Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

25 жовтня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до ПрАТ ТРК «Веселка» та просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ПрАТ ТРК «Веселка» припинити трудові відносини з нею з 16 листопада 2023 року, а саме звільнити її за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП (несвоєчасна виплата заробітної плати) та надати копію наказу про звільнення; стягнути заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року в розмірі - 60 764 грн 65 коп. та заборгованість по виплаті щорічної основної відпустки у сумі - 12 649 грн.70 коп.; стягнути вихідну допомогу у сумі 21 075 грн 12 коп. та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 2948 грн 69 коп.; стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку у сумі 42 150 грн 24 коп.; стягнути з моральну шкоду в розмірі 20 000 грн 00 коп.; відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. З 12 лютого 2018 року по 09 жовтня 2018 року позивач прийнята на роботу головним бухгалтером тимчасово у ПрАТ ТРК «Веселка» згідно Наказу №10 від 09.02.2018 р. , з 09 жовтня 2018 року прийнята на постійну роботу головним бухгалтером згідно Наказу №83А від 09.10.2018 р., з 25 вересня 2020 року переведена на посаду редактора ПрАТ ТРК «Веселка» згідно Наказу №87 від 24.09.2020 р. 02 жовтня 2023 року підприємством ПрАТ ТРК «Веселка» було видано Наказ № 22 про надання їй щорічної основної відпустки. Згідно розрахунку сума відпускних, яка повинна була бути виплачена (за мінусом утриманих податків) складає 13 479 грн.70 коп. Згідно видаткового касового ордеру б/н від 26.10.2023 р. нею було отримано лише частково суму відпускних у розмірі 830 грн.00 коп., різницю у сумі -12 649 грн.70 коп. досі не виплачено, по звітності у податкових органах нарахування відпускних не проведено. Також має місце заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року в розмірі 60 764 грн 65 коп. Згідно ст.115 КЗпП України відповідач зобов`язаний регулярно виплачувати заробітну плату, проте в цій частині відповідачем закон порушувався. 02 листопада 2023 року, перебуваючи у щорічній основній відпустці, позивач написала заяву про звільнення за власним бажанням з 16 листопада 2023 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП (не виконання законодавства про працю, а саме несвоєчасна виплата заробітної плати). Дана заява була зареєстрована Вих.№ 89 від 02.11.2023 р. та затверджена керівником. За частиною 3 ст.38 КЗпП працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю (несвоєчасна виплата заробітної плати). Як передбачено ст. 44 КЗпП України, внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю (несвоєчасна виплата заробітної плати) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Розмір вихідної допомоги складає 21 075 грн 12 коп., розрахунок та пояснення до розрахунку додано до позовної заяви. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, розмір грошової компенсації за 14 невикористаних днів щорічної відпустки (за мінусом утриманих податків) становить 2948 грн. 69 коп. згідно розрахунку, який додається до позовної заяви. Згідно ст.116 КЗпП України відповідач зобов`язаний в день звільнення виплатити всі кошти, що належать працівникові. Проте до теперішнього часу розрахунок не проведений. Як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Розмір виплати середнього заробітку становить 42 150 грн 24 коп. Порушення відповідачем законодавства про працю відносно позивача призвело до виникнення моральної шкоди. Позивач просить суд врахувати характер та ступінь моральних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою роботодавця щодо неї, глибину душевних страждань, що позбавило можливості тривалий час користуватись належними їй коштами. Заборгованість по виплаті заробітної плати, яка триває вже більше ніж півтори роки, заборгованість по виплаті остаточного розрахунку при звільненні, яка вже триває майже рік, призвело до фінансових труднощів (скрутного матеріального становища). Відсутність даних в органах ПФУ та в органах Податкової Служби про її звільнення призвело до неможливості влаштуватися на нову роботу. Скрутне моральне та матеріальне становище призвело до погіршення фізичного стану (здоров`я).(а.с. 2-7) Ухвалою судді від 30 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням часу для усунення її недоліків. (а.с. 41-43) Ухвалою судді від 06 листопада 2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду судом та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. (а.с. 51-52) Відповідач правом подати Відзив на позовну заяву не скористався. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, заяв чи клопотань суду не представив. (а.с. 61) За таких обставин в силу дії ст. 280 ЦПК України та за згодою позо рвача суд проводив розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши доводи позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог , зважаючи на таке. Згідно ч. 1 , ч. 5 ст. 115 КЗпП , заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором. Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили. Судом встановлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року в розмірі 60 764 грн 65 коп., заборгованість по виплаті щорічної основної відпустки у сумі 12 649 грн.70 коп., що підтверджується копією наказу ПрАТ ТРК «Веселка» № 22 від 02 жовтня 2023 року «Про надання щорічної основної відпустки», відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, нарахованого ( перерахованого) податку та військового збору за період з 4 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року щодо [PERSON] , копією видаткового касового ордеру від 26 жовтня 2023 року, розрахунком відпускних, що свідчить про порушення роботодавцем відносно [PERSON] законодавства про працю. (а.с. 11, 12, 13-15, 16) 02 листопада 2023 року позивач подала до ПрАТ ТРК «Веселка» заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 16 листопада 2023 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП ( несвоєчасна виплата заробітної плати). На даній заяві мається резолюція керівника від 16 листопада 2023 року: «Звільнити з терміном відпрацювання 14 р. дні». (а.с. 22) Разом з тим, така вимога роботодавця до працівника в контексті положень ч. 3 ст. 38 КЗпП України не є правомірною, з доводів позивачки вбачається, що рішення про її звільнення на підставі її заяви не прийнято дотепер, заборгованість по заробітній платі , як і заборгованість по оплаті щорічної основної відпустки на підставі наказу ПрАТ ТРК «Веселка» № 22 від 02 жовтня 2023 року «Про надання щорічної основної відпустки» не виплачена відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання ПрАТ ТРК «Веселка» припинити з позивачкою трудові відносини з 16 листопада 2023 року шляхом звільнення її за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП (порушення роботодавцем законодавства про працю ), стягнення заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року в розмірі 60 764 грн 65 коп., заборгованості по оплаті щорічної основної відпустки у сумі 12 649 грн.70 коп. підлягають задоволенню. Згідно\~ст.44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ч. 3 \~статті 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ч.1\~ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116цього Кодексу. Ст.116 КЗпП України\~передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч.1\~ст.117 КЗпП України,\~у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.\~27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Позивачем наведено розрахунки вихідної допомоги у відповідності до ст. 44 КЗпП України у сумі 21\~075 грн 12 коп., грошової компенсації за 14 днів невикористаної відпустки у сумі 2948 грн 69 коп., розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 42150 грн 24 коп. (а.с. 23, 26, 27) , заперечень щодо яких відповідачем не надано, відтак суд визнає їх достовірними , а позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки наведених компенсацій з підстав ст.ст. 44, 117 КЗпП України такими, що підлягають задоволенню. В силу\~статті 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань. Втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що відповідач,\~ не виплачуючи у встановлені ст. 115 КЗпП України строки зароблених позивачем коштів та не провівши її звільнення у встановленому законом порядку , порушив трудові права позивачки. Невиплата зароблених коштів , нездійснення у встановленому порядку звільнення позивачки очевидно призвело до обмеження позивача\~ у необхідних тратах, неможливості працевлаштуватися на іншу роботу, вона змушена застосувати додаткові зусилля для організації свого життя, відтак суд вважає, що моральна шкода позивачеві дійсно спричинена. Ч. 3 ст. 23 ЦК\~ України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, грошовий еквівалент \~ моральної шкоді, заявлений позивачем у розмірі\~ 20 000 грн 00 коп.\~ суд не може визнати таким, що відповідає\~ обсягу та характеру\~її моральних страждань, відтак, констатуючи наявність порушення права позивачки, суд вважає за необхідне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн 00 коп. Відповідач не представив суду жодних заперечень проти позовних вимог з наведенням відповідного обґрунтування, не спростував доводів позивачки та наведених розрахунків заявлених нею до стягнення сум , відтак суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у межах та з підстав, викладених вище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial