Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Позиція позивача Позивач ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» 26.06.2024 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою, у якій прохав : - стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» (код ЄДРПОУ 42024152; вул. Вознесенський узвіз, буд.23-А, м. Київ, 04053) заборгованість у сумі 23\~849,85 грн (двадцять три тисячі вісімсот сорок дев`ять) гривень 85 коп. - стягнути з [PERSON] витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн) 40 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачка не виконує умови кредитного договору у зв`язку з чим має заборгованість перед банком у зазначеній сумі. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Процесуальні дії по справі Протоколом автоматизованого розполіду судової справи між суддями 10.07.2024 суддю Ярощук О.В. визначено головуючою суддею (а.с.33). Суддею 15.07.2024 винесено ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін (а.с.34-35). Судом 25.12.2024 винесено ухвалу про розгляд справи заочно на підставі наявних доказів (а.с.58). Щодо належного повідомлення відповідача Із метою належного повідомлення відповідачки щодо наявного цивільного провадження стосовно неї, судом 16.07.2024 зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно відповідді від 16.07.2024 №693858 встановлено зареєстроване місце проживання відповідачки (а.с.36). Суд у судові засідання чотири рази викликав відповідачку: \~ \~ \~ \~- ухвалою суду про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання на 05.08.2024 (а.с.34-35). \~ \~ \~ \~-повісткою про виклик від 19.07.2024 про виклик на 05.08.2024 (а.с.38). -повісткою про виклик від 06.08.2024 про виклик на 27.08.2024 (а.с.43). -повісткою про виклик від 12.09.2024 про виклик на 28.11.2024 (а.с.49). -повісткою про виклик від 25.11.2024 про виклик на 25.12.2024 (а.с.54). Рекомендовані повідомлення повернулися до суду. Окрім того, судом розміщено публікацію на веб-сторінці Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська повістку про виклик відповідачки у судове засідання (а.с.51, 57). Тобто суд вжив доступні і розумні заходи для повідомлення [PERSON] щодо розгляду справи, яка стосується її безпосередньо. Хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Суд виходить із того, що відповідачка хоч і не отримала кореспонденцію, надіслану їй неодноразово судом за місцем реєстрації, само по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для того, щоб стверджувати про те, що права відповідачки за статтею 6 § 1 Конвенції могли були порушені. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч. 8 ст.\~179, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, у зв`язку із тим, що відповідачка повідомлена належним чином про судове засідання, не з`явилася до суду і не повідомила про причини неявки, не подала відзив на позовну заяву та представник позивача висловив згоду на заочне вирішення справи, суд ухвалив здійснити заочний розгляд і вирішення справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено. 24 січня 2018 року між [PERSON] та ПАТ "УКРСИББАНК" укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 94303261000 (а.с.12). Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим ПАТ "УКРСИББАНК" було відступлено право вимоги до відповідача ТОВ "Олком-Лізинг" на підставі Договору факторингу №165 від 20.02.2020 року (а.с.9). 20.02.2020 року ТОВ "Олком-Лізинг" було відступлено право вимоги до відповідачки ТОВ "Фінансова компанія "СУПЕРІУМ" на підставі договору факторингу №2002-Ф2 від 20.02.2020 року (а.с.19). Загальна сума заборгованості відповідачки у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу №165 від 20.02.2020 року та реєстру боржників до договору факторингу №2002-Ф2 від 20.02.2020 року складає 23 849,85 грн., з яких: - заборгованість за основним боргом 17 175,22 грн., - заборгованість за відсотками 6674,33 грн., заборгованість за комісіями 0,3 грн. Станом на день розгляду справи відомостей про те, що відповідачем сплачено суму боргу - суду не надано. Релевантне законодавство. Згідно\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістомст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Відповідно до приписів ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Висновки суду Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. У вказаній справі відповідачка [PERSON] доводи, викладені у позовній заяві щодо неналежного виконання нею взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, не спростувала. У судове засідання з розгляду справи відповідачка жодного разу не з`явилася, відзиву на позовну заяву суду не надала, розрахунок позивача належними та допустимими доказами не спростувала. За таких обставин, суд вважає, що позивач довів обставини, які свідчать про неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачкою не спростовано, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2422,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved