Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

16.08.2024 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (далі - Товариство) та відповідачкою укладено кредитний договір № 1057-855-1 на суму 5000 грн строком на 365 днів зі сплатою 3,5 процента від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, просить суд стягнути із відповідачки 35246 грн заборгованості за кредитним договором по нарахованих, але не сплачених процентах станом на 13.07.2024, які нараховані за період з 15.01.2024 по 13.07.2024, а також судові витрати по справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.08.2024 справу направлено до Полонського районного суду Хмельницької області за підсудністю. Ухвалою суду від 12.09.2024 позовну заяву було залишено без руху. 19.09.2024 у зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачка у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 1057-855-1, за яким останній надано кредит на суму 5000 грн з фіксованою відсотковою ставкою 3,5% за один день користування кредитом, на строк 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно з умовами даного договору, кредит надається переказом суми на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором 396688 (а.с.16-21). Згідно з п.п. 2.4.1. Договору, позичальник зобов`язується у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит. Відповідно до даних Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки до Кредитного договору, сторони погодили, що загальна вартість кредиту за розрахунковий період з 17.10.2023 року по 16.10.2024 року становить 68875,00 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 5000 грн та нарахованих процентів 63875,00 грн (а.с.20, зворот -21). Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, опубліковані на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us, перебувають в загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору (а.с. 29-37). 17.10.2023 кредитодавець перерахував грошові кошти в сумі 5000 грн на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , що є доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію Товариства. Згідно з наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за договором [PERSON] станом на 13.07.2024 становить 35246,00 грн за період з 15.01.2024 по 13.07.2024, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та Графіку платежів (а.с.23-26). 30.09.2024 до суду надійшли витребувані докази з яких вбачається, що акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк» випущено платіжну картку № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . З даних звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку, власником якого є [PERSON] за період 17.10.2023 по 22.10.2023 р. вбачається, що 17.10.2023 року на картку зараховано переказ на загальну суму 5000 грн. Всупереч умовам Договору №1057-855-1 від 17.10.2023 відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 35246 грн за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам станом на 13.07.2024, які нараховані за період з 15.01.2024 по 13.07.2024. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Згідно з статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідачки суму заборгованості, яка нарахована відповідно до умов кредитного договору, укладеного з нею. Відповідачка доводи позивача будь-якими доказами не спростувала, контррозрахунку заборгованості не надала. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитним договором, у зв`язку з чим на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 35246 грн 00 коп. за період з 15.01.2024 по 13.07.2024. У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача також понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с.1). Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024, укладений між Товариством та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.38-39), акт приймання-передачі наданих послуг до вказаного договору від 24.07.2024 (а.с. 42) та витяг з реєстру №1 до акту від 24.07.2024 (а.с.43). На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № 741 від 25.07.2024 року, згідно з якою ТОВ «ФК «Процент» перерахувало для [PERSON] 80000,00 грн за призначенням платежу: оплата за надання юридичних послуг по договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 згідно з актом №2 від 24.07.2024 (а.с.44). Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18). Таким чином, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значення справи для сторін, вважає розмір витрат співмірним із заявленими вимогами. Отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідачки на користь позивача 10000 грн. документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved