Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

У вересні 2024 року адвокат Ходак Владислав Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та здійснення перерахунку заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між AT «Банк кредит Дніпро», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальниокм, був укладений кредитний договір №22034000201087 від 23 жовтня 2019 року. Відповідно до п. 1.1. Договору Банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, оплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснювати всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і дроках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. Згідно із п. 1.2. Договору Банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 49 600 грн.; строк кредитування 60 місяців; Кінцева дата повернення кредиту 23 жовтня 2024 р.; цільове призначення: на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 23.10.2019 по 22.02.2021 - 5 % від суми кредиту; з 23.02.2021 по 22.05.2022 - 4 % від суми кредиту; з 23.05.2022 по 22.08.2023 р. - 3 % від суми кредиту, з 23.08.2023 по 23.10.2024 - 1, 95% від суми кредиту. Відповідно до п. 1.3. Договору Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, Щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Згідно розділу 4 Графіку платежів вбачається, що Щомісячна комісія прирівнена (розміщена) у графі «розрахунково-касове обслуговування». Поряд з цим зазначаю, що кредитний договір №22034000201087 від 23 жовтня 2019 року не містить опису послуги, за яку здійснюється щомісячне нарахування комісії. Позивач вказує, що банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за розрахунково-касове обслуговування, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником. Також звертає увагу суду, що розмір указаної плати, який встановлений AT «Банк кредит Дніпро» у кредитному Договорі, є непропорційним по відношенню до процентів за кредит. Внаслідок чого саме ця плата має ознаки основного періодичного платежу позичальника в оплату кредиту (фактичної плати за кредит), а не оплати послуг. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи те, що споживачу встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися безоплатно пункт 1.2. кредитного Договору є несправедливими, містять істотний дисбаланс обов`язків на шкоду споживача, суперечить закону, а тому є нікчемним. З урахуванням викладених обставин позивач просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину щодо пункту 1.2. кредитного договору №22034000201087 від 23 жовтня 2019 р. у частині «...щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 23.10.2019 по 22.02.2021 - 5 % від суми кредиту; з 23.02.2021 по 22.05.2022 - 4 % від суми кредиту; з 23.05.2022 по 22.08.2023 р. - 3 % від суми кредиту, з 23.08.2023 по 23.10.2024 - 1, 95% від суми кредиту» та здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договорі №22034000201087 від 23 жовтня 2019 р., зарахувавши кошти сплачені в якості щомісячної комісії за обслуговування кредиту, в інші платежі по кредиту згідно умов кредитного договору №22034000201087 від 23 жовтня 2019 р. Судові витрати стягнути із відповідачів. 24.09.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кокошко О. Б. 11.10.2024 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 08.11.2024 на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Цикл Фінанс» на позовну заяву, у якій відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог, вказуючи на їх необгрунтованість. Позивач під час укладення оспорюваного кредитного договору ознайомилася із його змістом в цілому, отримала інформацію щодо орієнтованої загальної вартості кредиту, жодних заперечень чи уточнень щодо його умов не вказвала, погодившись з умовами кредитного договору поставила у ньому свій підпис. Звернуто увагу на те, що щомісячна комісія за умовами кредитного догвору від 23.10.2019 відповідачем не сплачувалася, загалом позичальником було повернуто 11,22 грн в рахунок погшення заборгованості, з яких 0.65 грн зараховано у рахунок повернення тіла кредиту та 10.57 грн - у рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 14.12.2021 погашення комісії за користування кредитними коштами становить 0,00 грн. Також вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та підлягає зменшенню у разі задоволення позову. Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1- 4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23.10.2019 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Договір №22034000201087, відповідно до якого позичальник отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 23.10.2024. Умовами п 1.1. Договору сторонни обумовили, що Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що Передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконання своїх зобов`язань за Даним договором в повному обсязі. Відповідно до п. 1.2. Договору Банк надає Клієнту грошові кошти на наступних умовах: Сума кредиту 49600,00; Строк кредитування 60 місяців; Кінцева дата повернення кредиту: 23 жовтня 2024 року; Цільове призначення: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту з 23.10.2019 по 22.02.2021 - 5% від суми Кредиту; з 23 по 22.05.2022 - 4% від суми Кредиту; з 23.05.2022 по 22.08.2023 - 3% від суми Кредиту; з 23.08.2023 по 23.10.2024 року - 1.95% від суми Кредиту; Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0, 001% річних;на прострочену заборгованість за Кредитом 56,0% річних. Кредит надається шляхом зарахування суми Кредиту на поточний рахунок Клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», далі -Рахунок. Датою видачі Кредиту вважається день зарахування суми Кредиту на Рахунок клієнта. Якщо сума Кредиту не зарахована на Рахунок протягом 7 (семи) операційних днів з дати укладення Договору, цей Договір вважається не укладеним (п. 1.4 Договору). Після підписання Кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбаченв Кредитним договором. Договір між сторонами укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та становить направлена позивачем відповідачу оферта укласти договір та прийнятий відповідачем акцепт щодо укладання кредитного договору. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора за кредитним договором №22034000201087 від 23.10.2019. З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору отримала, проте не повернула, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором №22034000201087 від 23.10.2019, яка складається з: - суми боргу по тілу кредиту становить - 49 599,35 грн; - суми боргу по відсоткам - 26,63 грн; - борг по комісії - 19 840,00 грн. Згідно виписки по рахунку позичальником було повернуто 11,22 грн в рахунок погашення заборгованості, з яких 0,65 грн зараховано у рахунок повернення тіла кредиту та 10,57 грн - у рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] вказує, що споживачу встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися безоплатно пункт 1.2. кредитного Договору є несправедливими, містять істотний дисбаланс обов`язків на шкоду споживача, суперечить закону, а тому є нікчемним. За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами 2-3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із частиною першою, третьою, п`ятою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» та Положення Національного банку України «Про кредитування», наданий кредит є споживчим кредитом в розумінні п.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Частиною другою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Даними про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Нормами цивільного законодавства передбачено, як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому. У разі встановлення, що позичальнику не була надана повна та достовірна інформація про умови кредитування і сукупну вартість кредиту та визнання недійсними окремих умов про встановлення несправедливих платежів та комісій: за дії, які банк вчиняє на власну користь; які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», при відсутності достатніх даних для визнання решти умов і договору в цілому несправедливими, відсутності достатніх даних щодо нечесної підприємницької практики чи введення позивача в оману, відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому, не встановивши обставин, які можна кваліфікувати як несправедливі умови і які можуть мати наслідком недійсність договору загалом. У разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнанні недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів. Позивач належних і допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину не надала. Укладений між сторонами кредитний договір не вчинений під впливом обману, не є несправедливим, не суперечить принципу добросовісності, не має істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища позивача, як споживача кредитних послуг. Як вбачається зі змісту оспорюваного договору, в ньому не містяться жодні положення, які Закон України «Про захист прав споживачів» визначав би як несправедливі та такі, які спричиняють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Обравши самостійно на власний розсуд кредитора, позивач перед укладанням кредитного договору отримала в повному обсязі передбачену законодавством інформацію щодо умов кредитування, та підписавши його, засвідчила надання їй банком повну, достовірну та вичерпну інформацію щодо умов отримання, користування та повернення кредиту. У період з 2019 року [PERSON] користувалася кредитними коштами. Доказів протилежного стороною позивача не надано. Доводи позивача про те, що кредитний договір було укладено із порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає безпідставними, оскільки, спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Крім того, суд приймає до уваги те, що позивач на момент укладення договору в 2019 році не заявляла заперечень чи додаткових вимог щодо умов спірного договору, а з позовом про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та здійснення перерахунку заборгованості по кредитному договору звернулася до суду лише у 2024 року. Такому зверненню слугувало подання до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №22034000201087 від 23.10.2019. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2024 у справі №7 45/1161/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №22034000201087 від 23.10.2019 у розмірі 49 599,35 грн (заборгованість за тілом кредиту). Відмовлено у стягненні нарахованої відповідачу комісії за послуги, що супроводжують кредит у розмірі 19840,00 грн. Отже, будь - яких стягнень, нарахованих кредитором як щомісячну комісію за обслуговування кредиту, з позичальника не здійснено. А тому відсутні підстави для задоволення вимоги про перерахунок заборгованості за кредитним договором №22034000201087 від 23.10.2019. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Отже, підписуючи оскаржуваний кредитний договір, позивач погодилася з усіма умовами щодо отримання кредиту, повернення суми кредиту, сплати необхідних платежів, за користування кредитом, встановлені договором. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те що обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, зокрема, щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено та не надано доказів, які б стали підставою для задоволення позову, а тому у позовних вимогах слід відмовити з наведених вище підстав. У порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі та положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати по сплаті судового збору суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed