Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

20 травня 2024 року до Подільського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Бізнес Позика" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 03 жовтня 2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено договір № 410223-КС-001 про надання кредиту. Договір укладено у електронній формі, шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором у порядку визначеному статтею 12 ЗУ "Про електронну комерцію". Згідно умов договору ТОВ "Бізнес Позика" надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000,00 грн, на засадах строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити кошти за користування кредитом. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у [PERSON] утворилася заборгованість, яка складає 178 321, 66 грн, з яких: 26 670,97 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 151 619,70 грн - сума прострочених платежів по процентах 30,99 - сума прострочених платежів за комісією, та яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року, справу було передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. 27 серпня 2024 року справа надійшла до зазначеного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2024 року цивільну справу № 758/5988/24 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 3 вересня 2024 року. Ухвалою від 10 вересня 2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Окрім того, даною ухвалою суду було задоволено клопотання позивача та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію про те: 1) чи видавалась на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] банківська картка № [NUMBER] ? 2) якщо так, надати довідку (банківську виписку) про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] у період з 03 жовтня 2021 року по 10 квітня 2024 року включно. 23 грудня 2024 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація про те, що банківська картка № [NUMBER] була відкрита на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Окрім того, банком було надано суду виписку по зазначеній картці у період з 03 жовтня 2021 року по 10 квітня 2024 року. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялася відповідачу на адресу її місця реєстрації: [ADDRESS] , та проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 03 жовтня 2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено договір № 410223-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до умов пункту 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн на засадах строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів. Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні; процентна ставка - фіксована - 0,86586679 в день; комісія - 2250,00 грн; термін договору - до 20 березня 2022 року, орієнтована загальна вартість кредиту -33000,00 грн. Пунктом 2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 договору також встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. 31 жовтня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 410223-КС-001 про надання кредиту. Згідно положень додаткової угоди, ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додаткові кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн. Пунктом 2.2 додаткової угоди № 1 передбачено, що після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 21 484,98 грн. Пунктом 5 додаткової угоди № 1 передбачено, що комісія за зміну умов договору складає 1050,00 грн. 28 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 410223-КС-001, у пункті 1 якої зазначено, що кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 28 січня 2022 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 12 451, 55 грн. У пункті 2 додаткової угоди №2 зазначено, що позичальник та кредитодавець домовилися, що після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 23 000,00 грн, після збільшення кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 35 451,55 грн. Також умовами додаткової угоди № 2 передбачено, що строк кредиту продовжено на 117 днів, термін дії договору продовжено до 15 липня 2022 року, комісія за зміну умов договору складає 3450,00 грн. 07 вересня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до договору №410223-КС-001, відповідно до умов якої позичальник підтверджує наявність у неї заборгованості перед кредитодавцем за договором, станом на 07 вересня 2022 року в розмірі 69 072,26 грн. Відповідно до умов додаткової угоди сторони, зокрема, погодилися внести зміни до пункту 1 договору та викласти пункт «Термін дії договору» у редакції: «Термін дії договору - до 09 серпня 2023 року»; пункт «строк кредиту» у редакції «строк кредиту - 676 днів». 04 січня 2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду №4 до договору кредиту № 410223-КС-001, відповідно до умов якої позичальник підтверджує наявність у неї заборгованості перед кредитодавцем за договором, станом на 04 січня 2023 року в розмірі 89424,12 грн. Відповідно до умов додаткової угоди сторони, зокрема, погодилися внести зміни до пункту 1 договору та викласти пункт «Термін дії договору» у редакції: «Термін дії договору - до 13 березня 2024 року»; пункт «строк кредиту» у редакції «строк кредиту - 893 дні». Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб- сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний договір, як і додаткові угоди до нього було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано шляхом накладення електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] який було надіслано позичальнику на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно даних, які містяться у анкеті клієнта позичальником було зазначено номер банківської карти для перерахунку коштів: [NUMBER] . Згідно довідок «TacPay»: 03 жовтня 2021 року об 12:48 год. ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 15 000,00 грн, призначення платежу: перерах. коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг. до кредит дог. № 410223-КС-001 від 03.10.2021 Без ПДВ; 31 жовтня 2021 року об 09:19 год. ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 7 000,00 грн, призначення платежу: перерах. коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг. до кредит дог. № 410223-КС-001 від 03.10.2021 Без ПДВ; 28 січня 2022 року об 21:08 год. ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 23 000,00 грн, призначення платежу: перерах. коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг. до кредит дог. № 410223-КС-001 від 03.10.2021 Без ПДВ; Згідно інформації, яка надійшла до суду від АТ КБ «Приватбанк», банківська картка № [NUMBER] була видана на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . З наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки по рахунку № [NUMBER] , вбачається, що 03 жовтня 2021 року на рахунок надійшли кошти у розмірі 15 000,00 грн; 31 жовтня 2021 року на рахунок надійшли кошти у розмірі 7 000,00 грн; 28 січня 2022 року на рахунок надійшли кошти у розмірі 23 000,00 грн Отже, вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 45000,00 грн на умовах передбачених договором. З виписки по банківській карті відповідача, яка надана банком на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами на власний розсуд для особистих потреб. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як зазначав позивач, відповідачем частково здійснювалося погашення кредиту та відсотків за ним, загалом відповідачем було сплачено кошти у розмірі 61 416,01 грн, зазначене також вбачається із детального розрахунку заборгованості, однак у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка відповідно до розрахунку заборгованості, становить 178 321,66 грн (26 670,97 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 151 619, 70 грн - сума прострочених відсотків, нарахованих станом на 13 березня 2024 року, тобто станом на строк закінчення дії договору, який визначений додатковою угодою №4 від 04 січня 2023 року; та 30,99 грн - сума прострочених платежів за комісією). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит ним не погашений. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 178 321,66 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved