Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

У грудні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 27.08.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №374. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, втрату почуття взаємної любові та взаємопорозуміння. Вони неодноразово намагалися зберегти сім`ю, проте переконалися, що мають різні погляди на життя, а подальше збереження шлюбу є неможливим, і тому в їх інтересах та інтересах їх дітей прийшли до рішення розірвати шлюб. Фактично вони припинили ведення спільного господарства, спільного бюджету та проживання як сім`я з 01.10.2024 року. Сторони досягли письмової згоди, що їхні діти після розірвання шлюбу проживатимуть разом з нею. Також між ними укладено та нотаріально посвідчений договір про визначення розміру аліментів на утримання спільних дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, подальше збереження сім`ї неможливе у зв`язку з чим шлюб між нею та відповідачем повинен бути розірваний. Після розірвання шлюбу позивач просила змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі у порядку письмового провадження та позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі та задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис №374 від 27 серпня 2010 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №124; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №624. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач не просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати у справі, суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved