Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~21 серпня 2024 року представник позивача Рознін В.А., який діє в інтересах позивача\~ [PERSON] через електронну систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, в якій просить виділити в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності та визнати право власності за [PERSON] на приміщення-склад сільськогосподарської продукції, сільськогосподарських машин літ. «З-1», загальною площею 716,20 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] та припинити право спільної часткової власності [PERSON] в об`єкті нежитлової будівлі. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач на підставі договору купівлі продажу від 18.04.2003 року придбав у Відкритого акціонерного товариства «Казанківська агропромтехніка», в особі ліквідатора, нерухоме майно, а саме: будівлю складу сільгосппродукції, сума договору 6000,00 грн, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір нотаріально не посвідчувався, проте майно було передано у власність позивача за актом-приймання передачі та по накладній. В подальшому, 06.09.2003 року між позивачем та ліквідатором ВАТ «Казанківська агропромтехніка» був укладений договір купівлі продажу нежитлового об`єкту № 2349, який було посвідчено нотаріально. Згідно з умовами вказаного договору, нежитловий об`єкт складається з камінного складу сільгосппродукції, сільгоспмашин - літ. «З-1», загальною площею 716,20 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складає 1/100 частки нежитлового об`єкту визначеного в Технічному паспорті від 21.11.2002 року. Виходячи з наведеного, позивач вказує, що придбав окремо виділене нежитлове приміщення, яке було визначено як 1/100 від нежитлових об`єктів, які належали ВАТ «Казанківська агропромтехніка». В подальшому, вказане товариство було ліквідовано без визначення правонаступника, а інші співвласники спільного часткового майна не уклали добровільну угоду про виділ часток, тому позивач не має можливості вирішити питання щодо виділення своєї частки майна в натурі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22.08.2024 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання, визначено позивачу попередній розмір судового збору та витребувано у останнього звіт про оцінку майна, для остаточного визначення розміру судового збору. Ухвалою суду від 18.09.2024 року було витребувано додаткові відомості по справі. Підготовче провадження продовжено, судове засідання призначено на 17.10.2024 року. Ухвалою суду від 17.10.2024 року до участі у справі було залучено третіх осіб, підготовче судове засідання відкладено на 26.11.2024 року. Ухвалою суду від 26.11.2024 року замінено третю особу на її правонаступника, підготовче судове засідання відкладено на 16.12.2024 року. Ухвалою суду від 16.12.2024 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено остаточний розмір судового збору позивача на підставі наданого суду звіту про оцінку майна. В судове засідання учасники справи не прибули. Згідно поданої заяви від 24.12.2024 року позивач просив провести розгляд справи без його участі. Надав суду докази сплати судового збору по справі, в розмірі, визначеному судом. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не прибули. Причини неявки до суду не повідомили. Будь-яких клопотань проти судового розгляду до суду або про відкладення судового засідання не подавали. Неявка в судове засідання всіх учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що станом на 04.09.2003 року (дата укладення договору купівлі-продажу з позивачем) ВАТ «Казанківська агропромтехніка» на колективній формі власності належали нежитлові будівлі, за адресою: [ADDRESS] , що убачається з дослідженої судом копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 1397779 (а.с. 50) та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.10.2023 року № 349646730 (а.с. 20-23), які складались з: адміністративного будинку, загальної площі 396,5 кв.м, вартістю 34 338,00 грн; акумуляторного цеху, загальної площі 592,2 кв.м, вартістю 18 723,00 грн; диспетчерської, загальної площі 103,1 кв.м, вартістю 1497,00 грн; автомобільним навісом, загальної площі 1409,1 кв.м, вартістю 97 103,00 грн; заправної, загальної площі 4,9 кв.м, без визначення вартості; гаража для автомобілів, загальної площі 245,3 кв.м, вартістю 5792,00 грн; водогрійної, загальної площі 15,5 кв.м, без визначення вартості; складу сільськогосподарської продукції/сільськогосподарських машин, загальної площі 716,2 кв.м, вартістю 3750,00 грн; плтні/складу, загальної площі 333,2 кв.м, вартістю 3750,00 грн; адміністративного/виробничого будинку (СТОЖ), загальної площі 999,4 кв.м, вартістю 49 979,00 грн; ремонтно-механічної майстерні, загальної площі 1563,3 кв.м, вартістю 9653,00 грн; складу запчастин, загальної площі 429,6 кв.м, вартістю 3600,00 грн; обмінного пункту, загальної площі 374,9 кв.м, вартістю 26 477,00 грн; цеху нестандартного обладнання, загальної площі 541,8 кв.м, вартістю 9537,00 грн; СТОТ (адміністративного/виробничого будинку), загальної площі 2223,8 кв.м, вартістю 458 265,00 грн; нафтосховища, загальної площі 80,4 кв.м, без визначення вартості; газозаправного пункту, загальної площі 240,8 кв.м, вартістю 155,00 грн; огорожі. Вартістю 2174,00 грн, також складів, прохідних, вбиралень та споруджень без визначення плоші та вартості. Вказане убачається також з Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІ01:2697-9989-5092-6270 (а.с. 129-172). Об`єкти нерухомості складаються із самостійних об`єктів, що відокремлені один від одного. Судом встановлено, що постановою Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2002 року у справі № 14/19, ВАТ «Казанківська агропромтехніка» було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора товариства (а.с. 46). В ході проведення ліквідаційної процедури, ліквідатором було проведено реалізацію майна банкрута, в тому числі, 18 квітня 2003 року позивач та ВАТ «Казанківська агропромтехніка», в особі ліквідатора товариства, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна б/н, що підтверджується дослідженою судом копією вказаного правочину (а.с. 6). Як убачається з п. 1 договору, продавець зобов`язався передати покупцю будівлю складу сільгосппродукції (бувше у використанні), розташований за адресою: [ADDRESS] , а покупець , сплатити 6000,00 грн. З копій квитанції до прибуткового касового ордеру від 18.04.2003 року (а.с. 25), накладної від 18.04.2003 року (а.с. 25) та з копії акту приймання - передачі активів від 18.04.2003 року (а.с. 7), судом встановлено, що будівлю складу сільгосппродукції ВАТ «Казанківська агропромтехніка» було передано позивачу. З матеріалів справи встановлено, що 06 вересня 2003 року ліквідатор ВАТ «Казанківська агропромтехніка» та позивач уклали договір купівлі-продажу частки нежитлового об`єкту (а.с.7-8). Згідно з п. 1 вказаного договору продавець, в особі ліквідатора ВАТ «Казанківська агропромтехніка» продав, а покупець [PERSON] купив належну продавцеві на праві колективної власності частку нежитлового об`єкту/складу сільськогосподарської продукції, сільськогосподарських машин, розташований за адресою: [ADDRESS] . З п. 2 вказаного договору судом встановлено, що проданий позивачу нежитловий об`єкт за літ. «З-1», загальною площею 716,20 кв.м, є частиною від всіх нежилих об`єктів ВАТ «Казанківська агропромтехніка», зареєстрованих за товариством згідно реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 02.09.2003 року Казанківським БТІ № 1377895. Загальна вартість нежилих об`єктів на момент продажу приміщення складу позивачу складала 724 793 грн, а вартість придбаної позивачем частки майна оцінюється в 3750,00 грн. (п. 6 Договору), яка складає 1/100 частки від всього нежитлового об`єкту. Вказаний договір посвідчено нотаріусом за № 2349. Придбаний позивачем об`єкт, зареєстрований Казанківським БТІ 15.09.2003 року з номером запису 84/55, реєстраційний номер 708865, як: нежитлова будівля, [ADDRESS] , що убачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1481699 (а.с. 8, зворотній бік). З Технічного паспорту (а.с. 12-19) та звіту оцінки майна (а.с. 67-101) судом встановлено, що об`єкт спільної часткової власності, який було придбано позивачем, складає 1/100 частки майна, що належала ВАТ «Казанківська агропромтехніка», розташований за адресою: [ADDRESS] , складається з нежитлового приміщення складу, з літ-«З-1», площею 716,2 кв.м., та є окремим самостійним об`єктом приміщенням складу. Аналогічним чином, ліквідатором в ході процедури банкрутства, було реалізовано інші самостійні об`єкти нежитлових будівель ВАТ «Казанківська агропромтехніка» третім особам по справі: [PERSON] , [PERSON] , Казанківська районна лікарня державної ветеринарної медицини, Фермерське господарство «Родничок», [PERSON] (правонаступником якого є [PERSON] ), які придбали власну частку об`єктів нежитлових приміщень (а.с 11,20-23,53-64). Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2003 року у справі № 14/19 ВАТ «Казанківська агропромтехніка» було ліквідовано, провадження у справі про банкрутство припинено. Таким чином, судом встановлено, що на момент\~придбання позивачем\~нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , за ВАТ «Казанківська агропромтехніка» було зареєстровано право колективної власності на нерухоме майно, до складу якого увійшли окремо розташовані нежитлові приміщення, що чітко убачається з Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 1397779 (а.с. 50), Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.10.2023 року № 349646730 та Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІ01:2697-9989-5092-6270 (а.с. 129-172). З 17 травня 2002 року ВАТ «Казанківська агропромтехніка» було визнано банкрутом, була відкрита ліквідаційна процедура та призначено ліквідатора товариства, якою було забезпечено продаж всього майна, яке належало банкруту. Оскільки наявні нежитлові приміщення ВАТ «Казанківська агропромтехніка», незалежно від того, що фактично складали окремо розташовані об`єкти нерухомого майна (приміщення та будівлі), були зареєстровані як один об`єкт нерухомості, а тому при продажу майна банкрута такі приміщення реалізовувались як частки із майна, що є у спільній частковій власності. 06 вересня 2003 року позивач придбав 1/100 частки майна, що належало ВАТ «Казанківська агропромтехніка», розташований за адресою: [ADDRESS] , складається з нежитлового приміщення складу, з літ-«З-1», площею 716,2 кв.м. та є фактично окремим самостійним об`єктом приміщенням складу, у зв`язку з чим не передбачається його поділу на самостійні об`єкти в разі виділу зі спільної часткової власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. При цьому на зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За нормами ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ст. 358 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України). Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З огляду на встановлені обставини, у зв`язку з відсутністю добровільної згоди всіх співвласників спільної часткової власності об`єктів нерухомого майна на виділення своїх часток, враховуючи, що 1/100 частки майна, що належить позивачу, складається з нежитлового приміщення складу, з літ-«З-1», площею 716,2 кв.м. та є окремим самостійним об`єктом приміщенням складу, у зв`язку з чим не передбачається його поділу на самостійні об`єкти в разі виділу зі спільної часткової власності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 15 140,00 грн.

Outcome: approved