Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

У липні 2024 року позивачі звернулись до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, [PERSON] в якому просили визнати за ними право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а саме по 1/3 частки за кожним. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що на підставі договору обміну квартир, зареєстрованого в реєстрі № 1.2056, бланк серії АЕА № 312369, посвідченого 29.06.2001 завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. на праві спільної приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за власниками у КП «Сєродонецьке БТІ» 18.07.2001, за реєстровим номером 638. Згідно технічного паспорта від 12.07.2001, вищевказана квартира має загальну площу 65,2 кв.м., жилу площу 38,2 кв.м. Технічний паспорт виготовлений КП «Сєвєродонецьке БТІ» на замовлення власників, реєстровий № 638. З метою реєстрації права власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власники 26.12.2023 року звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради, Тернопільської області Кавецької О.Б., проте у здійсненні реєстрації права власності 08.02.2024 було відмовлено та винесено відповідне рішення № 71488551 з тих підстав, що бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Сєвєродонецьк, Луганська область), що позбавляє реєстратора можливості здійснити запит щодо підтвердження інформації про реєстрацію права власності на зазначену квартиру. Згідно інформаційної довідки № 384262272 від 25.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Місто Сєвєродонецьк знаходиться на тимчасово окупованій території України. Таким чином, на сьогоднішній день доступ до паперових носіїв інформації від КП «Сєвєродонецьке БТІ» на будь-який об`єкт нерухомого майна, який розташований в м. Сєвєродонецьк Луганської області відсутній. Позивачі повідомляють суд, що є вимушено переміщеними особами та не мають на території підконтрольній Уряду України іншого нерухомого майна. Також зазначають, що з дати відмови державним реєстратором в реєстрації права власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме з 08.02.2024 вони позбавлені можливості розпоряджатися своїм майном та не мають можливості внести квартиру в реєстр пошкодженого майна, щоб в подальшому отримати відповідну компенсацію за знищення свого нерухомого майна. Тому позивачі з метою захисту свої прав на нерухоме майно відповідно до ст. 392 ЦК України звертаються до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на належну їм квартиру. В інший спосіб визнати право власності позивачів на квартиру і зареєструвати його в реєстрі речових прав у позивачів немає. Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 63). Позивач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 66-68). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, надали детальні пояснення по суті позову. Не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в порядку п.19 Перехідних положень ЦПК України, ч.1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивачів, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно зі\~ст.15\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі договору обміну квартир, зареєстрованого в реєстрі № 1.2056, бланк серії АЕА № 312369, посвідченого 29.06.2001 завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. на праві спільної приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за власниками у КП «Сєродонецьке БТІ» 18.07.2001, за реєстровим номером 638 (а.с. 40). Технічний паспорт на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , виготовлений 12.07.2001 року КП «Сєвєродонецьке БТІ» на замовлення власників, реєстровий № 638. Згідно технічного паспорту вказана квартира загальною площею 65,2 кв.м., жилою площею 38,2 кв.м., яка складається з трьох кімнат 17,7 кв.м, 8,3 кв.м., 12,2 кв.м., кухні 7,7 кв.м., ванної кімнати -2,6 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 11,3 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., балкону (лоджії) 1,0 та 2,0 кв.м. (а.с. 41-42). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України [PERSON] з відміткою про реєстрацію у вищевказаній квартирі (а.с.54-55). Також до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України [PERSON] з відміткою про реєстрацію за адресою: [ADDRESS] (а.с.52) Суд переконався, що з метою реєстрації права власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власники 26.12.2023 звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради, Тернопільської області Кавецької О.Б., проте у здійсненні реєстрації права власності 08.02.2024 було відмовлено та винесено відповідне рішення № 71488551 з тих підстав, що не отримано відповіді від КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» (а.с. 43). Згідно інформаційної довідки № 384262272 від 25.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47). Згідно розпорядження начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації від 19.01.2024 № 47ВА «Про перейменування вулиць міста Сєвєродонецьк та вулиць населених пунктів Сєвєродонецької територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області», у м. Сєвєродонецьк Луганської області перейменовано [ADDRESS] (а.с.48-50). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 3, 4 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Право власності позивачів на квартиру набуте до 01 січня 2004 року, тому до таких правовідносин суд вважає за необхідне застосувати норми Цивільного кодексу УРСР,1963 року, Закону України від 07.02.1991 року «Про власність». У відповідності до ст. 12Закону України «Про власність» громадяни набувають право власності у разі укладання угод, які не заборонені Законом. За змістом ст.ст.128,153 Цивільного Кодексу УРСР, 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібний у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однією зі сторін повинно бути досягнуто згоди В свою чергу, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї із таких умов 1) Реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) На момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації. Між тим, державна реєстрація таких прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, одним з яких є документ, яких підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно (оригінал та копія), в якості якого є укладений у встановленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивачі на теперішній час позбавлені можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved