Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: територіальна громада села Репехів в особі Бібрської міської ради Львівської області, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] в с. Репехів Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] та визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1.4612 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія І-ЛВ №042848 від 26.03.2001. Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,4612 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №042848 від 26.03.2001. Згідно довідки Бібрської міської ради №172 від 12.06.2024, [PERSON] дійсно була зареєстрована в с. Баківці до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . До дня смерті за вказаною адресою проживали: [PERSON] , 1953 року народження, проживає без реєстрації, прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Від імені [PERSON] у виконкомі колишньої Баковецької сільської ради посвідчувався заповіт, який не змінено та не скасовано. На момент смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги спадкування за законом був син покійної [PERSON] , який спадщину не прийняв у жоден із передбачених законом способів. Батько позивача помер швидше за матір. Натомість позивач постійно проживав без реєстрації із своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Оскільки Державний акт на право приватної власності на землю позивачем втрачено, то представник позивача звернувся із адвокатським запитом у Відділ №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та просив надати довідку про наявність у [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради. Довідкою від 19.07.2024 повідомлено про те, що згідно книги реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХІII сесії III го демократичного скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 №226, на [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії I-ЛВ №042848 від 26.03.2001. Реєстраційний номер 348. Площа земельної ділянки 1,4612 га. 14.10.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , однак нотаріус відмовив у його видачі через пропуск піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючого документа на земельні ділянки на території Баковецької сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном. Оскільки місце реєстрації проживання позивача відмінне від місця реєстрації проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, то для визнання права позивача на спадкове майно потрібно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, позивач не може оформити прийняту ним спадщину в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінал правовстановлюючого документа, через втрату такого. За таких обставин \~позивач змушений звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 19.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 04.12.2024 /а.с.17-18/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.12.2024 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 27.12.2024 /а.с.37-38/. Розгляд справи по суті відбувся 27.12.2024 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у відсутності позивача та його представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на корись позивача. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Боковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років /а.с.13/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21.07.1993, [PERSON] помер [INFO] у віці 64 роки /а.с.36/. Відповідно до довідки від 12.06.2024 №172, виданою виконавчим комітетом Бібрської міської ради Львівської області про те, що [PERSON] , 1927 року народження, дійсно була зареєстрована за адресою: с. Баківці. До дня смерті за вказаною адресою проживали: [PERSON] , 1953 року народження, син, проживає без реєстрації, прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , вступив в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Від імені [PERSON] у виконкомі колишньої Баковецької сільської ради посвідчувався заповіт , який не змінено та не скасовано. Заборони та арешту на спадкове майно, яке належало [PERSON] немає /а.с.14/. Відповідно до заповіту від 10.06.2008, зареєстрованому за №230, [PERSON] все своє майно, не б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті і на що вона за законом матиме право заповіла синові [PERSON] /а.с.15-16/. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78662914 від 08.10.2024 за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня /а.с.17/. Згідно з довідкою відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.07.2024 №2498/15-24 повідомлено, що згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Жидачівської районної Ради народних депутатів від 22.09.2000 № 226, на [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ 042848 від 26.03.2001. Реєстраційний номер 348. Площа земельної ділянки 1,4612 га. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за [PERSON] у відділі не зареєстровано /а.с.18/. Листом приватного нотаріуса Посацької А.О. №100/02-31 від 14.10.2024 [PERSON] відмовлено у заведенні спадкової справи, оскільки при огляді документів виявлено, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке він має намір успадкувати /а.с.20/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268\~ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. У статті 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Таким чином, судом встановлено факт спільного проживання [PERSON] та спадкодавиці [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] , який підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавицею позивачу необхідно для юридичного оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач, [PERSON] є особою в чию користь [PERSON] складено заповіт, відтак є особою, яка має право на спадкування за заповітом, а також у передбачений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавиця [PERSON] за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості, відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved