Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

[PERSON] 09.09.2024 звернулася до суду із заявою про встановлення факту , що [PERSON] , який помер [INFO] , був її чоловіком. Заявниця у своїй заяві посилалася на те, що вона, після смерті чоловіка [PERSON] , звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перехід пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, однак отримала відмову через те, що прізвище заявниці є відмінним від прізвища годувальника: заявниця - « [PERSON] », а померлий чоловік - « [PERSON] ». Свою заяву про встановлення факту заявниця мотивувала тим, що має намір отримати пенсію по втраті годувальника. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явились. При цьому, заявниця 04.11.2024 подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Хмельницькій області Королівська А.О. 05.11.2024 подала пояснення, відповідно до якого, [PERSON] відмовлено у проведенні перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії», у зв`язку із невідповідністю документів наданих заявницею, оскільки прізвища містять відмінності, правові підстави для переходу відсутні. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 05.11.2024 подала аналогічні пояснення, відповідно до якого, [PERSON] відмовлено у проведенні перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії», у зв`язку із невідповідністю документів наданих заявницею. Одночасно подано клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату. У подальшому уповноважені особи ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області направили до суду заяви, зазначили, що вирішення справи залишають на розсуд суду за наявними матеріалами, а розгляд просять провести без участі представника із подальшим повідомленням про прийняте рішення. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, беручи до уваги належне повідомлення учасників справи про судове засідання, суд прийшов висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи. У силу приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 16.05.1995 року квартира за адресою: [ADDRESS] видана « [PERSON] та членам его семьи [PERSON] » (мовою оригіналу). Відповідно до свідоцтва про шлюб, « [PERSON] » (мовою оригіналу) [INFO] , уклав шлюб із « [PERSON] » (мовою оригіналу), [INFO] , після укладення шлюбу подружжя мало прізвище « [PERSON] та [PERSON] » (мовою оригіналу). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 08.05.1998 прізвище заявниці з російської мови перекладено українською мовою та вказано як « [PERSON] », [INFO] . У свою чергу у паспортному документі померлого чоловіка серії [NUMBER] , виданого Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, при перекладі прізвища з російської мови українською вказано « [PERSON] », [INFO] . Заявниця та померлий [PERSON] мали однакову адресу місця реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортних документів, витягом з реєстру територіальної громади. Тобто при видачі паспорту заявнику її прізвище та прізвище [PERSON] українською і російською мовами було записано по різному Індєйкіна (заявниця) і [PERSON] (померлий чоловік), фактично була допущена описка, а саме неправильно зазначено прізвище під час перекладу. На підставі наданих документів, у суду відсутні будь-які обґрунтовані сумніви, що [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . Суд також приймає до уваги і ті обставини, що заявниця із померлим чоловіком мають спільну власність, мешкали в одному населеному пункті, родинні стосунки знайшли своє підтвердження під час судового засідання (мешкання, анкетні дані співпадають та відповідають дійсності). Саме по собі неправильне тлумачення та написання правописно прізвищ заявниця та померлого чоловіка у документах при перекладі з російської мови на українську (паспорт) не може бути підставою для відмови в задоволенні цієї заяви, оскільки вони спростовуються наданими доказами та матеріалами справи. Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту знайшли своє об`єктивне підтвердження під час судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню. При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт про те, що громадянка України [PERSON] , [INFO] є дружиною померлого [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved