Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Дружківської міської територіальної громади в особі Дружківської міської військової адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: одноповерховий житловий будинок «А-1, а-1», бутов. камінь, загальною площею 12,5 кв.м., та господарські будівлі та споруди: погріб «В» бутов. камінь, сарай «В», сарай «Д-1»шлакоблок, огорожа «1,2» металевий профіль, металева сітка, колодязь «Г» залізобетон кільця. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач з моменту народження та постійно проживає у будинку [ADDRESS] . 27.11.1982 р. у зв`язку з одруженням змінила прізвище зі [PERSON] на [PERSON] . 28 серпня 2024р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частку вищевказаного будинку, після смерті [INFO] батька [PERSON] , вказана частка належала останньому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.02.1938р. Костянтинівською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1058, яка зареєстрована у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 23.09.1960р. за номером запису 2284 кн.7, згідно довідки - характеристики об`єкта нерухомого майна, виданої Комунальним підприємством «Дружківське міське бюро технічної інвентаризації» Донецької області від 26.02.2024 року за № 167. Інша 1/2 частка вищевказаного житлового будинку на теперішній час належить на прав власності рідній матері її батька [PERSON] , тобто бабусі позивача, на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видане Дружківською нотаріальною конторою 08.05.1945р. № 1073/7, номер запису 2284, кн. 7. [PERSON] померла [INFO] . 05.09.2024р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Радіонова Ю.В. з документами щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку. Листом № 218/01-16 від 05.09.2024р. приватний нотаріус зазначив, що згідно пп. 1.1-1.2 пункту 1 Гл. 2 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій» для оформлення права на спадщину та отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтво про право на спадщину, яке посвідчене Дружківською нотаріальною конторою 08.05.1945р. за реєстраційним номером 1073. За відсутності оригіналу правовстановлюючого документу спадкоємець повинен надати нотаріусу дублікат правовстановлюючого документу, який має силу оригіналу. З наданих приватному нотаріусу документів вбачається, що оригінал/або дублікат, який має силу оригіналу правовстановлюючого документу у спадкоємця відсутній. На цей час дублікат цього свідоцтва виготовити неможливо, оскільки, оригінал правовстановлюючого документу, було передано на постійне зберігання Дружківською державною нотаріальною конторою до Донецького обласного нотаріального архіву, до якого з липня 2014р. немає доступу, оскільки він знаходиться на окупованій території. Таким чином, за відсутності у позивача необхідних документів для вчинення нотаріальних дій, остання звернулась до суду з дійним позовом. На теперішній час існують перешкоди для оформлення спадкових прав. У судове засідання позивач не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У зв`язку із неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов до такого висновку. Як встановлено у судовому засіданні, 23.07.1939 р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується посвідкою про шлюб (а.с.7), від шлюбу народилась [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.06.1951 р. (а.с.6), яка після одруження 27.11.1982 р. змінила дівоче прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.11.1982 р. (а.с.6). [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Дружківка Донецької області, з 21.12.1982 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданого 27.08.1997 р. Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області (а.с.4-5), має РНОКПП [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 08.05.1945 р., [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON] у виді частки у праві власності на житловий будинок в [ADDRESS] ) (а.с.8 зворотна сторона). [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 15.03.1954 р., серії [NUMBER] від 22.02.1958 р., серії [NUMBER] від 19.09.1981 р. (а.с.6 зворотна сторона, 7 зворотна сторона). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2024 р., [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON] у виді частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] ) (а.с.8). Відповідно до довідки КП «Дружківське міське бюро технічної інвентаризації» № 167 від 26.02.2024 р., житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві власності: частина [PERSON] та частина [PERSON] , загальний розмір житлової площі 12,5 кв.м, загальної площі 49,9 кв.м (а.с.9). Відповідно до листа приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області № 228/01-16 від 05.09.2024 р., [PERSON] було роз`яснено право на звернення до суду за визнанням права власності у порядку спадкування на нерухоме майно, оскільки оригінал/або дублікат, який має силу оригіналу правовстановлюючого документу у спадкоємця відсутній. На цей час дублікат цього свідоцтва виготовити неможливо, оскільки, оригінал правовстановлюючого документу, було передано на постійне зберігання Дружківською державною нотаріальною конторою до Донецького обласного нотаріального архіву, до якого з липня 2014р. немає доступу, оскільки він знаходиться на окупованій території (а.с.16). Згідно листа першої Краматорської державної нотаріальної контори № 626/01-14 від 08.11.2024 р., згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79072057 від 08.11.2024 р. спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не зводилась (а.с.25,26). Судом не встановлено інших спадкоємців. Відповідну до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Як встановлено з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем п`ятої черги. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, позивачем доведено суду про неможливість в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом, право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved