінки\~земельної ділянки\~за рік\~і на\~дату укладення\~договору складає\~2088,91\~грн.\~Орендна плата\~вноситься у\~такі строки:\~до 31\~грудня поточного\~року (а.с.14-17). Крім того,\~19.12.2019\~року між\~орендодавцем [PERSON] \~та ФГ «Вікторія-2012» в особі\~голови Соловей\~В.О. було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду з кадастровим номером 5920982400:07:001:0074 та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.18). З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що 19.12.2019 року внесено запис про право оренди земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки: 5920982400:07:001:0074, площа 2 га, орендарем якої є ФГ «Вікторія-2012», а орендодавцем [PERSON] , строк дії договору: 20 років до 31.12.2039 (а.с.19). Згідно з ч.1 ст.2, ч.1 ст.4\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.792\~ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно статті 13\~Закону\~України\~«Про\~оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі». Умови про розмір, періодичність та строки внесення орендної плати за землю встановлюються у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»). Нормами ст.21\~вказаного\~Закону визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах - ст. 22 вказаного Закону. Відповідно до ст.24\~Закону\~України\~«Про\~оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). З урахуванням принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за 2021-2023 роки, як про це домовилися сторони у договорі. Однак, на час розгляду справи судом орендна плата за 2021-2023 роки позивачці виплачена не була, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно до підпункту 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 ПК України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Згідно підпункту 170.1.4 пункту 170.1 статті 170 ПК України доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Таким чином, передбачена умовами договору оренди орендна плата за 2021-2023 роки в розмірі 6296,73 грн. (2098,91х3) підлягає виплаті орендодавцю після утримання із вказаної суми ФГ «Вікторія-2012», як податковим агентом позивача податків та зборів. За наведеного, оскільки відповідачем не заперечується невиконання ним свого обов`язку по сплаті орендної плати за 2021-2023 роки, то з нього підлягає стягненню на користь позивача орендна плата в розмірі 6296,73 грн. після утримання ФГ «Вікторія-2012», як податковим агентом позивача, із вказаної суми податків та зборів. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини перша та третя статті 549 ЦК України). Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України). Пунктом 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення. За наведеного,\~розмір\~пені,\~яка\~підлягає\~стягненню\~з\~відповідача,\~в\~межах\~заявлених позовних\~вимог\~за\~період\~з\~02.01.2024\~року\~по\~09.04.2024\~року\~та\~з\~врахуванням розміру\~орендної\~плати,\~становить\~20,78\~грн. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078). Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021 рік на користь позивачки слід стягнути 3% річних в межах заявлених позовних вимог за період з 01.01.2022 року по 09.04.2024 року у сумі 143,14 грн. Інфляційні втрати\~орендної\~плати за\~2021\~рік за\~період\~з 01.01.2022\~року по\~09.04.2024\~року\~становлять 713,05 грн. Розмір 3% річних у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2022 рік за період з 03.01.2023 року по 09.04.2024 року становить 79,83 грн. Інфляційні втрати\~орендної\~плати за\~2022\~рік за\~період\~з 03.01.2023\~року по\~09.04.2024\~року\~становлять 122,17 грн. Розмір 3% річних у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2023 рік за в межах заявлених вимог за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року становить 17,07 грн. Інфляційні втрати\~орендної плати за 2023 рік за період\~з 02.01.2024 року по 09.04.2024 \~року становлять 14,72\~грн.\~ грн. Таким чином, всього на користь позивачки підлягають стягненню з ФГ «Вікторія-2012» заборгованість зі сплати орендної плати за 2021-2023 роки в розмірі 6296,73 грн., інфляційні втрати в розмірі 849,94 грн. (713,05 + 122,17 + 14,72), 3% річних в розмірі 240,00 грн. (143,14+ 79,83 + 17,03) та 20,78 грн. пені за несвоєчасну сплату орендної плати. Зміст\~статті 141 Земельного Кодексу України\~передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата орендної плати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п.6 ч.1 ст.3 ЦК України\~належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Частиною 1\~ст.32 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими законами України. Водночас у п. "д" ч.1 ст.141 ЗК України\~передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями\~13,\~21 Закону України «Про оренду землі»\~основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Згідно ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 р. у справі №912/1385/17 суд вказав, що\~ст.141 ЗК України\~передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Разом з тим за частиною другою\~статті 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення\~ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2020 р. у справі №479/1073/18, згідно якої сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Під час судового розгляду встановлено, що після укладення 19.12.2019 року між сторонами договору оренди землі в запропонованій ФГ «Вікторія-2012» редакції, яка не містить реквізитів банківського рахунку орендодавця, жодні активні заходи для з`ясування у позивачки реквізитів рахунку або виплати останній орендної плати в інший спосіб, в тому числі шляхом поштового переказу, або ж для її виплати в іншій формі, передбаченій умовами договору оренди, відповідачем не вживались. За наведеного, відповідачем не доведено відсутність його вини в порушенні зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021-2023 роки. Оскільки судом\~встановлено систематичну\~несплату орендної\~плати,\~наявні підстави\~для розірвання\~договору оренди\~землі. Враховуючи викладе, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141\~ЦПК\~України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 15.03.2024 року, акт приймання передання виконаних послуг від 09.04.2024 року, детальний опис виконаних робіт від 09.04.2024 року, довідки від 09.04.2024 року, копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.28-35). З акту приймання передання виконаних послуг від 09.04.2024 року вбачається, що загальна сума наданих послуг складає 6000,00 грн., а саме: консультація та вивчення документів наданих клієнтом (1 год. х 1500 грн. = 1500 грн.); підготовка процесуальних документів по справі та формування пакету документів для подання в суд першої інстанції (3 год. х 1500 грн. = 4500 грн.) (а.с.30). Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає розмір вказаних витрат в сумі 6000 грн. обґрунтованим. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved