Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

01.10.2024 Концерн «Міські теплові мережі», в особі представника Фарзаєвої К.А., через систему «Електронний суд», звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії. Відповідно до статуту підприємства, основною метою діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше. Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, Положеннями про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.11.2018 № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення підвалу літ. А-5 № 72, загальною площею 72,2 кв.м., та літ. А-5 № 73 загальною площею 17,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 01.11.2021 між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладений типовий індивідуальний договір № 72209701 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення №72,73. Позивач вказує, що на вищезазначену адресу ним було надано послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 на загальну суму 71786,03 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Проте, відповідач за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 не виконав свої зобов`язання по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим, у відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 71786,03 грн. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення боржника підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорозької міської ради про початок та закінчення опалюваного сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалюваний сезон у м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку. На підставі викладеного, Концерн «МТМ » просить суд стягнути з відповідача суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 у розмірі 71786,03 грн. Також просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 02.10.2024, у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (спрощеного) позовного провадження, з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві у разі розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін просив провести судовий розгляд без участі позивача. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, визначеному ЦПК України. Зокрема, судові повістки були направлені поштою за зареєстрованим місцем проживання, проте конверти повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В судове засідання [PERSON] двічі не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, тому з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 348182411 та № 346750343, [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення, літ. А-5 №72, загальною площею 72,2 кв.м., та літ. А-5 № 73 загальною площею 17,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини між позивачем та споживачами в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінетів Міністрів України, від 21.08.2019 №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно із ч. 7 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі-Закон), до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організацій договірних відносин, визначених ч. 1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 02.10.2021 на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 72209701 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення №72,73, між позивачем та відповідачем є укладеним. Враховуючи знаходження приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, вказане приміщення є опалювальним. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Пунктом 5 Договору зазначено, що Концерн «МТМ» зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до пункту 11 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається, як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахункового, відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Згідно пункту 32 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 38 Договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків передбачених законом, а також відмова від виконання зобов`язань, крім випадків передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На виконання п. 5 Договору Концерн «МТМ» надавав відповідачу послугу з постачання теплової енергії в нежитлові приміщення, літ. А-5 № 72, загальною площею 72,2 кв.м., та літ. А-5 № 73 загальною площею 17,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 на загальну суму 71786,03 грн. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Відповідач за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії не сплатив, таким чином заборгованість складає - 71786,03 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за договором № 72209701. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76 -81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн., судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: approved