Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вимоги, викладені в заяві, обгрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] , жителька села Велика Бушинка, 20 січня 1981 року розірвала шлюб з [PERSON] . Заявниця стверджує, що вона з 1995 року почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] до моменту його смерті у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить заявниці, що підтверджується довідками, які видані, згідно записів у погосподарській книзі за 2001-2015 роки виконкомом Немирівської міської ради № 11203, №11204, №11205 та довідкою №11201 від 01.11.2024 року. У вересні 2024 року [PERSON] поїхав на свою батьківщину в с. Макарово Хмельницької області. Перебуваючи там, він почав себе погано почувати, адже мав проблеми зі здоров`ям і був інвалідом третьої групи. Третього вересня 2024 року сусіди в с. Макарово, викликали швидку допомогу, так як чоловік став погано себе почувати і його відвезли до Хмельницької обласної лікарні, про що телефоном повідомили [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер у лікарні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] стверджує, що увесь період перебування [PERSON] в лікарні вона була поряд з ним, здійснювала за ним догляд. [PERSON] зазначає, що вона поховала чоловіка за власні кошти в с. Велика Бушинка, що підтверджується довідкою, яка видана виконавчим комітетом Немирівської міської ради № 11202 від 01.11.2024року. На день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входять: земельна ділянка площею 1,49га., кадастровий номер якої - 6821586400:05:067:0012, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району, Хмельницької області на плані зовнішніх меж земельної ділянки за № [NUMBER] ; земельна ділянка площею 1,49га., кадастровий номер якої - 6821586400:05:067:0011, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району, Хмельницької області на плані зовнішніх меж земельної ділянки за № [NUMBER] . Для одержання права на спадкування, необхідно встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] , померлим [INFO] , а також факт прийняття нею спадкового майна після померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 13.12.2024 у цивільній справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Примакова В.В. заяву підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, від міського голови Немирівської міської ради надійшла заява, в якій він не заперечував щодо задоволення заяви, просив розгляд справи провести у відсутність представника міської ради. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знає заявницю з дитинства, вони сусіди. Чоловіка заявниці знає з 1995 року, він міняв в селі електричні опори, так вони і познайомилися. Його звали [PERSON] . Із [PERSON] вони жили як чоловік та дружина, вели спільне господарство. [PERSON] хворів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає заявницю. У неї був чоловік - [PERSON] , проживали як родина. Він був родом не з їхнього села. Чоловік працював у бригаді електриком. Потів захворів. Коли поїхав на батьківщину, там йому стало погано і він помер. [PERSON] привезла його і поховала в с.В.Бушинка. Родичів у нього не було. Заслухавши заявницю, її представника - адвоката Примакову В.В., показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Велика Бушинка Немирівського району Вінницької області. Відповідно до Витягу №9853 з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] 20.01.1981 розірваний. Після розірвання шлюбу їй і йому присвоєно прізвище « [PERSON] ». З виписок з погосподарської книги №11203, №11204, № [NUMBER] від 01.11.2024, виданих виконкомом Немирівської міської ради, встановлено, що в погосподарській книзі №1 Великобушинської сільської ради за 2011-2015, 2006-2010, 2001-2005 роки (відповідно) погосподарський номер об`єкта відкритий на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в якому разом з [PERSON] проживав [PERSON] , [INFO] , зазначений як «чоловік». Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №574389 [PERSON] , [INFO] інвалід третьої групи (загальне захворювання) безстроково. [INFO] [PERSON] (місце народження: с.Макарово, Деражнянський район, Хмельницька область) помер в м.Хмельницький Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З довідки №11202 від 01.11.2024, виданої виконкомом Немирівської міської ради, встановлено, що [PERSON] здійснила поховання чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24.09.2024) за власні кошти. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.06.2012 [PERSON] , [INFO] , отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,49га., кадастровий номер якої - 6821586400:05:067:0012, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району, Хмельницької області на плані зовнішніх меж земельної ділянки за № [NUMBER] , та земельну ділянку площею 1,49га., кадастровий номер якої - 6821586400:05:067:0011, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району, Хмельницької області на плані зовнішніх меж земельної ділянки за № [NUMBER] , які належали його батьку - [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії Р1 №826810 та серії Р1 №826809. Згідно довідки №11201 від 01.11.2024, виданої виконкомом Немирівської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з неюна день смерті постійно проживав гр. [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24.09.2024) і вели спільне господарство. Згідно довідки №12305 від 27.11.2024, виданої виконкомом Немирівської міської ради, [PERSON] на день смерті [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24.09.2024) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день відкриття спадщини після смерті [PERSON] за даною адресою зареєстровані громадяни: [PERSON] - дружина, [INFO] . Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч.2ст.315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У вимогах позивачка просить встановити факт постійного проживання з спадкодавцем та факт прийняття спадщини. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 7 вказаної вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до абз.3 п.3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ст. 3 СК). Статтею 1264 ЦК України захищаються права тих осіб, яких спадкодавець вважав своєю сім`єю і які проживали з ним впродовж тривалого часу. Цей строк встановлюється в п`ять років, тобто, досить тривалий час, за який сторони ведуть спільне господарство, надають допомогу один одному. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК). Строк, визначений ст. 1270 ЦК України в такому випадку застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття. Таким чином, прийняття спадщини спадкоємцем є презумпцією, що грунтується на двох фактах (постійне проживання зі спадкодавцем та відсутність заяви про відмову від спадщини). Дана презумпція не підлягає встановленню як самостійний факт в порядку окремого провадження. Встановлені судом обставини свідчать, що заявниця [PERSON] дійсно спільно проживала однією сім`єю із [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 1995 року на момент відкриття спадщини в одному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується поясненнями заявниці та її представника, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які є чіткими, послідовними, логічними і узгоджуються між собою щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення справи і підлягають доказуванню у цьому випадку та мають для заявниці юридичне значення, оскільки впливає на прийняття нею спадщини. Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем суд здійснює для забезпечення права заявниці на оформлення спадщини. Отже, вважаючи встановленим факт спільного проживання однією сім`єю заявниці зі спадкодавцем в період 3 1995 по 17.09.2024, заявниця вважається такою, що прийняла спадщину та не обмежена жодними строками для оформлення спадщини, і відповідно, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] , а саме: про задоволення вимог заявниці в частині встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем та відмову в частині встановлення факту прийняття спадщини.

Outcome: partial