Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

У червні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Шлюб між нею та відповідачем укладений 07.08.2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося в тому, що відповідач [PERSON] відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Відповідач має добрий стан здоров`я, не перебуває на обліку в жодній медичній установ, а тому він в змозі сплачувати аліменти, так як має постійний заробіток. Інших осіб на утриманні у відповідача немає, аліменти на утримання не виплачує. На думку позивачки запропонований нею до стягнення розмір аліментів є повністю обґрунтованим, так як потреби дитини є відповідними, а відповідач, в свою чергу, спроможний сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Ухвалою судді від 05.06.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 11, 12). Позивачка 20.11.2024 року подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 42). Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином (а.с. 32-34,37,38-41), в матеріалах справи міститься телефонограма від 14.01.2025 року, в якій він повідомив про неможливість прибути в судове засідання, у вирішенні питання про задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с.46). В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. До суду не надано будь-яких заяв або клопотань від сторін, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України\~судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2015 року, виданого Виконавчим комітетом Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 13.01.2016 року, сторони є батьками малолітньої дитини\~ - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно з Витягом №1896 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб по [ADDRESS] за зазначеною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відтак, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше \~ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, то суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. Визначення аліментів в такому розмірі буде розумним, справедливим та відповідатиме фактичним обставинам та суті спірних правовідносин, що виникли між сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Пунктом 3 ч.1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved