Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва, звернулась [PERSON] , з позовом до [PERSON] , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 01.08.2010 року між [PERSON] , та [PERSON] , був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , яка проживає разом з позивачем. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.11.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказаним рішенням з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищевказаного рішення 27.04.2017 року виконавчою службою було відкрито виконавче провадження № 53848514. Відповідач в період з квітня 2022 року по серпень 2023 року фактично не сплачував аліменти, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, яка почала погашатись відповідачем тільки у серпні 2023 року. Зазначила, що відповідач був обізнаний про ухвалення рішення суду, щодо стягнення з нього аліментів, а також щодо відкриття виконавчого провадження, та тривалий час сплачував аліменти. З урахуванням викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів передбачених законом у розмірі 158637,73 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2024 року було відкрито спрощене провадження по вказаній цивільній справі. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач 29.07.2016 року уклав шлюб з [PERSON] , від вказаного шлюбу у відповідача народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після отримання рішення про стягнення аліментів відповідач продовжував надавати позивачу допомогу в утриманні старшої доньки, добровільно, а тому до останнього був впевнений, що позивач не зверталась до виконавчої служби. Однак, у 2018 році, офіційно працюючи в регіональній філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відповідачу стало відомо, що за місцем його роботи надійшла постанова про звернення стягнення на кошти боржника по аліментам. На початку війни відповідача було мобілізовано і він проходив військову службу у складі в/ч [NUMBER] . 27.06.2022 року відповідач отримав важке вогнепальне поранення під час бойових дій та в подальшому 30.05.2023 року був переведений для проходження військової служби до складу в/ч [NUMBER] . За час проходження військової служби на передовій, відповідач не мав змоги думати про належне відрахування аліментів на утримання старшої доньки і вважав, що оскільки з роботи йде відрахування то і з заробітку отриманого з військової частини державним виконавцем будуть стягуваться аліменти. В подальшому відповідачу стало відомо, що державний виконавець звернувся з постановою про звернення стягнення на заробітну плату до військової частини лише 19.06.2023 року. Зазначено, що одразу після повернення із зони бойових дій, відповідач повністю виконав свій обов`язок щі сплати аліментів та наразі жодної заборгованості немає. Вважає, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача умислу на ухилення від сплати аліментів, а заборгованість зі сплати, яка станом на подання позову до суду вже повністю сплачена, утворилась не з його вини, адже він виконував обов`язок по захисту держави. З урахуванням викладеного в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з викладених у позові підстав, наполягали на їх задоволенні. Від відповідача надійшла заяв про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підставі зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.02.2011 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] , та [PERSON] 11.12.2014 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Відповідно до постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Боголей І.Ю., 27.04.2017 рок було відкрито виконавче провадження № 53848514 про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Згідно з інформації про виконавче провадження від 09.07.2024 року, заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] , за період з 29.04.2022 року по 30.05.2023 року становить 147770,30 грн. 25.07.2023 року державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) головному бухгалтеру /ч [NUMBER] було напрвалено вимогу надати довідку про доходи боржника [PERSON] , за період проходження служби у в/ч [NUMBER] . Відповідно до довідки виданої [PERSON] , грошове забезпечення за час проходження служби у в/ч [NUMBER] за період з 29.04.2022 року по 30.05.2023 року склало 1054349,93 грн. Відповідно до довідки з військової частини [NUMBER] від 29.11.2022 року, [PERSON] , перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] з 29.04.2022 року по теперішній час. Згідно з довідкою з військової частини [NUMBER] від 12.11.2024 року [PERSON] , перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 03.08.2024 року по теперішній час. 18.04.2022 року наказом начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України Завадського В.П., було нагороджено заохочувальною відзнакою Головного управління розвідки Міністерства оборони України - медаллю «За сприяння воєнній розвідці України» ІІ ступеня. 18.01.2023 року Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України [PERSON] , відзначений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України «Сталевий Хрест». Відповідно до витягу з Наказу Міністра оборони України, 07.06.2023 року [PERSON] , нагороджено відзнакою Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя» - 9 мм. пістолетом Glock-17 рамка № [NUMBER] затвор № NL 00348 у комплекті з 3 патронами. Згідно з довідкою з віськової частини [NUMBER] від 23.02.2023 року [PERSON] , дійсно в період з 24.06.2022 року по 27.06.2022 року та з 26.08.2022 року і по час видачі довідки брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в населених пунктах Новобахмутівка, Олександропіль, Очеретиської ОТГ, Покровського району, Донецької області. З довідки військово-лікарської комісії №3361 від 22.07.2022 року, вбачається, що [PERSON] , отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини. З довідки про обставини травми №662/22 від 15.07.2022 року вбачається, що солдат [PERSON] , [INFO] в районі населеного пункту Новобахумтівка, Донецької області, виконуючи бойове завдання під час ближнього вогневого контакту з диверсійно-розвідувальною групою війська рф отримав наскрізне вогнепальне поранення верхньої третини лівої гомілки. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.05.2017 року виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] , та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.04.2019 року, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Аналізуючи матеріали справи суд враховує, що належних доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини не надано, крім того вказані обставини не заперечуються представником відповідача у відзиві, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на дату звернення до суд з позовом, не була погашена, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені(неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача зазначені у відзив суд вважає непереконливими, оскільки відповідач був обізнаний про наявність рішення суду яким з нього стягувались аліменти, а тому повинен був здійснювати заходи щодо їх сплати у повному обсязі. Визначаючи розмір пені за несплату аліментів суд враховує, особу відповідача, наявність у останнього на утриманні, ще двох неповнолітніх дітей, враховуючи, що пеня (неустойка) є санкцією за ухилення від сплати аліментів, тому суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог частково та стягнення пені у розмірі 100000,00 грн., за ухилення від сплати аліментів, що буде стимулюватиме відповідача дотримуватися належної дисципліни щодо сплати аліментів та недопущення заборгованості в подальшому та відповідатиме принципу справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: partial