Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Зміст позовних вимог У травні 2024 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 29687,50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № 230619-62676-1 від 19.06.2023 (далі - кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») (далі - позивач) та [PERSON] (далі - відповідач/позичальник), відповідач отримав кредит у розмірі 4750,00 гривень, строком на 150 днів (до 16.11.2023), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. У зв`язку з порушенням зобов`язань заборгованість відповідача за договором № 230619-62676-1 від 19.06.2023 станом на 22.05.2024 становить 29687,50 грн, яка складається з: - 4750,00 грн - заборгованості за кредитом; - 24937,50 грн - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 19.06.2023 по 16.11.2023(включно). Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від відповідача до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на те, що на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що поштове відправлення вручено відповідачеві та він є повідомлений про розгляду справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом 19.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» та [PERSON] укладено договір № 230619-62676-1, за умовами якого Товариство надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 4750 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п. 1.2 договору процентна ставка за користування Кредитом становить - 3.5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування Кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього Договору. Погоджена процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та не змінюється протягом строку надання Кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 17 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору. Згідно з п. 1.3 договору строк надання Кредиту становить 150 днів, зі сплатою Кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком №1. Строк надання Кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених Правилами та Договором. Відповідно до п. 1.6 договору Товариство здійснює переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить Позичальникові. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 4750,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом АТ «ПриватБанк» від 30.07.2024, у якому зазначено, що вказана картка була емітована банком на ім`я [PERSON] , а також випискою за рахунком відповідача, згідно з якою 19.06.2023 на вказану картку надійшли кошти на суму 4750,00 грн. Згідно з таблицею обчислення вартості кредиту споживача сума кредиту становить 4750,00 грн, проценти за користування кредитом з 19.06.2023 по 16.11.2023 - 24937,50 грн, а всього 29687,50 грн. Норми права та мотиви суду Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що договір від 19.06.2023 № 230619-62676-1 був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора 650515. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав кредит в сумі 4750,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсним до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів повернення відповідачем коштів у повному обсязі. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, відповідач отримав кредит у сумі 4750,00 грн та не повернув його, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» суми заборгованості у загальному розмірі 29687,50 грн, яка складається з: 4750,00 грн - заборгованості за кредитом; 24937,50 грн - заборгованості за нарахованими процентами. Отже, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Щодо судових витрат Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача надано договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладений між позивачем та ФОП Руденком Костянтином Васильовичем, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ№2412 від 23.10.2018, довіреність від 12.02.2024, акт приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2024, витяг з реєстру № 1 до акта приймання-передачі наданих послуг № 207 до вказаного договору від 12.01.2024, платіжну інструкцію від 12.01.2024. Відповідно до витягу з реєстру № 1 до акта приймання-передачі наданих послуг № 207 до вказаного договору від 12.01.2024 адвокат надав такі послуги для замовника: - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за Договором №230619-62676-1 від 19.06.2023 та клопотання про витребування доказів - 8000,00 грн; - складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за Договором № 230619-62676-1 від 19.06.2023 - 1000,00 грн. Оскільки представник не надав доказів складання адвокатського запиту, тому підстав для відшкодування витрат за таку послугу у розмірі 1000,00 грн немає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved