Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" (далі - ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ") звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача та в обгрунтування позовних вимог зазначили, що 04 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авіра Груп" (далі - ТОВ "ФК "Авіра Груп") та відповідачем укладено кредитний договір № 34981 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000 грн., дата надання кредиту: 04 червня 2021 року, строк кредиту 29 днів, стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 22 липня 2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 12500 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 2000 грн., прострочена заборгованість за процентами - 10500 грн. 17 лютого 2022 року між ТОВ "ФК "Авіра Груп" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ"ФК "Авіра Груп" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17 лютого 2022 року до договору факторингу, ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до відповідача. Позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 34981 від 04 червня 2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 12500 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн. Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Від представника відповідача - адвоката Яковлева Д.С. на адресу суду надійшла заява, у якій зазначено про визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 12500 грн. При цьому, відповідач не погоджується щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу у розмірі 10500 грн., вважає, що цей розмір є завищеним. Так, витрати на зустріч та консультацію з питання судового врегулювання спору у сумі 2000 грн. - 1 год. по суті дублюють витрати на складення та моніторинг судової практики у сумі 5000 грн. - 2 год. Інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг "Єдиного державного реєстру судових рішень" щодо процесуального статусу судової справи у сумі 1500 грн. - 1,5 год. не займають вказаний час з огляду на наявність електронного кабінету в підсистемі Електронний суд. Відповідач вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірними з ціною позову, з часом на складення позовної заяви, складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг. Крім того, документально не підтверджено витрати 500 грн. на канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції. Враховуючи викладене, просить зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу до 1500 грн. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 червня 2021 року між ТОВ "ФК "Авіра Груп" та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 34981, який підписано електронним підписом відповідача (а.с.18-20). Відповідно до умов договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах, визначених цим договором (п.1.1 договору про надання фінансового кредиту). Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 03 липня 2021 року. Строк дії договору 30 днів, але у будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами (п.1.2 договору про надання фінансового кредиту). Згідно п.1.3 договору про надання фінансового кредиту, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Згідно п.1.5 договору, за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію у розмірі 15 % від суми фінансового кредиту. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору про надання фінансового кредиту). Сторонами погоджено графік розрахунків та загальну вартість кредиту, що є Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 34981 від 04 червня 2021 року, у якому вказано загальну суму - 3800 грн. Графік підписано електронним підписом відповідача (а.с.20 зворот). Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ "ФК "Авіра Груп", з [PERSON] укладено договір № 34981 від 04 червня 2021 року і договір ідентифікований ТОВ "ФК "Авіра Груп" (акцепт договору позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) (а.с.17). Згідно довідки ТОВ "Платежі Онлайн" Вих. № 364/10 від 07 жовтня 2024 року, ТОВ "Платежі Онлайн", як технологічний оператор платіжних послуг, повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс "Platon" була проведена успішна транзакція на суму 2000 грн. на номер платіжної картки № [NUMBER] , емітентом якої є PRIVAT BANK (а.с.21). 17 лютого 2022 року між ТОВ "ФК "Авіра Груп" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 у відповідності до умов якого та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ФК "Авіра Груп" за плату, а ТОВ "ФК "Авіра Груп" відступає ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників (а.с.22-25). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02-2022 від 17 лютого 2022 року ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12500 грн., з яких: 2000 грн. - залишок по тілу кредиту, 10500 грн. - залишок по відсотках (а.с.26). З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором Вих. № б/н від 20 червня 2024 року, яка залишена відповідачем без відповідного реагування. Факт направлення письмової вимоги на адресу відповідача підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та платіжним дорученням (а.с.27). Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів на умовах, узгоджених сторонами договору. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Матеріалами справи також підтверджено, що ТОВ "ФК "Авіра Груп" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань (включаючи проценти, пеню та інші платежі) за договором про надання фінансового кредиту № 34981 від 04 червня 2021 року. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Всупереч вказаних вимог закону, відповідач не виконав свої зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитними договорами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій та з розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем вбачається, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту № 34981 від 04 червня 2021 року у розмірі 12500 грн., з яких: 2 000 грн. - прострочене тіло, 10500 грн. - прострочені відсотки, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової допомоги № б/н від 29 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчуком С.В.; акт про отримання правової допомоги від 04 листопада 2024 року, за яким адвокатом Пархомчуком С.В. надано ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та [PERSON] - 1 год. - 2 000 грн., складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики - 2,5 год. - 5000 грн., інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи - 1,5 год. - 3000 грн., канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500 грн.; рахунок; платіжна інструкція № 3 2790 від 04 листопада 2024 року про сплату позивачем на користь адвоката Пархомчук С.В. грошових коштів у сумі 10500 грн. (а.с.). Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 520/9115/19 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial