Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000 грн на кожну дитину щомісячно, посилаючись на те, що з 28 березня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання та у період шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач є здоровою та працездатною особою, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв`язку з чим вона звернулася до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області Карапиш Т.В. від 06 вересня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 15). Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року був задоволений самовідвід судді Карапиш Т.В., а справа передана до канцелярії суду для вирішення питання про її розгляд іншим суддею, визначеним у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України (а.с. 22-23). 14 листопада 2024 року згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Овчарику В.М. (а.с.24). Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області Овчарика В.М. від 15 листопада 2024 року справу прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 25). 03 грудня 2024 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Карапишем Б.В. надано суду заяву про залишення позовної заяви [PERSON] без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с. 31-32) та клопотання про витребування доказів (а.с. 33), в задоволенні яких ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року було відмовлено (а.с. 34-35). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивачка не з`явилася, яка письмово у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на двох дітей по 1 600 грн щомісячно, при цьому просив врахувати, що відповідач офіційно ніде не працює, проживає разом з позивачкою та дітьми у будинку його діда, має доходи тільки від отриманих коштів за надану в оренду земельної ділянки. Натомість позивачка не надала жодних доказів в обґрунтування зазначеної нею суми аліментів та її матеріального становища. Відзиву на позов відповідачем не надано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2014 року (а.с. 7). Під час спільного проживання та у період шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до Витягу № 7-123 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27 серпня 2024 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та неповнолітні [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як убачається з копії трудової книжки [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , останній запис у ній міститься 15.04.2022 року про виплату йому допомоги по безробіттю (а.с. 42-43). Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 12.12.2024 року [PERSON] у травні 2024 року отримав дохід у розмірі 13 718,97 грн за надання земельної ділянки в оренду (а.с. 44). [PERSON] за місцем свого проживання характеризується виключно позитивно, про що свідчить довідка-характеристика, надано стосовно нього старостою села Бережівка (а.с. 45). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 182 СК України та роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства » кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином законодавством визначено, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі, а правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як убачається з матеріалів, [PERSON] , будучи батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] належно матеріально не утримує їх, а тому повинен сплачувати аліменти на дітей. З урахуванням викладеного суд вважає, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно у належному розмірі не надає. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач не працює, є працездатним, інших утриманців не має, проживає разом з позивачкою та дітьми у будинку, який належить його діду. Позивачка є працездатною, на яку відповідно до ст. 181 СК України також покладено обов`язок утримувати своїх дітей. Також суд бере до уваги, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить: для дітей віком до 6 років - 2 563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182, 200 Сімейного кодексу України враховує викладені вище обставини, а також стан здоров`я дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, відсутність домовленості сторін про сплату аліментів, а тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на їх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір аліментів буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення неповнолітніх дітей сторін. Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача у частині стягнення з відповідача аліментів на дітей по 1 600 грн щомісячно, оскільки така сума не забезпечить належне утримання дітей, до того ж вказана сума є мінімальною, яка може бути стягнута, однак вона не може бути застосована у даному випадку, так як відповідач не є працюючим, у зв`язку з чим, у такому разі, аліменти стягуються виходячи із середньої заробітної плати за місцем проживання відповідача. Будь-яких інших доводів, які б свідчили про неможливість відповідачем сплачувати аліменти, у розмірі, визначеному судом, матеріали справи не містять, а відсутність у відповідача офіційного заробітку не може бути підставою для зменшення такого розміру. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, тому останній у розмірі 1 211,20 грн відповідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial