Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного сервісного центру МВС (далі - відповідач), відповідно до вимог якого просить суд: - визнати тривалу бездіяльність Головного сервісного центру МВС по виконанню рішення та доручення Заводського суду з визнання недійсним договору купівлі-продажу №4841/2018/1002884 від 27.06.2018р. транспортного засобу автомобілю «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску: 2011, номер кузова [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; скасування державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску 2011, номер кузова [NUMBER] , яка здійснена на ім?я. [PERSON] , [INFO] , на підставі договору № 4841/2018/1002884 від 27.06.2018р.; - зобов?язати Головний сервісний центр МВС вчинити певні дії (на підставі рішення суду по справі № 487/4257/20 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 4841/2018/1002884 від 27.06.2018р. транспортного засобу автомобілю «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску: 2011, номер кузова [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; скасування державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску 2011, номер кузова [NUMBER] , яка здійснена на ім?я [PERSON] , [INFO] , на підставі договору №4841/2018/1002884 від 27.06.2018р.), а саме: виконати в повному обсязі реєстраційну операцію по скасуванню перереєстрації (тобто завершити виконання реєстрації на попереднього власника - [PERSON] ); внести до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ЄДРТ3) повну інформацію, необхідну для виконавчих дій, в тому числі заповнити поле "Номерний знак" значенням номерного знаку, що має автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon», рік випуску: 2011, номер кузова [NUMBER] , до повернення його реєстрації на [PERSON] , тобто номерним знаком, який останнім було видано для цього транспортного засобу. Узагальнені доводи позовної заяви та позиція сторін щодо предмету спору. На примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби України у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення коштів з [PERSON] , до складу якого також входить виконавче провадження з виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2020р. за №487/3004/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики від 01.04.2016р. в розмірі 5781564,00 грн. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.10.2021р. по справі №487/4257/20 задоволено позов позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу №4841/2018/1002884 від 27.06.2018р. транспортного засобу, скасування державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску 2011, номер кузова [NUMBER] , яка здійснена на ім?я [PERSON] , [INFO] , на підставі договору №4841/2018/1002884 від 27.06.2018р. Позивач вказує, що правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір купівлі-продажу транспортного засобу. Так як рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.10.2021р. у справі №487/4257/20 позов [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №4841/2018/1002884 від 27.06.2018р., відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску: 2011, номер кузова [NUMBER] , скасована державна реєстрація (перереєстрація) вказаного транспортного засобу, яка здійснена на ім?я [PERSON] , отже вищевказаний транспортний засіб залишається за попереднім власником, тобто [PERSON] . Позивач наголошує, що невиконання свого обов?язку з перереєстрації транспортного засобу, що належить на праві власності [PERSON] , не повинно бути перешкодою в задоволенні вимог стягувача по виконавчому провадженні в частині реалізації цього рухомого майна. [PERSON] фактично є власником вказаного автомобілю, який на даний момент не зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, що перешкоджає зверненню стягнення на таке майно, направленню постанови про розшук майна боржника в електронному вигляді через Автоматизовану систему виконавчого провадження. З урахуванням суми заборгованості та майнового стану боржника, звернення стягнення на транспортний засіб Mitsubishi Pajero, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , є єдиним способом задовольнити вимоги стягувача ( [PERSON] ) у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Судове рішення від 29.10.2021р. у справі №487/4257/20 не виконано й досі через невиконання Головним сервісним центром МВС своїх обов?язків. Роки листувань, численні звернення до Головного сервісного центру МВС від мого Заводського ВДВС у місті Миколаєві, від ДІ "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" не принесли результату, що на думку позивача, свідчить про навмисне перешкоджання з боку Головного сервісного центру МВС роботі з розшуку майна боржника. Постанови про розшук майна боржника не виконуються через відсутність в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів необхідної інформації, відповідальним за внесення якої є Головний сервісний центр МВС. З листа ДП "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" до Заводського ВДВС у місті Миколаєві від 03.07.2024р. вбачається, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація про його номерний знак, що не дозволяє Національній поліції прийняти постанову про розшук майна боржника в системі електронної інформаційної взаємодії. Таким чином, тривала бездіяльність ГСЦ МВС (з 2021р.) по невиконанню рішень суду з перереєстрації ТЗ унеможливила виконання постанов державного виконавця з розшуку та вилученню ТЗ, що зважаючи на його вартість нанесло позивачу, як стягувачу у виконавчому провадженні, матеріальну та моральну шкоду у великому розмірі, а тому він звернувся до суду з даним позовом. Зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просив об`єднати даний позов зі справою № 487/132/24, однак, зазначення в прохальній частині позовної заяви відповідних вимог є процесуально недопустимим, адже дане клопотання оформлюється окремим процесуальним документом та має відповідати положенням ст.ст.183, 188 ЦПК України. Крім того, позивачем не надано доказів пов`язаності даної справи зі справою №487/132/24 (копії позовної заяви). 30.10.2024р. до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що 19.06.2018р. автомобіль MITSUBISHI, PAJERO WAGON, 2011 року випуску, колір білий, кузов № [NUMBER] був перереєстрований з попереднього власника на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеному у ТСЦ від 19.06.2018р. №1242/2018/990361 з видачею номерного знаку [NUMBER] . 27.06.2018р. відбулась перереєстрація ТЗ на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу у суб`єкта господарювання від 27.06.2018 року № 4841/2018/1002884 з видачею номерного знаку [NUMBER] . 22.11.2023р. відбулась реєстраційна операція 502 (СКАСУВАННЯ ПЕРЕРЕЄСТРАЦІЇ (ПЕРЕРЕЄСТРАЦІЯ НА ПОПЕРЕДНЬОГО ВЛАСНИКА - [PERSON] ) на підставі рішень суду № 487/4257/20 від 29.10.2021р.; № 487/4257/20 від 06.07.2022р.; № 487/4257/20 від 25.01.2022р. Отже, реєстраційна операція по скасуванню перереєстрації ТЗ на підставі рішення суду від 29.10.2021р. по справі № 487/4257/20 виконана в повному обсязі з внесенням усієї інформації з урахуванням діючого законодавства. Представник відповідача звертає увагу, що після скасування держаної реєстрації (перереєстрації) статус номерного знаку BЕ7649CE зазначений, як загублений (недійсний та накладено обмеження), оскільки останній номерний знак власником не надавався до сервісного центру. Дана реєстраційна операція відбувалась за рішенням суду без присутності теперішнього власника та/або його представника, тому закріплення номерного знаку який вимагає позивач відповідно до Порядку реєстрації неможливо. Також, представник відповідача вказував, що позивачем обрано невірно спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заявлених ним позовних вимог. 05.11.2024р. до суду від позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, відповідно до яких позивач вказував на те, що 21.12.2023р. за аналогічних обставин він звертався з позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду та ухвалою від 26.12.2023р. у справі №400/15381/23 йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні 15.01.2025р. представник відповідача з приводу задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні. Позивач в судове засідання 15.01.2025р. не з`явився, подав заяву щодо проведення судового засідання за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Рух справи у суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2024р., цивільну справу передано на розгляд судді Романишеній І.П. Ухвалою суду від 30.09.2024р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 28.10.2024р. до суду від представника відповідача надійшло клопотання в порядку п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, відповідно до вимог якого представник позивача просила закрити провадження у справі. Ухвалою суду від 19.11.2024р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі та закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні. 15.01.2025р. судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.10.2021р. у справі №487/4257/20 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, скасування державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 4841/2018/1002884 від 27 червня 2018 року транспортного засобу марки Mitsubishi модель Pajero Wagon, реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску 2011, номер кузова [NUMBER] , укладений між [PERSON] та [PERSON] . Скасовано державну реєстрацію (перереєстрацію) транспортного засобу марки Mitsubishi модель Pajero Wagon, реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску 2011, номер кузова [NUMBER] , яка здійснена на ім`я [PERSON] , [INFO] , на підставі договору № 4841/2018/1002884 від 27 червня 2018 року. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.01.2022р. вказане рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 06.07.2022р. судові рішення попередніх інстанції у справі № 487/4257/20 залишено без змін. Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби України у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення коштів з [PERSON] , до складу якого, зокрема, входить виконавче провадження з виконання виконавчого листа Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.01.2020р. за №487/3004/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики від 01.04.2016р. в розмірі 5781564,00 грн., який складається з суми позики в розмірі 4 084 559,00 грн., 3 відсотків річних у сумі 139658,00 грн., інфляційного збільшення в сумі 577039,00 грн., суми винагороди за користування позикою в сумі 980294,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 8810,00 грн. Судом встановлено, що постановою державного виконавця у зазначеному виконавчому провадженні від 23.11.2023р. оголошено у розшук майно боржника, а саме транспортний засіб: Mitsubishi Pajero Wagon, 2011 року випуску VIN/номер шасі (кузова рами): [NUMBER] . 03.06.2024р. у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем оголошено розшук майна боржника: [PERSON] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . У відповіді Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві від 12.08.2024р. за №87360/20.11-34/11, адресованої позивачу зазначено наступне: "Згідно відповіді на запити № 182349256 від 23.11.2023р. та № 207800737 від 03.06.2024р. до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, отриманих в Автоматизованій системі виконавчого провадження, за боржником зареєстровані вищевказані транспортні засоби. В подальшому, 03.06.2024р. державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER] . ДНЗ [NUMBER] . Згідно інформації про результати обміну по виконавчій дії «Розшук майна боржника». Стан постанови «Помилка». 12.06.2024р. державним виконавцем направлено лист щодо помилки, яка виникла при направленні та обробці постанови про оголошення у розшук майна боржника до Державного підприємства «Національні інформаційні системи», Миколаївської регіональної філії державного підприємства «Національні Інформаційні системи». Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, Національної поліції України. 28.06.2024р. до відділу надійшла відповідь Департаменту інформаційно - аналітичної підтримки Національної поліції України. Згідно вказаної відповіді у відповідності до Протоколу №3 обміну інформацією до розділів ІІІ, VII, VIII Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом МВС та Мін?юсту від 30.01.2018р. №64/261/5, при обміні інформацією між АСВП та інформаційно - комунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - система ІПНІ) здійснюється перевірка заповнення обов?язкових полів. Відповідно до додатку №2 Протоколу «Структура інформаційних файлів, які формуються в АСВП та передаються до ЄІС МВС», поле номерний знак транспортного засобу є обов?язковим - для заповнення. 04.07.2024р. до відділу надійшла відповідь Державного підприємства «Національні інформаційні системи». У відповідності до вказаної відповіді, усі передбачені чинним Протоколом №З відомості щодо транспортного засобу мають міститися в Єдиній інформаційній системі Міністерства внутрішніх справ України, з якої виконавець попередньо запитує інформацію про наявність у боржника за виконавчим провадженням транспортних засобів. Разом з тим, з незрозумілих причин, відповіді МВС на запити виконавця, направлені в рамках виконавчого провадження [NUMBER] не містять відомостей про державні номерні знаки транспортних засобів, зареєстрованих за боржником [PERSON] , що в свою чергу не дозволяє Нацполіції прийняти до виконання постанову про розшук майна боржника. Також, ДІ «Національні інформаційні системи» інформує відділ, що на лист підприємства до Головного Сервісного центру МВС щодо врегулювання питання з періодичного надання ними на запити виконавців неповних відомостей щодо транспортних засобів боржників, від останніх отримано відповідь стосовно можливості проведення верифікації даних про транспортний засіб особи виключно після отримання ними відповідного звернення. 23.07.2024р. до Регіонального сервісного центру ГСЦ в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях направлено лист з викладенням вищевказаної інформації. Вказаним листом Відділ просить вирішити питання щодо внесення до Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України повної інформації (державний номерний знак) про зареєстровані за боржником [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . транспортні засоби. 08.08.2024р. до відділу надійшла відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, згідно якої повідомлено, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів неможливо внести зміни, щодо поля «Номерний знак» транспортних засобів вказаних у листі. Також повідомлено, що додати номерні знаки, які були до перереєстрації на вищевказаних власників не можливо, у зв?язку з тим, що вони були знищені під час проведення реєстраційних операцій.". Копії вищезазначених у вказаній заяві листів містяться в матеріалах справи. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення суду від 29.10.2021р. у справі №487/4257/20 не виконано у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов?язків. Постанови про розшук майна боржника не виконуються через відсутність в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів необхідної інформації, відповідальним за внесення якої є Головний сервісний центр МВС. Як слідує зі змісту позовної заяви та встановлених судом вище обставин справи, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав як стягувача у зведеному виконавчому провадженні № [NUMBER]. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, згідно заявлених вимог позивач просить суд визнати тривалу бездіяльність відповідача по виконанню доручення та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва та зобов`язати відповідача вчинити ряд дій на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва у справі №487/4257/20, а саме: виконати в повному обсязі реєстраційну операцію по скасуванню перереєстрації (тобто завершити виконання реєстрації на попереднього власника - [PERSON] ); внести до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ЄДРТ3) повну інформацію, необхідну для виконавчих дій, в тому числі заповнити поле "Номерний знак" значенням номерного знаку, що має автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon», рік випуску: 2011, номер кузова [NUMBER] , до повернення його реєстрації на [PERSON] , тобто номерним знаком, який останнім було видано для цього транспортного засобу. На території України встановлюється єдина процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (зі змінами) (далі - Порядок реєстрації). Відповідно до п.2 Порядку реєстрації, цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Пункт 40 Порядку реєстрації містить вичерпні підстави для скасування державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів у тому числі і у разі визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортного засобу та на підставі рішення суду. Сторонами не заперечувалось, що 22.11.2023р. відбулась реєстраційна операція 502 (скасування перереєстрації (перереєстрація на попереднього власника - [PERSON] ) на підставі рішення суду у справі №487/4257/20). Таким чином, реєстраційна операція по скасуванню перереєстрації ТЗ на підставі рішення суду від 29.10.2021р. по справі №487/4257/20, у якому вказано: "скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) автомобілю MITSUBISHI, PAJERO WAGON, реєстраційний номер до перереєстрації [NUMBER] , реєстраційний номер після перереєстрації [NUMBER] , рік випуску 2011, номер кузова [NUMBER] , яка здійснена на ім`я [PERSON] [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу №4841/2018/1002884 від 27.06.2018 року" була здійснена. Пунктом 4.1 Інструкції про порядок здійснення державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України від 11.08.2010 року №379 (далі - Інструкція №379) зазначено, що у разі заміни номерних знаків (крім випадків їх втрати або викрадення) проводиться перереєстрація ТЗ із заміною свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта). При цьому попередньо видані номерні знаки вилучаються та оприбутковуються як такі, що вже були в користуванні, і при їх відповідності встановленим вимогам можуть видаватися для повторного використання або знищуватися в установленому порядку. У разі скасування державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку ТЗ до ЄДРТЗ вноситься запис: "Скасування реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку ТЗ", а також вноситься запис про підстави такого скасування. Свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) таких ТЗ та номерні знаки вилучаються. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ (технічний паспорт) анулюється способом, що не дозволяє його повторного використання, і долучається до матеріалів про скасування державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку ТЗ, а номерні знаки знищуються в установленому порядку. У разі неможливості вилучення номерних знаків, свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) інформація про їх розшук вноситься працівниками сервісних центрів до ЄДРТЗ. Згідно з пунктами 7, 8, 15, 35 Порядку реєстрації, перереєстрація ТЗ проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за державну реєстрацію (перереєстрацію), відшкодування бланків реєстраційних документів та номерного знаку. Оскільки, дана реєстраційна операція відбувалась за рішенням суду без присутності теперішнього власника та/або його представника, тому закріплення номерного знаку відповідно до Порядку реєстрації було неможливим. У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації...». Державна реєстрація транспортного засобу, на відміну від державної реєстрації прав на нерухомість, не має правотвірного характеру (постанова Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 638/9047/19). Отже, законодавством не пов`язано перехід права власності на транспортний засіб із моментом здійснення його державної реєстрації. Таким чином, після набрання законної сили рішенням суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та скасування державної реєстрації транспортного засобу, останній в силу вимог закону повернувся у власність продавця, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України обов`язковість рішення суду віднесено до основних засад судочинства. Відповідно до частин першої, другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З матеріалів справи вбачається, що після надходження 26.10.2023р. до регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області (філія ГСЦ МВС) для виконання рішень судів по справі №487/4257/20, у територіальному сервісному центрі № 4841 РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області (філія ГСЦ МВС) відносно автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, ідентифікаційний номер [NUMBER] проведено реєстраційну операцію по скасуванню перереєстрації відповідно до пункту 40 Порядку, що вказує на виконання судового рішення у спосіб, який встановлений резолютивною частиною рішення, що як наслідок виключає бездіяльність відповідача щодо його виконання. Той факт, що державний виконавець у виконавчому провадженні позбавлений можливості відшукати та здійснити примусові заходи щодо реалізації зазначеного транспортного засобу для забезпечення вимог стягувача у зв`язку з відсутністю повної інформації (номерних знаків) в ЄДРТЗ, жодним чином не вказує на відповідну бездіяльність саме відповідача, оскільки зазначення відповідних даних під час проведення реєстраційної дії на виконання судового рішення було об`єктивно неможливим, адже реєстраційна операція відбувалась за рішенням суду без присутності теперішнього власника транспортного засобу та/або його представника, за відсутності яких неможливо внести відомості про номерні транспортні засоби до відповідного реєстру. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 вказаної норми передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно із частиною першою статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень, зокрема, є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем. Відповідно до п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Частинами 1, 5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконуючи рішення суду, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону (ч.1, 4, 5 ст.53 Закону України «Про виконавче провадження»). Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодної постанови державного виконавця про арешт майна боржника, а також на звернення стягнення на відповідне майно боржника, яке, як вбачається зі змісту постанови про розшук майна боржника, не перебуває у його користуванні. Водночас, суд позбавлений можливості надати оцінку діям та рішенням державного виконавця в рамках виконавчого провадження №61177322, оскільки відповідне питання підлягає вирішенню в порядку судового контролю за виконання судового рішення у справі №487/3004/18. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено бездіяльності відповідача щодо виконання судового рішення у справі №487/4257/20, а також правових підстав для зобов`язання відповідача для вчинення відповідних дій щодо завершення виконання реєстрації на попереднього власника.

Outcome: dismissed