Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

У лютому 2024 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 78 000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 01.02.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] на умовах публічної оферти в електронній формі було укладено два кредитні договори № 00289-02/2023 та № 00166-02/2023. 30.08.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30082023/1, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кожним з вказаних кредитних договорів в розмірі 39 000 грн. Водночас відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, не здійснив жодного платежу ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки позивача. Ухвалою судді від 23.02.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 14.03.2024 від відповідача (в особі представника Кірюшина А. А.) надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які обґрунтовані тим, що надані позивачем докази не доводять укладення кредитних договорів, надання відповідачу коштів за цими договорами, наявність заборгованості та відступлення права вимоги. За міркуванням відповідача паперові копії електронних доказів є сумнівними щодо їх достовірності або підробленими і на цій підставі він просить виключити їх із числа доказів. Вказав, що позивачем не надано доказів ідентифікації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Інвеструм», отримання одноразового ідентифікатора та використання його для підписання кредитних договорів, як це передбачено Законом України «Про електронну комерцію», а у платіжних дорученнях відсутні посилання на номер банківського рахунку або повний номер картки, на які було перераховано кредитні кошти, та відмітки про проведення і дату операції та банківський операційний штемпель. З наведених вище підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову. 21.03.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив. Заперечення проти аргументів відповідача мотивовані тим, що надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, наявності заборгованості і її розміру та відступлення права вимоги за кредитними договорами. Позивач зазначив, що без ідентифікації позичальника та підписання кредитних договорів електронним цифровим підписом такі договори не були б укладені, відомості про номери одноразових ідентифікаторів викладені у реквізитах договорів, а надані позивачем паперові копії електронних договорів є належними доказами існування правовідносин між відповідачем та первісним кредитором. Також позивач послався на те, що жодних доказів на спростування вимог позову відповідачем не надано, а суд при оцінці доказів має виходити з презумпції правомірності правочинів, обов`язковості виконання договорів та урахувати, що позивач не є первісним кредитором у спірних правовідносинах, а томуне володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення кредитних коштів. До відповіді на відзив позивач додав повний реєстр боржників до договору факторингу, складені первісним кредитором детальні розрахунки заборгованості відповідача за кредитними договорами та копії листів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» - надавача послуг з переказу коштів. У запереченнях, які надійшли до суду 28.03.2024, відповідач просив відмовити у прийнятті до розгляду доказів, долучених позивачем до відповіді на відзив, вказуючи, що їх подано без додержання вимог статті 83 ЦПК України. Дослідженням змісту відповіді на відзив установлено, що позивач на виконання вимог частини восьмої статті 83 ЦПК України належним чином обґрунтував неможливість подання додаткових доказів разом з позовом вказуючи, що надає такі докази на спростування наведених у відзиві заперечень, та надав підтвердження надсилання їх відповідачу. Зважаючи на викладене, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими та приймає додані до відзиву докази до розгляду. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 01.02.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» (товариством) та [PERSON] (клієнтом) укладено договір про надання фінансового кредиту № 00289-02/2023 (далі також - кредитний договір, договір), предметом якого є надання товариством клієнту фінансового кредиту в розмірі 10 000 грн на умовах строковості, зворотності та платності в обмін на зобов`язання клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 25.02.2023 (пункт 1.2. договору). Згідно з умовами, визначеними пунктом 1.3. договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту з розрахунку 2,50% на добу. Відповідно до пункту 2.4. договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (пункт 1.7. договору). У пункті 1.11. договору зазначено, що перед укладенням договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовими актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним з наступних способів: отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номеру телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого на такий фінансовий номер телефону, та фото фіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. Згідно з пунктами 1.12.-1.14. договору клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку, всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система товариства здійснює реєстрацію заявника на сайті товариства або в мобільному застосунку і формує особистий кабінет клієнта. Для підписання договору на телефонний номер клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування клієнт підписує договір за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора (пункт 1.17.). Згідно з пунктом 1.8. договору його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства https://www.bananacredit.com.ua/. У пунктах 6.7. та 6.8. договору зафіксовано, що підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства, отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену у частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до Додатку № 1 до цього договору під назвою «Графік платежів» до оплати за договором підлягає 16 250 грн, з яких: 10 000 грн - сума (тіло) кредиту; 6 250 грн - сума нарахованих процентів. Цього ж числа (01.02.2023) між ТОВ «ФК «Інвеструм» (товариством) та [PERSON] (клієнтом) укладено ще один договір про надання фінансового кредиту № 00166-02/2023, предметом якого є надання товариством клієнту фінансового кредиту в розмірі 10 000 грн на повністю аналогічних умовах. Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Договором згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами статті 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина перша статті 1054 ЦК України дає визначення кредитного договору як договору, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою статті 1055 ЦК Українипередбачено, щокредитний договір укладається у письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга статті 639 ЦК України). За змістом статей 205, 207 цього Кодексу договір, укладений в електронному вигляді, є таким, що укладений у письмовій формі. 30.09.2015 набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (далі - Закон про електронну комерцію), який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Стаття 2 цього Закону поширює його застосування у тому числі і на послуги систем дистанційного обслуговування та надання платіжних послуг в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству України, а саме Закону України «Про банки і банківську діяльність». Статтею 3 Закону про електронну комерцію визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.. Відповідно до статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За положеннями частини першоїстатті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою цієї норми зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів. Загальною умовою виконання зобов`язання є виконання його належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За принципом змагальності цивільного судочинства кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір (статті 12, 76-81 ЦПК України). Докази згідно положень статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України мають бути належними, допустимими і достовірними, а в своїй сукупності - також достатніми, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Судом установлено, що 01.02.2023 відповідачем [PERSON] було акцептовано дві пропозиції ТОВ «ФК «Інвеструм» щодо укладення електронних кредитних договорів, на виконання вимог частини четвертої статті 8 Закону про електронну комерцію повідомлено про себе інформацію, необхідну для їх укладення, та здійснено підписання цих договорів електронним підписом. Вказані обставини підтверджуються паперовими копіями електронних договорів про надання фінансового кредиту, зі змісту яких убачається, що їх підписано електронними підписами сторін, у тому числі позичальника, відтвореними шляхом використання останнім одноразових ідентифікаторів [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно, про що свідчить пункт 7 цих договорів під назвою «Реквізити та підписи Сторін». Співставленням наявних у кредитних договорах даних про особу позичальника (паспортних даних та контактної інформації) з даними про особу відповідача, вказаними у відзиві на позовну заяву, установлено повне їх співпадіння, у тому числі і номера сотового телефону, через який здійснювалась електронна взаємодія між сторонами договорів, а на неправомірне використання його персональних даних та засобу мобільного зв`язку іншими особами відповідач не посилається. За наведених обставин факт підписання відповідачем договорів електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був згенерований під час проходження позичальником процедури укладання договорів, не викликає жодних сумнівів. Підписані [PERSON] договори містять усі істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, зокрема такі як сума кредиту, розмір процентів, строки і порядок погашення кредиту, що є доказом ознайомлення його з їх предметом та усіма умовами. За своєю юридичною природою вказані договори є публічними договорами приєднання, умови якого встановлені фінансовою установою у відповідних стандартних формах (Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту) та є однаковими для всіх споживачів, що відповідає положенням статей 633, 634 ЦК України. Факт видачі відповідачу кредитних коштів підтверджується складеним первісним кредитором розрахунками заборгованості за кредитними договорами № 00289-02/2023, № 00166-02/2023,які містять детальний перелік усіх фінансових операцій, здійснених за кожним з вказаних договорів, у тому числі точний час та ID трансакцій з перерахування коштів на рахунок (картку) позичальника № [NUMBER] (маска номера), та листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» - надавача послуг з переказу коштів. Жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано. Маска номера картки (перші чотири та останні чотири цифри номеру платіжної картки), на яку було здійснено перерахування кредитних коштів, відповідає даним, зазначеним у договорах про надання фінансового кредиту, такий спосіб супроводження переказу коштів (з урахуванням сум переказів) не суперечить вимогам Законів України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Вказане свідчить про неспроможність доводів відповідача щодо недоведеності факту надання йому кредиту. Дослідженням розрахунків заборгованості за кредитними договорами установлено, що жодного платежу на виконання зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами відповідач не здійснив. 30.08.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактором) та ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» (клієнтом) укладено договір факторингу № 30082023/1, відповідно до умов якого до фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт зобов`язався відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання якої настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за користування кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункт 1.2. договору факторингу). Актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 30.08.2023 зафіксовано, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 4 967, після чого до клієнта від фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00289-02/2023 на суму 39 000 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 29 000 грн - заборгованість за відсотками; та за кредитним договором № 00166-02/2023 на суму 39 000 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 29 000 грн - заборгованість за відсотками. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Відповідно до статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом, установленим статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Законодавство України не містить жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, та не встановлює вимогу одержання згоди позичальника на таку заміну. Відповідно до положень статей 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір факторингу, на підставі якого право вимоги до відповідача за договорами про надання фінансового кредиту перейшло до позивача, за своїм змістом, формою та іншими елементами не є недійсним в силу закону (нікчемним), рішення суду про визнання його недійсним не приймалось, сторонами або в судовому порядкуцей договір не розривався, а тому його правомірність презюмується. Всупереч твердженням відповідача усі докази, у тому числі й електронні, подані з додержанням вимог статей 43, 95, 100 ЦПК України у паперових копіях, частина яких засвідчена згідно з пунктом 5.26 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020», затвердженого наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144, а частина - удосконаленим електронним підписом. Жодних підстав сумніватись у достовірності паперових копій електронних доказів їх оригіналам у суду немає. Що стосується подання позивачем Додатку № 1 до договору факторингу (Реєстру Боржників) не в повному обсязі,а лише витягу з нього, то такі дії цілком узгоджуються з приписами частини другої статті 95 ЦПК України, якою передбачено можливість подання засвідченого витягу з документа у разі, якщо для вирішення спору має значення лише його частина. Отже на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи доводів і аргументів та наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами та задовольняє їх у повному обсязі. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved