Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги юрист онлайн» про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 15 601,59 грн., з яких 15 000,00 грн. суму основного боргу за Договором №02042415 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 02.04.2024р., 148,77 грн. 3% річних, 452,82 грн. інфляційні витрати, а також стягнути на свою користь судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначає про те, що звернулась до відповідача за наданням юридичних послуг, з огляду на що між сторонами був укладений Договір №02042415 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 02.04.2024р. За вказаним Договором позивач здійснила оплату послуг у розмірі 15 000,00 грн., як то визначено умовами. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання не виконав, на зв`язок не виходив, на спроби позивача зв`язатися не відреагував. На момент укладення Договору відповідачу було повідомлено про критичність ситуації для позивача та необхідність отримання останнім правової допомоги у стислі строки, однак відповідач послуги не надав. 14.04.2024р. на електронну адресу відповідача позивач направила заяву про розірвання Договору в односторонньому порядку з 15.04.2024р., а також вимогу про повернення сплачених грошових коштів у сумі 15 000,00 грн. Відповідач на отриману заяву не відреагував, пояснень щодо невиконання умов Договору або заперечень проти розірвання Договору в односторонньому порядку не надіслав, грошові кошти не повернув. З огляду на вказані обставини та з метою захисту порушених прав заявлені вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн., на які нараховано 3% річних та інфляційні витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.10.2024р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач направив до матеріалів справи письмовий відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що повністю не погоджується з позовною заявою, вважає її безпідставною. Сторона відповідача вказує, що позивач звернулась до нього 01.04.2024р. і між сторонами був укладений Договір №01042406 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 01.04.2024р. Предметом вказаного Договору було ознайомлення з матеріалами справи, оскільки 01.04.2024р. на позивача працівником патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наступного дня 02.04.2024р. між сторонами був укладений інший Договір №02042415 про надання правової допомоги/юридичних послуг, предметом якого став проект позовної заяви до суду. Позивач при цьому повідомила, що їй необхідно оскаржити договори, які вона змусила підписати свого батька, оскільки їй дуже потрібні були кошти. Крім того, під час укладення договорів позики та іпотеки її ввели в оману, оскільки вона на руки отримала меншу суму, ніж було передбачено договором позики. Відповідач звертає увагу на те, що для виконання певних договорів, зокрема таких як представництво клієнтів у суді, відповідачу необхідно залучати адвокатів. Так, договори про надання правової допомоги/юридичних послуг від 01.04.2024р. №01042406 та від 02.04.2024р. №02042415 були передані на виконання адвокату Ліліцькому Р.В. Вказаний адвокат виконує договори, що укладені між відповідачем та клієнтами, на підставі Договору про співробітництво у сфері надання правової допомоги від 19.09.2023р. Відповідач зазначає, що Договір №02042415 від 02.04.2024р. виконаний ним у повному обсязі у строк, передбачений ним. Вказане підтверджується листом від 25.04.2024р. №25/04/2024-01, направленим адвокатом на адресу позивача. Цим листом, який було надано у відповідь на заяву позивача від 23.04.2024р. про розірвання Договору №02-04/2024-01 про надання правової допомоги, укладеного 02.04.2024р., та повернення документів на адресу позивача було направлено позовну заяву [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним у чотирьох примірниках, лист Управління патрульної поліції у місті Києві від 10.04.2024Р. №634/аз/41/11/2/02-2024 з додатками, Акт приймання-передачі наданих послуг №02042415 від 23.04.2024р. Відповідач також звертає увагу на те, що позивач не надала доказів того, що відповідач отримав заяву від 14.04.2024р. про розірвання договору та повернення коштів. Також не надано доказів того, що заява автентифікована в розумінні Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Тому у відповідача була відсутні підстави не виконувати Договір, який виконано 25.04.2024р. У відповіді на відзив позивач підтримала свою позицію. Також звертає увагу на те, що Договір №01042406 від 01.04.2024р., на який відповідач звертає увагу у відзиві, не є предметом розгляду в даній справі. Крім того, надсилання позивачем підписаного власноруч повідомлення про розірвання Договору №02042415 від 02.04.2024р. в односторонньому порядку на електронну скриньку відповідача відповідає звичаям ділового обороту. До того ж, як зазначає позивач, відповідач у відзиві не заперечує факт отримання від позивача 14.04.2024р. заяви про розірвання договору. Позивач зазначає, що за вказівкою відповідача 02.04.2024р. позивачем було укладено з адвокатом Ліліцьким Романом Володимировичем Договір №02-04/2024-01 про надання правової допомоги. Однак предмет цього Договору містив лише загальну фразу про зобов`язання адвоката відповідно до діючого законодавства України надати клієнту юридичну допомогу у справах, що стосуються його прав та інтересів. Жодного посилання на Договір про співробітництво у сфері надання правової допомоги від 10.09.2023р. немає, як і відсутня будь-яка прив`язка згаданого адвоката до відповідача. За цим Договором правова допомога надається безкоштовно. Однак після отримання відповідачем 14.04.2024р. заяви про розірвання Договору адвокат Ліліцький Р.В. зв`язався по телефону, запропонував зустрітися і розпочати роботу з питання підготовки проекту позовної заяви. Позивач від зустрічі відмовилась та підтвердила свою позицію щодо розірвання Договору. Також позивач 23.04.2024р. направила на електронну скриньку адвоката Ліліцького Р.В. заяву про розірвання в односторонньому порядку Договору про надання правової допомоги з 23.04.2024р. Листом №25/04/2024-01 від 25.04.2024р. адвокат Ліліцький Р.В. повідомив позивача, що Договір про надання правової допомоги є розірваним з 23.04.2024р. в односторонньому порядку з ініціатива позивача. Позивач вказує, що звернувшись до відповідача за допомогою, повідомила, що її батько, будучи введеним в оману, уклав договір позики, в результаті чого належна йому нерухомість була передана в іпотеку шахраям. Відповідно укладені батьком позивача договори потрібно оскаржити, з огляду на що задля захисту прав батька був укладений Договір про надання юридичних послуг з відповідачем 02.04.2024р. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 02 квітня 2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги юрист онлайн», як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, був укладений Договір №02042415 про надання правової допомоги/юридичних послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених у п. 1.2. цього Договору, а Замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги. Згідно з п. 1.2. Договору перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: проект позовної заяви до суду. За п. 2.1. Договору, зокрема, визначено, що виконавець зобов`язаний після внесення замовником передплати в розмірі повної вартості послуг відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. цього Договору приступити до надання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених у п. 1.2. цього Договору в повному обсязі, своєчасно і якісно. Замовник за Договором, у свою чергу, зобов`язався своєчасно надати виконавцю наявні достовірні відомості і документи, необхідні для надання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених у розділі 1 цього договору (пп. 2.2.1. Договору); оплатити юридичні послуги/правову допомогу, зазначені в п. 1.2. цього Договору, в порядку та строки, встановлено розділом 3 цього Договору (пп. 2.2.4. Договору); підписати Акт про надання юридичних послуг/правової допомоги, в тому числі, проміжний Акт про надання частини юридичних послуг протягом трьох календарних днів з моменту отримання повідомлення виконавця за допомогою телефонного або поштового зв`язку про виконання (часткове виконання) останнім прийнятих на себе зобов`язань. Пунктом 3.1. Договору сторони визначили, що розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2. цього Договору, становить 15 000,00 грн. і виплачується замовником 02.04.2024р. - 15 000,00 грн. У відповідності до п. 4.1. Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 02.06.2024р. Так, до матеріалів справи позивачем надана квитанція №195837852 про сплату позивачем відповідачу 10 000,00 грн. з призначенням платежу «сплата за юридичні послуги [PERSON] ». При цьому сторонами стверджується і не заперечується, що на виконання умов вказаного Договору відповідач, як виконавець, мав скласти проект позовної заяви щодо оскарження договору позики та іпотеки, які були укладені батьком позивачки - [PERSON] . Разом з тим, позивач вказує про те, що відповідач не виконав свої зобов`язання, з огляду на що йому була направлена заява від 14.04.2024р. про розірвання Договору в односторонньому порядку з 15.04.2024р. та вимога про повернення сплачених 15 000,00 грн. Відповідач пояснює, що виконав свої зобов`язання шляхом залучення до виконання адвоката Ліліцького Р.В. на підставі Договору про співробітництво у сфері надання правової допомоги від 19.09.2023р. Суд відмічає, що до матеріалів справи надані Договір про співробітництво у сфері надання правової допомоги від 19.09.2023р., що укладений між ТОВ «Центр правової допомоги юрист онлайн» та адвокатом Ліліцьким Р.В., Договір №02-04/2024-01 про надання правової допомоги від 02.04.2024р., укладений між Ліліцьким Р.В. та [PERSON] , які судом досліджені та проаналізовані. Слід відмітити, що з умов Договору №02042415 від 02.04.2024р., а також названих вище договорів, не вбачається про покладення обов`язку з виконання роботи по складенню проекту позовної заяви про оскарження договорів позики та іпотеки було на адвоката Ліліцького Р.В. Крім того, Договором №02042415 від 02.04.2024р. не передбачалось право відповідача залучати до виконання своїх зобов`язань інших осіб. У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Статтею 902 Цивільного кодексу України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Отже, оскільки укладеним Договором між позивачем та відповідачем не встановлено покладення виконання Договору на іншу особу, відповідач мав виконати зобов`язання по складанню проекту позовної заяви особисто. Разом з тим матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов Договору №02042415 від 02.04.2024р. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач вважає вказаний Договір розірваний в односторонньому порядку за його ініціативою з 15.04.2024р. та просить стягнути понесені збитки в розмірі 15 000,00 грн., які була перераховані, як він вказує, відповідачеві 02.04.2024р. згідно умов Договору. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У відповідності до ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи наведені норми Цивільного кодексу України, а також заяву позивача від 14.04.2024р. до відповідача про розірвання Договору №02042415 від 02.04.2024р. з 15.04.2024р. та вимогу про повернення сплачених коштів, суд приходить до переконання про обґрунтованість вимог у частині стягнення 10 000,00 грн. з відповідача, оскільки перерахування саме цієї суми підтверджено належними засобами доказування. Оскільки відповідач не повернув грошові кошти, позивач просить також стягнути нараховані 3% річних та інфляційні витрати. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Здійснивши перерахування суми 3% річних та інфляційних витрат, виходячи із суми збитків, судом стягується з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 99,18 грн. та інфляційні витрати в розмірі 301,88 грн. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 811,50 грн.

Outcome: partial