Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

керівник Калуської окружної прокуратури звернувся до суду зі зазначеним позовом, в якому просить стягнути зі [PERSON] на користь Войнилівської селищної ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області шкоду, спричинену навколишньому природному середовищу, у розмірі 20 660,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, 06.03.2024 о 12.30 год. працівниками Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області виявлено факт вилову [PERSON] риби з річки Сівка поблизу села Мошківці Войнилівської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області, а саме двох екземплярів вирезуб причорноморський, та одного екземпляру бистрянка російська, які занесені до «Червоної книги України», що призвело до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 90 КУпАП та завдано шкоди на суму 20660,0 грн. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.04.2024 у справі № 345/1774/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2, ст. 90 КУпАП України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. без конфіскації незаконно добутого. Вказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] не оскаржувалась. Таким чином, незважаючи на те, що виловлені ним екземпляри були відпущені рибним патрулем у природне середовище, [PERSON] зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати задані навколишньому природному середовищу збитки в сумі 20660,00 грн. Однак, на даний час завдана [PERSON] шкода навколишньому природному середовищу не відшкодована, у зв`язку з чим керівник Калуської окружної прокуратури звернувся до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Представник Калуської окружної прокуратури, представник Войнилівської селищної ради ОТГ та представник Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовну заяву підтримують в повному обсязі та просять суд її задоволити. Розгляд справи просять проводити без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, відзиву на позов не подавав, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природногосередовища» визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Войнилівська селищна рада ОТГ, на території якої відповідач здійснив вилов риби з річки Сівка поблизу села Мошківці Войнилівської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області, а саме двох екземплярів вирезуб причорноморський, та одного екземпляру бистрянка російська, які занесені до «Червоної книги України». Окрім того, до Калуської окружної прокуратури звернулось Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області з листом № 1-16-9/749-24 від 07.11.2024. У листі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області також просить прокуратуру звернутися до суду із позовом з метою стягнення із [PERSON] шкоди в розмірі 20660,00 грн., завданої державі у сфері охорони біоресурсів та екологічної безпеки. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верхового Суду, що викладена у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження суду підстав для представництва. З долучених до позовної заяви матеріалів встановлено, що до Калуської окружної прокуратури з Войнилівської селищної ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області надійшов лист від 22.10.2024 вихідний номер 02-25/2038 щодо вжиття прокуратурою заходів представницького характеру з метою відшкодування шкоди спричиненої [PERSON] навколишньому природному середовищу в сумі 20660 грн. (а.с. 15). 06.03.2024 о 12.30 год. працівниками Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області виявлено факт вилову [PERSON] риби з річки Сівка поблизу села Мошківці Войнилівської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області, а саме двох екземплярів вирезуб причорноморський, та одного екземпляру бистрянка російська, які занесені до «Червоної книги України», що призвело до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 90 КУпАП та завдано шкоди на суму 20 660,0 грн. У зв`язку з вищевказаним, 06.03.2024 головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області Григораш Л.В. складено акт № 00722 виявлення та вилучення водних живих ресурсів, знарядь лову, іншого майна, плавучих і транспортних засобів, згідно якого 06.03.2024 о 12.30 год. [PERSON] здійснював лов водних біоресурсів вудкою поплавковою у рибогосподарському водному об`єкті річки Сівка поблизу села Мошківці Войнилівської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області внаслідок чого виловив 2 (два) екземпляри вирезуба причорноморського, та 1 (один) екземпляр бистрянки російської, загальною вагою 0,08 кг. Дана риба занесена до «Червоної книги України» (а.с. 19-20). Вказаними діями [PERSON] порушив п.п. 3, п. 5 розділу IV Правил любительського та спортивного рибальства, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 90 КУпАП. Риба вирезуб причорноморський 2 (два) екземпляри та бистрянка російська 1 (один) екземпляр, загальною вагою 0,08 кг. було випущено. Виловом риби з порушенням Правил любительського та спортивного рибальства було завдано збитків рибним запасам України в сумі 20660 грн. Також, 06.03.2024 головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області Григораш Л.В. складено опис-оцінку водних живих ресурсів (риби), які виловлені [PERSON] в загальній кількості 3 штуки: 2 (два) екземпляри вирезуб причорноморський вагою 0,05 кг. вартістю 20000 грн. та бистрянка російська 1 (один) екземпляр вагою 0,02 кг. вартістю 660 грн. (а.с. 21). Відповідно до п. 3.14 та 4.10 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19 (чинний на час притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності), забороняється лов морських ссавців, риби та інших водних живих ресурсів, занесених до Червоної книги України та забороняється любительський лов таких видів водних, риб і водних безхребетних: дельфінів, тюленів, усіх видів осетрових, та їх гібридів, лосося, камбали-калкан (в Чорному морі), вирезуба, кутума, шемаї (в Чорноморському регіоні), річкової міноги, форелі, харіуса, чопа, рибця звичайного, вусача (крім нижнього Дніпра), минька, усіх видів крабів, устриць та інших видів, занесених до Червоної книги України. На підставі вказаного факту головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області Григораш Л.В. щодо [PERSON] 06.03.2024 складено протокол № 00722/27-24 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 90 КУпАП України (а.с. 18). Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.04.2024 у справі № 345/1774/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2, ст. 90 КУпАП України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. без конфіскації незаконно добутого (а.с. 23-25). Вказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] не оскаржувалась. Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно п. 4 ч. 2 ст.10 ЗУ «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в: незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; невиконанні встановлених законодавством вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України або до переліків видів тварин, що підлягають особливій охороні. Статтею 20 Закону встановлено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до п. 6.1. та п. 6.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, особи, винні в порушенні Правил, несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення Правил. Таким чином, незважаючи на те, що виловлені ним екземпляри були відпущені рибним патрулем у природне середовище, [PERSON] зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати задані навколишньому природному середовищу збитки в сумі 20660,00 грн. 13.03.2024 (вих. № 1-16-17/226-24) Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області [PERSON] направлено претензію на суму 20660,0 грн. (а.с. 26-27). В подальшому, 12.04.2024 (вих. № 1-16-17/289-24) Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Івано-Франківській області [PERSON] повторно направлено претензію на суму 20660,0 грн. (а.с. 26-29). Однак, на даний час завдана [PERSON] шкода навколишньому природному середовищу не відшкодована. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави. Статтею 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів. Відповідно до частин 4 та 5 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані: використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону та відшкодовувати шкоду, заподіяної ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в: незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; невиконанні встановлених законодавством вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України або до переліків видів тварин, що підлягають особливій охороні. Згідно ст. 12 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» до водних біоресурсів належать: водні біоресурси, які перебувають в умовах природної волі внутрішніх морських вод, територіального моря, континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони, транскордонних вод та внутрішніх рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), розташованих на території більш як однієї області та у водах за межами юрисдикції України; водні біоресурси, які перебувають у водних об`єктах у межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також види, занесені до Червоної книги України. У статті 16 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» вказано, що охорона водних біоресурсів та основні шляхи її забезпечення визначаються відповідно до цього Закону, законів України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища» та інших нормативно-правових актів. Статтями 25 та 26 даного Закону передбачено, що використання водних біоресурсів, які перебувають у стані природної волі, здійснюється в порядку загального і спеціального використання. Громадяни мають право використовувати безоплатно водні біоресурси в наукових, культурно-освітніх та виховних цілях для задоволення естетичних, оздоровчих, рекреаційних та інших потреб без вилучення їх з природного середовища, а також здійснювати любительське і спортивне рибальство у водних об`єктах загального користування в межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову водних біоресурсів. Однак, суб`єкти рибного господарства зобов`язані дотримуватись визначених законодавством обов`язків. В статті 35 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» зазначено, що суб`єкти рибного господарства, серед іншого, зобов`язані додержуватися правил рибальства. Калуською окружною прокуратурою за результатами вивчення стану додержання вимог чинного земельного законодавства встановлено факт порушення вимог чинного законодавства про тваринний світ. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За приписами ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Суд вважає, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та доведеними, а тому завдана шкода, заподіяна незаконним виловом риби з річки Сівка поблизу села Мошківці Войнилівської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області, а саме двох екземплярів вирезуб причорноморський, та одного екземпляру бистрянка російська, які занесені до «Червоної книги України», в розмірі 20 660,0 грн., підлягає відшкодуванню відповідачем, який її заподіяв, оскільки його дії були неправомірними, між ними і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а його вина у вчиненому доводиться постановою суду від 09.04.2024. З врахуванням наведеного, суд беззаперечно встановив правомірність та обґрунтованість звернення з даним позовом, що надає підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням № 1949 від 14.11.2024 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 14). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 66, 68 Конституції України, ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 105, 107 ЛК України, ст.ст. 12, 15, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»,

Outcome: approved