Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 14.10.1988 вони зареєстрували шлюб, від якого у них є син [PERSON] , [INFO]. Вказала, що сімейне життя не склалось, подружні відносини припинені ще у 2014 році. Основною причиною розпаду сім`ї слугувала різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх десяти років проживають у різних кімнатах квартири, спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї неможливе, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Тому просить розірвати шлюб. 09.12.2024 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи з повідомленням сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, що позовні вимоги не заперечує, на розірвання шлюбу згідний. Згідно із ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.10.1988, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №123 (а.с.5). Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки, однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Виходячи з обставин справи, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивача продовжувати шлюб, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між ними слід розірвати. Питання щодо стягнення судового збору вирішуються в порядку ст. 141 ЦПК України. При поданні позовної заяви, позивачка, як особа з ІІ групою інвалідності, що підтверджується копією відповідної довідки, була звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Беручи до уваги визнання відповідачем позову в повному обсязі та задоволення позовних вимоги, суд,

Outcome: approved