Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

30.09.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в його користь 4801 грн матеріальної шкоди та 80\~000 грн моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником квартири по [ADDRESS] . 17.03.2021 за вказаною адресою прийшли представники АТ «Львівгаз», повідомили про намір зняти газовий лічильник на чергову перевірку та взамін нього встановити тимчасовий. Проте, знявши лічильник поставили заглушки. Він перешкоджав останнім у цьому, викликав поліцію щодо неправомірних дій представників АТ «Львівгаз». Все ж таки газопостачання відключили. У зв`язку з такими протиправними діями відповідача, він звертався зі скаргами в різні інстанції, а також із заявою про підключення газопостачання. Постановою Львівського апеляційного суду від 05.05.2022 дії АТ «Львівгаз» визнано протиправними, які полягають у несанкціонованому відключенні газопостачання по [ADDRESS] та зобов`язано відновити газопостачання. Було відкрито виконавче провадження та 18.07.2022 відновлено газопостачання у квартирі. Тобто, протиправне відключення від газопостачання тривало більше 1 року 6 місяців. За цей час він переніс значні душевні та моральні хвилювання, як наслідок, розмір моральної шкоди оцінює у сумі 80000 грн. Крім того, змушений був купляти електричний обігрівач та конвектор для обігріву квартири, на що витратив 4801 грн. Тому просить позов задоволити. 01.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 30.10.2024 представник відповідача через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивач свідомо не допустив працівників АТ «Львівгаз» для встановлення підмінного ПЛГ при знятті його засобу вимірювальної техніки на повірку. Перелічені позивачем побутові електричні засоби, які ніби то купувались для обігріву житла є такими, які кожна людина може придбавати для власних потреб щоденного використання, а один із долучених фіскальних чеків про купівлю конвектора датований 18.09.2022 року. Створивши свідомо таку ситуацію [PERSON] оцінює стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4 801 грн., а моральної шкоди в розмірі 80 000,00 грн. що є необґрунтованим та не підтверджено жодними фактичними даними. 11.11.2024 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де останній зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача, які доведені постановою Львівського апеляційного суду, позивач змушений звертатись до суду задля захисту своїх інтересів, витрачати час для участі у судових засіданнях, збирати та подавати докази до суду, переживати душевні хвилювання у зв`язку з порушенням його прав. Змушений був довгий час докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. Жив без газу 1 рік і 6 місяців, що значно утруднило його життя. Довгий час був позбавлений елементарних послуг, його права як споживача були грубо порушені. Ухвалою суду від 06.12.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задоволити. Позивач пояснив, що йому відключили газопостачання. За той період часу у нього погіршився стан здоров`я, не міг варити їсти, гріти воду, мити посуд. Придбав два обігрівачі для обігріву приміщення. Представник позивача зазначив, що у випадку витіку газу, газопостачання повинні відновити не більше ніж до трьох діб. Однак, довгий час не відновлювали газопостачання, тому [PERSON] звернувся до суду, у результаті чого, дії АТ «Львівгаз» було визнано протиправними. Проте, рішення суду виконано не було, лише після звернення позивача з виконавчим листом до виконавчої служби, [PERSON] було відновлено газопостачання. Останньому було завдано моральну шкоду, так як позивач 1 рік і 6 місяців жив без належних умов існування, а саме, без газу та теплої води, що позбавляло його можливості готувати їжу, гріти воду, здійснювати опалення помешкання. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, вказаних у відзиві. Пояснив, що [PERSON] свідомо не допускав працівників для встановлення підмінного газового лічильника. Зазначив, що конвектор був придбаний ним вже після відновлення газопостачання, тому не може бути матеріальною шкодою, а щодо моральної шкоди, то така не обгрунтована належним чином. Тому, просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що позивач з 21.02.1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №5745 (а.с. 8). Позивач із ВАТ «Львівгаз» від імені якого діяла філія Червоноградське УЕГГ в особі Герасимчука М. Я. уклав договір про надання послуг з газопостачання №17256-2010 від 17.02.2010 (а.с. 9). [PERSON] звертався із заявою 25.10.2021 до керівника АТ «Львівгаз» щодо підключення газу у квартирі за адресою по [ADDRESS] , а також повернення йому лічильника обліку, який був зняти на перевірку у квартирі 17.03.2021 (а.с. 10). 09.04.2021 позивач звертався із скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, Антимонопольного комітету України, Головного Управління Держпродспоживслужби про визнання протиправними дії АТ «Львівгаз» щодо безпідставного відключення газопостачання у вказаній квартирі та притягнення до відповідальності (а.с. 12). Постановою Львівського апеляційного суду від 05.05.2022 визнано протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», які полягають у несанкціонованому відключенні [PERSON] газопостачання у квартирі по [ADDRESS] , та зобов`язано відновити газопостачання у вказаній квартирі (а.с. 15-19). Проте, рішення суду виконано не було, тому, [PERSON] 25.05.2022, 15.06.2022 звертався із заявами до АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо відновлення газопостачання у його квартирі, однак такі не було взято до уваги (а.с. 13,14). 27.06.2022 позивач звернувся до Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ із заяво про відкриття виконавчого провадження (а.с.20). 05.07.2022 було відкрито виконавче провадження №693300732 на підставі виконавчого листа №459/2735/21, виданого 20.06.2022 про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» відновити постачання у квартирі по [ADDRESS] (а.с. 22). 18.07.2022 у вищевказаній квартирі позивача було відновлено газопостачання, що підтверджується копією акту на включення газу №163, копією заяви від 02.08.2022 АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про закінчення виконавчого провадження та копією постанови про закінчення виконавчого провадження №69330078 від 05.08.2022 (а.с. 23,24,25). 17.03.2021\~було припинено\~газопостачання у\~квартирі позивача\~за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією акту про розпломбування та демонтаж засобу вимірювальної техніки на повірку №394, копіями актів на виключення газу №77 від 17.03.2021, №87 від 18.03.2021 (а.с.49,50,54). Станом на 08.07.2022 газопостачання не було відновлено, згідно з копією акту про розпломбування та демонтаж засобу вимірювальної техніки на повірку №394 від 08.07.2022 (а.с. 52). Із копії акту на включення газу №163 від 18.07.2022 вбачається, що на виконання рішення Львівського апеляційного суду №459/2735/21 від 05.05.2022 газопостачання відновлено (а.с. 53). На підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом другої інстанції було визнано протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо несанкціонованого відключення газопостачання у квартирі [PERSON] . Щодо завданої позивачу матеріальної шкоди протиправними діями відповідача, суд зазначає таке. На підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України під шкодою необхідно розуміти комплекс негативних наслідків, які виникають у зв`язку з порушенням. Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. За загальними положеннями, наведеними у статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Суд враховує правову позицію, викладеної у постановах Верховного Суду 08.05.2018 у справі № 920/316/17, від 21.12.2018 у справі № 920/31/18, згідно з якою причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності, і він полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами. Абзацом другим підпункту 1 пункту 2 глави 6 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, внаслідок відключення газопостачання в період з 17.03.2021 по 18.07.2022\~у квартирі, в якій позивач постійно мешкає, було відсутнє опалення, що змусило останнього придбати обігрівач вартістю 2299 грн та конвектор вартістю 2502 грн. Ці факти підтверджуються відповідними копіями чеків (а.с. 26, 27) та поясненнями позивача. Однак, варто зазначити, що чек про покупку конвектора датований 18.09.2022, тобто вже після відновлення газопостачання, тому позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди слід задовольнити частково, а саме, стягненню з відповідача у користь позивача підлягає матеріальна шкода у сумі 2299 грн, що становить вартість обігрівача. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, потрібно зазначити наступне. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин чи фактів, за яких особа може стверджувати або ж вважати, що їй заподіяно моральної шкоди. Поза розумним сумнівом є те, що усвідомлення факту порушення свого права викликає у будь-якої особи певні негативні емоції, переживання, страждання, тощо, тривалість, інтенсивність і глибину яких можна визначити лише опосередковано через фактичні обставини. Тобто, існує презумпція заподіяння моральної шкоди. Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Одночасно, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) зроблено висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначаючи розмір моральної шкоди в розмірі 80000 грн, сторона позивача виходила з того, що [PERSON] з березня 2021 року по липень 2022 року, тобто протягом майже півтора року був позбавлений звичних комфортних умов життя, залишившись в зимовий період без газопостачання, що зумовило додаткові зусилля для організації життя. До врегулювання питання завдяки додатковому електричному обладнанню, позивач був змушений жити в складних побутових умовах, що спричинило моральні страждання. Протиправні дії відповідача, які виразилися в порушенні прав споживача, призвели до необхідності застосування додаткових зусиль для організації позивачем побуту, необхідності звертатись до суду для відновлення порушеного права, тобто позивачу була завдана моральна шкода у виді душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, що дає йому право на відшкодування такої школи. Враховуючи викладене вище, суд бере до уваги, що усталений спосіб життя [PERSON] , після неправомірного відключення від газопостачання, змінився. Він був змушений застосовувати додаткові зусилля для пристосування та організації свого побуту в опалювальний період та приготування їжі. Виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, буде доцільним стягнути з відповідача на користь позивача завданої моральної шкоди в розмірі 40 000 гривень. Питання щодо стягнення судового збору вирішуються в порядку ст. 141 ЦПК України. При поданні позовної заяви, позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з відповідача необхідно стягнути на користь держави витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених двох позовних вимог в розмірі 1185,64 грн, решту компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved