Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до Вільшанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що [INFO] в м.Макіївка Донецької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24 травня 2024 року Серії [NUMBER] , актовий запис №06. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,72 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території В`язівської сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ЧР №024546. [PERSON] знаходиться їй рідною бабою, а саме матір`ю її матері, що підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] , № [NUMBER] , згідно якого її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] , № [NUMBER] , відповідно до якого після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] ; свідоцтвом про її народження № [NUMBER] , згідно якого батьками вказані [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] , відповідно до якого після укладення шлюбу з [PERSON] їй було присвоєно прізвище [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не складала. Для того, щоб оформити свої спадкові права на майно, звернулася до державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] .. Нотаріус, оглянувши подані нею документи, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Оригінал Державного Акту на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ЧР №024546, який виданий на ім`я [PERSON] був втрачений. Зазначені обставини позбавили її можливості реалізувати свої спадкові права, а тому прийняла рішення звернутися в суд за захистом своїх прав (а.с.1-3). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2024 року пред`явлена позовна заява була залишена без руху в зв"язку з тим, що не відповідала загальним вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України (а.с.15-16). 16 грудня 2024 року на адресу Городищенського районного суду Черкаської області надійшла заява представника позивача про усунення недоліків з додатками у строк який надано судом (а.с.18-19). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову (а.с.26). В підготовчому засіданні 26 грудня 2024 року постановлено ухвалу суду про витребування доказів, закриття підготовчого провадження, призначення цивільної справи до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Салій С.А., інформовані про слухання, не прибули. Представник позивача надав заяву від 26 грудня 2024 року за вхідним №ЕС-7204/24 про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаського району Черкаської області, будучи вчасно та належним чином повідомлений, не з`явився, подав клопотння від 26 грудня 2024 року за вхідним №ЕП-3114/24 за змістом якого просив провести слухання без його участі, вказавши на відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення сторін, зміст поданих клопотань позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 грудня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У разі втрати, пошкодження Державного Акту про право приватної власності на земельну частку (пай), за роз`ясненням п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», аналогічного порядку видачі нового Державного акту на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В судовому засіданні встановлено і підтверджується доказами у справі, що згідно паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , заявник [PERSON] народилася [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24 серпня 2022 року №7109-7001458780, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, місце реєстрації [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 24 травня 2024 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). Факт родинних стосунків позивача [PERSON] та [PERSON] , як онукою та бабою підтверджується наступним. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). У зв`язку з реєстрацією шлюбу 10 жовтня 2009 року, заявник набула прізвище [PERSON] , свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження матері позивача - [PERSON] , Серії [NUMBER] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Заміна прізвища [PERSON] , відбулась у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] , свідоцтво про укладення шлюбу № [NUMBER] від 27 серпня 1985 року (а.с.8). За життя, [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 1,72 га, розташовану на території В`язівської сільської ради, на підставі Державного Акта на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ЧР №024546 (а.с.9-10). Належність вище вказаного Державного Акта підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12 грудня 2024 року №29-23-0.31-8569/2-24, де зазначено, що Державний Акт на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ЧР №024546, виданий на підставі рішення В`язівської сільської ради №2-8/24 від 28 серпня 2002 року взамін Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0291243, зареєстрований в Книзі записів Державних Актів на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] за №717 від 03 жовтня 2002 року (а.с.20-21). Відповідно до Витягу №НВ-9959114102024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 15 грудня 2024 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7120382500:02:001:0688, становить 60937,82 грн. (а.с.22). Оригінал Державного Акта на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ЧР №024546, який виданий на ім`я [PERSON] , був втрачений, про що подано оголошення до газети «Черкаський край» від 11 грудня 2024 року в № 50 (а.с.23). Позивач, як спадкоємець за законом, звернулась до державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] .. Нотаріус, оглянувши подані документи, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку померлої, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №564/02-31 від 26 листопада 2024 року. Позивач звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області із позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно, подавши позовну заяву через систему суду Електронний суд, в той час як судом вирішується позовна вимога про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, що пояснюється неможливістю сформувати в інший спосіб назву позовної заяви з огляду на особливості функціонування електронної системи суду. Відповідно до Постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Городищенський район Черкаської області був ліквідований і включений до складу нових Черкаського району та Звенигородського району. За таких обставин, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка на праві власності належала [PERSON] на підставі Державного Акта на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ЧР №024546, не перебуває під заставою, не належить іншим особам, позивач є єдиною особою, яка виявила бажання прийняти спадщину, проте не має можливості оформити спадкові права через наявність вищезазначених обставин, а тому з метою узаконення спадщини, слід визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, остільки іншого способу реалізувати право на спадщину, сторона не може. Позивачем сплачено судовий збір, згідно квитанції №1930-5204-0033-4091 від 15 грудня 2024 року в сумі 1211,20 грн., у зв`язку з розглядом цивільної справи з вимогою майнового характеру, які слід залишити за нею, без вирішення питання про їх відшкодування. Позов підтверджується: копією паспорта громадянина України Серії [NUMBER] ; копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24 серпня 2022 року №7109-7001458780; копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 24 травня 2024 року; копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] від 27 серпня 1985 року; копією Державного Акта на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ЧР №024546; копією листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12 грудня 2024 року №29-23-0.31-8569/2-24; копією Витягу №НВ-9959114102024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 15 грудня 2024 року; копією газети «Черкаський край» від 11 грудня 2024 року в № 50; копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №564/02-31 від 26 листопада 2024 року; квитанцією про сплату судового збору №1930-5204-0033-4091 від 15 грудня 2024 року

Outcome: approved