Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

03.10.2024 [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 21.06.2017 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що спільне життя між сторонами не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, внаслідок чого між сторонами виникали непорозуміннями та сварки. Більше одного року сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть, а шлюбні стосунки фактично припинені. Також позивач\~зазначила,\~що неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не має можливості самостійно та в повному обсязі забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини, розвиток її творчих та пізнавальних здібностей, оплатити вартість харчування та одягу. Домовленість щодо утримання сина між сторонами не досягнута, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому відповідач фізично здоровий, інших осіб на утриманні у відповідача немає та його матеріальне становище дозволяє виділяти кошти на утримання неповнолітньої дитини. За таких підстав позивач просить: 1) розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.06.2017 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складений актовий запис № 1498; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 03.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 07.10.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 06.11.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 06.11.2024 судовий розгляд справи не здійснювався у зв`язку з оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначене на 03.12.2024. 03.12.2024 витребувані докази, в судовому засіданні оголошена перерва до 08.01.2025. У судове засідання 08.01.2025 позивач [PERSON] та її представник адвокат Бабій Н.І., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Заперечень проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не висловив. У судове засідання 08.01.2025 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 21.06.2017 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складений актовий запис № 1498. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послалась на те, що спільне життя між сторонами не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, внаслідок чого між сторонами виникали непорозуміннями та сварки. Більше одного року сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть, а шлюбні стосунки фактично припинені. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. Також суд встановив, що неповнолітня дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 43648/28-03 від 29.08.2019 та інформацією від 30.09.2024, наданою відділом реєстрації місця проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Так,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~про стягнення\~аліментів позивач\~зазначила,\~що домовленість\~щодо утримання\~дитини між\~сторонами не\~досягнута,\~а відповідач\~в добровільному\~порядку не\~надає матеріальну\~допомогу на\~утримання неповнолітньої\~дитини у\~розмірі,\~достатньому для\~забезпечення її\~потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Указане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 184 СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, в обґрунтування можливості сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі позивач вказала, що відповідач на даний час проживає у Республіці Польща, неофіційно працює та отримує дохід. Як вбачається з листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 1/40373/2024 від 04.12.2024, [PERSON] , [INFO] , у період з 01.01.2021 до 12.12.2024 регулярно здійснював виїзд за межі України та 04.03.2023 востаннє виїхав за кордон та станом на даний час в Україну не повернувся (а.с. 37). Указані обставини дають підстави дійти висновку, що відповідач, перебуваючи на території іншої країни, має можливість забезпечувати свої потреби, вартість яких є дорожчою, ніж в Україні, а відтак отримує дохід і має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Крім цього, суд враховує, що відповідач є працездатним, стан його здоров`я є задовільним, інших осіб, які перебувають на його утриманні, відповідач не має. Докази зворотного суду не надані. Разом з тим на підтвердження обставин, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України підлягають доказуванню при вирішенні цього спору, позивач докази не надала. Позивач не довела розмір витрат, які несе позивач на дитину, зокрема на купівлю продуктів харчування, одягу, медичних препаратів тощо, інформацією про які, зважаючи на спільне проживання дитини з позивачем, остання має володіти. Докази того, що такі витрати становлять 14000 грн, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, суду не надані. За таких обставин, приймаючи до уваги необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку та рівний обов`язок батьків утримувати дитину, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини сторін аліменти у розмірі 4000 грн щомісячно. Також суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 192 СК України позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовної заявою про збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також те, що даний позов задоволено частково у сумі 4000 грн, що становить 57,14% від заявленої суми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 57,14% судового збору у сумі 692,08 грн, а 42,86% судового збору у сумі 519,12 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що підтверджується квитанцією ПН № 215600426655 від 03.10.2024 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial