Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Тарчинська Л.Я., звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] \~про розірвання\~ шлюбу.\~Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 11\~травня 2002\~року між\~сторонами зареєстрований\~шлюб.\~Від спільного\~шлюбу у\~сторін є\~неповнолітня дочка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .Позивачка зазначає, що за час спільного проживання вони не змогли створити міцної сімї. Між подружжям неодноразово виникали непорозуміння та сварки, в результаті чого відносини безповоротно зіпсувались та стало остаточно зрозуміло, що в них відсутні спільні інтереси з чоловіком та наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Подружжя втратило почуття любові один до одного. Відповідач тривалий час проживає окремо, сімю не\~забезпечує.\~Намагання налагодити\~сімейні стосунки\~результатів не\~дали.\~Подальше спільне\~життя і\~збереження шлюбу\~неможливе,\~шлюб носить\~формальний характер\~і зберігати\~його надалі\~позивачка не\~бажає. Окрім того, просить покласти на відповідача судові витрати, які складаються із сплаченого нею судового збору в розмірі 968,96 грн, та витрат на правничу допомогу в розмірі 5500 грн. Ухвалою судді від 28 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Тарчинська Л.Я., до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 16 грудня 2024 року до суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов про розірвання шлюбу визнає, оскільки, на його думку, збереження сім`ї неможливе. Зазначає,\~що між\~ними не\~було жодного\~спору щодо\~самого розірвання\~шлюбу.\~Так як\~тривалий час\~вони проживають\~окремо,\~він неодноразово\~пропонував позивачці\~звернутись до\~суду зі\~спільною заявою\~про розірвання\~шлюбу. Одночасно\~відповідач заперечує\~стосовно стягнення\~з нього\~судового збору\~та витрат\~на правничу\~допомогу в\~розмірі 5500\~грн,\~так як\~розмір витратпо справі про розірвання шлюбу є завищеним. Така сума не співмірна із складністю справи, обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, тому просив відмовити позивачці у стягненні судових витрат. Представник позивачки, адвокат Тарчинська Л.Я. в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує і просить справу розглядати без участі позивачки та її представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, надавши пояснення, аналогічні поясненням, вказаним у відзиві на позовну заяву. Також заперечив щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 11 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, сторони 11 травня 2002 року одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 34. Від спільного шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 12 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області). Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 2 ст.\~104\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд\~постановляє рішення\~про розірвання\~шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них,\~інтересам їхніх\~дітей,\~що має\~істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Також, позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь судового збору в розмірі 968,96 грн та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5500 грн, які, на думку суду, підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. В обґрунтування понесених судових витрат представник позивачки надала: договір № 53 про надання юридичної (правничої) допомоги від 19 листопада 2024 року, згідно з п. 6.1 якого за послуги, передбачені п. 1.1 даного договору, клієнтом виплачується адвокату винагорода (гонорар), розмір якої та порядок виплати узгоджуються за домовленістю між сторонами; додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 19 листопада 2024 року, відповідно до якої розмір вартості наданої адвокатом клієнту професійної правничої допомоги у справі про розірвання шлюбу, з врахуванням вивчення матеріалів справи та значення справи для клієнта, є фіксованою та становить 5500 грн, вказана вартість включає оплату за складання процесуальних документів, представництво в суді першої інстанції незалежно від фактичної кількості судових засідань, повний юридичний супровід справи та консультації з правових питань; акт прийому передачі наданих правничих послуг до додаткової угоди № 1 від 19 листопада 2024 року. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, складність справи, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, приймаючи до уваги неприйняття участі адвокатом у розгляді даної справи, суд вважає, що справедливим, співмірним та обґрунтованим є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу на загальну суму 600 грн. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~Цивільного процесуального\~кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, стягнути з відповідача.

Outcome: partial