Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Державна екологічна інспекція у Сумській області, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 14343 грн. 78 коп., завдані внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України. Державна екологічна інспекція в Сумській області в судове засідання свого представника не направила. Кролевецька міська рада Сумської області в судове засідання свого представника не направила, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, позовні вимоги підтримує (а.с.39-43). Відповідач відзив на позовну заяву не подав, до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений (а.с.47). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області від 16 травня 2024 року [PERSON] \~ визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, а саме: 16 травня 2024 близько 11 години 20 хвилин [PERSON] перебуваючи в кварталі 2 вид29 на землях лісового фонду ДП «Кролевецький лісгосп Ярославецького лісництва» на території Кролевецького ОТГ здійснив самовільний поруб 1 дерева породи сосна сироростуча 40,5 см. за відсутності спеціального дозволу та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.9) Постанова набрала законної сили .Штраф сплачено (а.с.20). Згідно з розрахунку розміру шкоди,\~ розмір заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди на загальну суму 14343 грн., 78 коп.\~ (а.с.10). Статтею 66 Конституції України встановлено обов`язок кожної особи не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно з частиною другою статті 24 ЛК України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (ч.1, п.1 ч.2 ст. 105 ЛК України). Статтею 107 ЛК України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Вина [PERSON] у завданні майнової шкоди внаслідок незаконної порубки дерев встановлена Постановою Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області від 16 травня 2024 року. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] постанову Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області від 16 травня 2024 року не оскаржував. Розмір шкоди на загальну суму 14343 грн., 78 коп.\~ заподіяної навколишньому природному середовищу в результаті протиправних дій [PERSON] останнім під час розгляду та винесення постанови не оспорювався . Вина [PERSON] у завданні майнової шкоди внаслідок незаконної порубки дерев встановлена постановою Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області від 16 травня 2024 року, розмір завданої шкоди становить 14343 грн., 78 коп.\~ Згідно ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Пунктом 7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України передбачено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно з п.4 ч.1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих та достатніх підстав для стягнення з [PERSON] 14343 грн., 78 коп. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, з розподілом коштів: 30 %, що становить 4303 грн. 13 коп. до спеціального фонду Державного бюджету; 20 %, що становить 2868 грн. 76 коп.\~ до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради; 50 %, що становить 7171 грн. 89 коп. до спеціального фонду місцевого бюджету Кролевецької міської ради Сумської області. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Відповідач не надав доказів на які він посилається як на підставу заперечень проти позову . Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.66 Конституції України, ст.1166 ЦК України, ст.ст.24, 105, 107 Лісового кодексу України, ст.ст.68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,

Outcome: approved