Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Виконавчий комітет Корабельної районної у місті Херсон ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі з відповідачем у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 03.12.2020 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина, мешкає разом з відповідачем у [ADDRESS] . Розпочинаючи з червня 2021 року відповідач протиправно почала перешкоджати позивачу у спілкуванні з дитиною. Позивач регулярно сплачує відповідачу кошти на утримання їхньої дочки. Рішенням № 139 Виконавчого комітету Корабельної районної ради в м. Херсоні від 08.09.2021 року «Про визначення [PERSON] способу yчасті у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , та у спілкуванні з нею» було встановлено Батьку для участі у вихованні та спілкуванні Дитиною, наступні терміни для спілкування та побачень без присутності матері: кожної 1 та 3 суботи з 13:00 до 19:00, кожної 2 та 4 неділі з 11:00 до 17:00, спільний відпочинок з дитиною з можливістю виїзду за межі міста протягом трьох днів під час зимових канікул. Один тиждень під час літніх канікул з метою спільного відпочинку та оздоровлення дитини за межами міста Херсона за узгодженням з матір`ю дитини. У разі виникнення причин, які унеможливлюють дотримання одним із батьків встановленого графіку спілкування з дитиною зобов`язати обох батьків попереджати один одного про зміну планів, їх причину та відкладення часу зустрічі з дитиною не пізніше ніж за добу. Однак, Відповідач протиправно не виконує рішення Органу опіки та піклування, продовжує чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні Дитини. При спробах батька побачитися з дитиною, прийняти участь у спілкуванні з Дитиною, прийняти участь у вихованні дитини, мати систематично чинить перешкоди, не відчиняє двері, забороняє спілкуватися та чинить інші протиправні дії. Даний факт зафіксований працівниками поліції, які були викликані позивачем при чергових протиправних діях матері. Враховуючи вищенаведене, представник позивача просив: усунути [PERSON] перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , та визначити [PERSON] наступний спосіб та порядок спілкування з донькою [PERSON] без присутності матері: кожної першої та третьої суботи з 13:00 год. до 19:00 год.: кожної другої та четвертої неділі з 11:00 год. до 17:00 год.; спільний відпочинок з дитиною з можливістю виїзду за межі міста протягом трьох днів під час зимових канікул; один тиждень під час літніх канікул з метою спільного відпочинку та оздоровлення дитини за межами міста Херсона за узгодженням з матір`ю дитини; у разі виникнення причин, які унеможливлюють дотримання одним із батьків встановленого графіку спілкування з дитиною, зобов`язати обох батьків попереджати один одного про зміни планів, їх причину та відкладення часу зустрічі з дитиною не пізніше ніж за добу; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ; судові витрати розподілити у відповідності до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. В свою чергу представником позивача подано відзив, в обгрунтування якого зазначила, що з початку повномасштабного вторгнення та окупації військами російської федерації територій Херсонської області та самого міста Херсона, а саме з 24.02.2022 року, з метою збереження життя та здоров`я неповнолітньої доньки [PERSON] , 2014 року народження, Позивач виїхала за межі м. Херсон та тривалий час за адресою, вище зазначеною представником Позивача, разом з дитиною не перебувають. Як зазначено у позовній заяві, адреса проживання позивача - місто Херсон, що унеможливлює у подальшому виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог останнього, так як проведення зустрічей батька з дитиною за не обумовленою заздалегідь адресою та у місті з постійними обстрілами є небезпечним для дитини, та ставить під загрозу життя доньки. Тривалий час після розлучення та до кінця 2021 року батько періодично зустрічався з дитиною без жодних перешкод, за виключенням відсутності бажання дитини або перебування останньої на заняттях чи тренуваннях, про що відповідач повідомляла батька у телефонному режимі та пропонувала інший час, вільний від занять. Під час усіх вказаних випадків батько дитини погрожував відповідачу правоохоронними органами, органами опіки та різного роду скаргами за місцем моєї роботи, що власне систематично здійснював. Відповідач вважає, що вказане є наклепом на неї та штучне фіксування безпідставних звернень задля подальшого використання в суді в своїх інтересах. Окремо наголошує, що з самого початку 2022 року позивач жодного разу не вийшов на зв`язок та не висловив бажання зустрітись з донькою, жодного разу ні він, ні будь хто з його родини не намагалися навіть поцікавився де зараз відповідачка проживає з донькою: чи виїхали, чи в безпеці, чи, можливо, потрібна допомога. Щодо рішення № 139 Виконавчого комітету Корабельної районної ради в м. Херсоні від 08.09.2021 року «Про визначення [PERSON] способу yчасті у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , та у спілкуванні з нею» зазначає, що відповідне рішення датоване постановлено 2021 роком, і прийняте з урахуванням, зокрема, актів обстеження умов проживання батька та матері на той час. Як зазначалось вище, ні відповідачка з дитиною, ні батько дитини наразі не проживають в м. Херсоні, а тому не може бути враховане судом зазначене рішення органу опіки та піклування, як таке, що не виконується відповідачем, через обставини сьогодення (повномасштабного вторгнення на територію України окупації м. Херсону у 2022 році та часткової Херсонської області до тепер). Крім того, де на даний час перебуває батько та в яких умовах проживає їй не відомо. Вказане вище рішення Органу опіки та піклування було оскаржено відповідачем ще напередодні повномасштабного вторгнення, через те, що позивач ще тоді вводив в оману орган опіки та піклування, надаючи недостовірну інформацію про облаштування окремої кімнати для дитини та перебування зазначеної ним квартири на праві виключно його права власності. Окрім іншого, дане рішення оскаржено з тих підстав, що комісією не враховано акт спілкування дитини з працівником Органу опіки та піклування, яка проводила обстеження за місцем мого з дитиною проживання, та якій, донька повідомила категоричне не бажання побачень з батьком. На жаль, відомості про відкриття провадження у справі у відповідача відсутні, та у зв`язку з тим, що після вимушеного виїзду з м. Херсон, відповідачка зосереджена виключно на забезпеченні безпеки, належного виховання та умов проживання доньки, тому до вказаного процесу не поверталась. Серед іншого, доказами не бажання дитини зустрічатись з батьком, а не моє перешкоджання у їх спілкуванні, є також висновки психологів, у яких на обліку перебувала дитина внаслідок агресивної поведінки батька та незлічених висловлювань у непристойній формі із використанням нецензурної лексики в мою адресу, які позивач неодноразово виказував дитині, з метою налаштовування її проти мене. Вказані висновки, за можливості, будуть долучені до матеріалів справи у подальшому, як тільки з`явиться нагода передати їх з м. Херсона. Крім того, з метою підтвердження не бажання дитини спілкуватись і бачитись з батьком відповідачем було подано заяву на проведення психологічної експертизи, висновок якої також буде скеровано до суду одночасно після його отримання. Напередодні звернення позивача до Органу опіки та піклування було показово здійснено декілька платежів на банківську картку відповідачки, на рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», що мало місце ще у 2021 році. 18.12.2021 року рахунок було закрито, що підтверджується долученою довідкою та листом банківської установи. Після 18.12.2021 жодних платежів та будь-яка інша допомога, у тому числі моральна та фізична, від позивача не надходили. Платіжні доручення, надані представником позивача до матеріалів позовної заяви підтверджують виключно допомогу, надану у 2020 році в розмірі 6030,15 гривень та у 2021 році 27135,68 гривень. Інших банківських рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» на даний час вона не має. Також хочу наголосити, що банківського рахунку в ПАТ «Банк Восток» ніколи не відкривала, тому навіть не має уяви та інтересу кому позивач насправді перераховував кошти. Складений інспектором СЮП ВП Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області висновок, за результатами розгляду матеріалів, за заявою [PERSON] , містить неправдиву інформацію, бо постановлений формально без проведення належної перевірки, оскільки з відповідачкою на зв`язок ніхто з працівників поліції не виходив, додому не приїздив. Такі ж формальні відповіді ідентичного змісту надано [PERSON] за підписом т.в.о. начальника відділу поліції №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області. Після отримання відповідного рішення Органу опіки та піклування позивач у справі зник, а тому надані до суду документи не можуть підтверджувати факт не виконання відповідного рішення та умисного перешкоджання з мого боку у спілкуванні з дитиною. Не бажання зустрічатись та підтримувати спілкування з батьком є особистим волевиявленням дитини, на підтвердження чого, у разі призначення до розгляду справи по суті, стороною буде надано висновок психологічної експертизи. Враховуючи вищенаведене, відповідач просила відмовити у позовних вимогах; не стягувати з неї судові витрати. Водночас, стороною позивача подано відповідь на відзив, де сторона відповідача зазначає, що розпочинаючи з 2022 року виїхала разом із дитиною та не проживають в м. Херсоні. Тобто, Ввідповідач самовільно та без згоди позивача, змінила місце проживання Дитини і по сьогоднішній день протиправно приховує та не повідомляє батька, чим порушила норми статті 160 Сімейного кодексу України та особисті немайнові права позивача. Станом на даний момент батькові не відоме місце перебування та проживання титини. У відзиві відповідач вказує що змінила місце проживання дитини, але не вказує нової адреси, що свідчить про свідомі перешкоди матері для батька у спілкуванні з Дитиною, вихованні Дитини. Щодо небажання позивача спілкуватися із дитиною розпочинаючи з 2022 року спростовується наступним. В лютому 2022 року, з початку повномасштабного вторгнення армії країни агресора на територію України, частина Херсонської області де проживав Позивач опинилася під тимчасовою окупацією. Після візиту на ТОВ «Таврія агроінвест» (де Позивач працює з 2019 року) представників силових окупаційних структур, в позивача виникли проблеми зі здоров`ям. 12.05.2023 Позивач через Республіку Польщу прибуває на вільну територію України, та проходить лікування в Державній науковій установі «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами в м. Києві. В 2024 році Позивач продовжує лікування в м. Одеса. Крім того, Відповідачка заблокувала (поставила в «чорний список) номер мобільного телефону Позивача та всіх месенджерів, щоб Батько не мав змоги спілкуватися з Дитиною. Весь цей період часу Позивач намагався вийти на зв`язок з Відповідачкою та Дитиною, але Відповідачка ігнорували всі спроби. Даний факт підтверджується скріншотом з особистих повідомлень з телефону Позивача. До 18.12.2021 року Батько перераховував Дитині кошти на картку АТ «Приват Банк», після чого Мати закрила рахунок, що підтвердила у своєму Відзиві. Заборона спілкуватися, переховування Дитини, місця проживання Дитини, блокування телефону та месенджерів, закриття банківських рахунків Дитини, всі ці дії Відповідачка спеціально створює, щоб створити образ «байдужого до Дитини Батька». Беручи до уваги закриття рахунку, Батько відкрив Дитині картку в АТ КБ «Приват Банк» після чого зі своєї зарплатної картки ПАТ «Банк Восток», систематично перераховує кошти Дитині. Саму пластикову картку АТ КБ «Приват Банк» Батько при зустрічі передасть Дитині, а за необхідності в присутності працівника Служби у справах дітей. Позивач постійно працює над покращенням свого здоров`я та морального стану. У судове засідання позивач, його представник не з`явилися, останній надав клопотання про розгляд справи без участі позивача. Відповідач, її представник, представник Виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсон ради не з`явиися, повідомлялись про розгляд справи у встановленому законом, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд дослідив наявні у справі письмові докази та встановив наступне. Батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (видане повторно) серії [NUMBER] від 10.02.2022. Відповідно до копії рішення № 139 Виконавчого комітету Корабельної районної ради в м. Херсоні від 08.09.2021 року «Про визначення [PERSON] способу yчасті у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , та у спілкуванні з нею» було встановлено позивачу для участі у вихованні та спілкуванні дитиною, наступні терміни для спілкування та побачень без присутності матері: кожної 1 та 3 суботи з 13:00 до 19:00, кожної 2 та 4 неділі з 11:00 до 17:00, спільний відпочинок з дитиною з можливістю виїзду за межі міста протягом трьох днів під час зимових канікул. Один тиждень під час літніх канікул з метою спільного відпочинку та оздоровлення дитини за межами міста Херсона за узгодженням з матір`ю дитини. У разі виникнення причин, які унеможливлюють дотримання одним із батьків встановленого графіку спілкування з дитиною зобов`язати обох батьків попереджати один одного про зміну планів, їх причину та відкладення часу зустрічі з дитиною не пізніше ніж за добу. Регулярна сплата коштів на утримання дитини з боку позивача підтвкерджуються копіями платіжних інструкцій на рахунок [PERSON] , [PERSON] . В доказ того, що відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною позивач зазначив, що в Херсонському РУП ВП № 2 знаходяться оригінали наступних доказів: Заява Позивача в Поліцію від 02.10.2021 року; Пояснення Позивача в Поліцію від 02.10.2021 року. Також до відповіді до відзиву позивачем додано копії виписного епікризу №02124 від 09.06.2023 Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами, про проходження в ПП «Центр комп`ютерної томографії» комп`ютерної томографії попереково-крижового відділу хребта № 8442 від 25.07.2022, виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1560 від 15.05.2024 з неврологічного відділення «Одеська клінічна лікарня» на залізничному транспорті АТ «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні, якими обгрунтовував неможливість спілкуватись з дитиною з 2022 року. Щодо зміни місця проживання з дитиною, здійснення погроз з боку позивача, відомостей за якими оскаржено рішення № 139 Виконавчого комітету Корабельної районної ради в м. Херсоні від 08.09.2021 «Про визначення [PERSON] способу yчасті у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , та у спілкуванні з нею», наявність висновків психологів, проходження психологічної експертизи [PERSON] , сторонами таких доказів не надано. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-XII (далі - Конвенція) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Правовідносини, які є предметом спору у даній справі, врегульовані нормами СК України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями чч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з положеннями чч. 1 - 4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Із наведених норм слідує, що відповідно до чинного законодавства батько має право на особисте спілкування з дитиною, а мати, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Пріоритети основного піклування держави та батьків закріплені у статтях 8 та 27 Конвенції. Такими пріоритетами є - найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст. 11 "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] , [INFO] , проживає разом із мамою [PERSON] , батько дитини [PERSON] проживає від дитини окремо. Відповідно до копії рішення № 139 Виконавчого комітету Корабельної районної ради в м. Херсоні від 08.09.2021 року «Про визначення [PERSON] способу yчасті у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , та у спілкуванні з нею» було встановлено позивачу для участі у вихованні та спілкуванні дитиною, наступні терміни для спілкування та побачень без присутності матері: кожної 1 та 3 суботи з 13:00 до 19:00, кожної 2 та 4 неділі з 11:00 до 17:00, спільний відпочинок з дитиною з можливістю виїзду за межі міста протягом трьох днів під час зимових канікул. Один тиждень під час літніх канікул з метою спільного відпочинку та оздоровлення дитини за межами міста Херсона за узгодженням з матір`ю дитини. У разі виникнення причин, які унеможливлюють дотримання одним із батьків встановленого графіку спілкування з дитиною зобов`язати обох батьків попереджати один одного про зміну планів, їх причину та відкладення часу зустрічі з дитиною не пізніше ніж за добу. Відповідно до ст. 1 "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При вирішенні вимог позивача про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею слід враховувати інтереси дитини та вік дитини, емоційно-психологічний стан дитини, режим дня малолітньої дитини, а також, враховуючи, що станом на дату розгляду справи в Україні введено воєнний стан, слід враховувати безпекову ситуацію в місці побачення батька з дитиною, емоційно-психологічний стан та здоров`я дитини на дату побачення, що є запорукою належного виховання та гармонійному розвитку дитини. Тому суд задовольняє позовні вимоги з урахуванням вищевказаних обставин. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції №YBEG-UUB9-YE7E від 12.04.2024, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотирста двадцять дві гривні 20 копійок). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі.

Outcome: approved