Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] , в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Ф-891 від 24 липня 2008 року у розмірі 66759,49 доларів США, а також судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 24 липня 2008 року [PERSON] (надалі відповідач) підписав Кредитний договір № Ф-891 про надання кредиту. Згідно з умовами кредитного договору банк надав кредит у розмірі 18000,00 доларів США на строк з 24 липня 2008 року по 23 липня 2028 року зі сплатою процентів виходячи з 14,9% річних. Банк виконав взяті на себе зобов`язання. Позивач зазначає, що незважаючи на взяті на себе договірні зобов`язання, відповідач всупереч умовам вищевказаних Правил та Договору, як і вимогам ст.ст. 530, 536 ЦК України, їх не виконує та не здійснює погашення заборгованості за овердрафтом (кредитом), нарахованими процентами за користування овердрафтом та простроченими відсотками за користування дозволеним овердрафтом, внаслідок чого станом на 23 лютого 2023 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 66759,49 доларів США, яка складається з: прострочена заборгованість по кредиту - 17775,00 доларів США, прострочена заборгованість по процентах - 41849,52 доларів США, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Відповідачем відзиву не надано. 23 квітня 2024 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільна справа прийнята до провадження та відкрите загальне позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі викладені у додатковій заяві про зменшення розміру позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 18 травня 2021 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Ф-891. Згідно з умовами кредитного договору банк надав кредит у розмірі 18000,00 доларів США на строк з 24 липня 2008 року по 23 липня 2028 року зі сплатою процентів виходячи з 14,9% річних. За умовами пункту 1.5. кредитного договору, кредит надавався на придбання квартири. На виконання умов договору позивачем надані відповідачу кредитні кошти 24 липня 2008 року. За умовами пункту 1.5 кредитного договору, кредит надавався на придбання однокімнатної квартири в м. Сєвєродонецьк. Відповідно до п. 3.3.1. кредитного договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені у п. 1.5. цього договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно до цього договору. Пунктом 3.3.3. кредитного договору визначено, що повернення суми кредиту здійснюється позичальником щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмір не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 75,00 доларів США, а останній платіж сплачується в сумі 75,00 доларів США не пізніше 23.07.2028р. Відповідно до пункту 3.3.4. кредитного договору, позичальник зобов`язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та в день закінчення строку, на який надано кредиту, у відповідності з п.1.1. та/або п.1.6. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в тому числі, у зв`язку із порушенням вимокання умов цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.1. цього договору. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати процентів за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Відповідно до п.3.1.4-3.1.6. кредитного договору проценти за фактичну кількість днів користування кредитом розраховуються банком на суму фактичного залишку на позичковому рахунку. При розрахунку процентів враховується перший день користування кредитом і не враховується останній день користування кредитом. Розрахунок процентів відбувається із застосуванням методу «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість у місяці та у році (365 або 366 днів). В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 23 лютого 2023 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 66759,49 доларів США, яка складається з: прострочена заборгованість по кредиту - 17775,00 доларів США, прострочена заборгованість по процентах - 41849,52 доларів США, 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості станом на 23 лютого 2022 року - 7134,97 доларів США. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а неналежне виконання останнім договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, три відсотки річних від простроченої суми. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. У пред`явленому позові ПАТ АБ «Укргазбанк» просить стягнути з [PERSON] три відсотки річних за прострочення сплати заборгованості у розмірі 7134,97 доларів США, що нараховані у період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 23222,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved