Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

В грудні 2023 [PERSON] звернулася в суд з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] у неї народилась дочка [PERSON] . Реєстрація народження доньки проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу, тобто відомості про батька дитини вказано за заявою матері. Разом з тим, позивач зазначає, що батьком її доньки є саме відповідач [PERSON] 3 останнім вони дружили з дитинства, але відносин між ними не було. В 2016 році він пішов служити до армії, а демобілізувався 11-12 травня 2017 року. 19.05.2017 [PERSON] святкував своє повернення додому й закінчення служби. Ввечері того ж дня, між нею та [PERSON] сталась інтимна близькість. Наступного вечора 20.05.2017 в них знову була інтимна близькість. Через 2 тижні після цього, маючи певні занепокоювання, вона зробила тест на вагітність, оскільки два вечори підряд статевий акт з відповідачем був незахищений. Зроблені декілька тестів, виявилися позитивними. Вона відразу зателефонувала відповідачу і повідомила його про вагітність. 02.06.2017 він не відмовлявся, що він є батьком дитини. Однак 03.06.2017 [PERSON] почав казати їй, що термін вагітності ще малий і, можливо, краще позбавитись від дитини. Вона повідомила його, що цього робити не буде. 06.06.2017 в районній лікарні на консультації лікаря-геніколога та після УЗД їй поставили заключення «вагітність». Після цього відповідач повідомив їй, що йому ще рано мати дітей. Разом з тим, вона прийняла рішення не позбуватися дитини. В грудні 2018 року вона звернулась до Тульчинського районного суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Однак зясувалось, що для стягнення аліментів спочатку необхідно встановити батьківство відповідача по відношенню до дитини. У звязку з цим, за її заявою ухвалою Тульчинського районного суду від 27.12.2018 позов про стягнення аліментів було залишено без розгляду. З огляду на те, що відповідач не визнає свого батьківства по відношенню до її дочки, вона змушена була звернутися до суду із даним позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] . Також просить внести зміни до актового запису № 26 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вчиненого 15.02.2018 Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та змінити прізвище [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Представник Тульчинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. В судовому засіданні позивачка, її представник, адвокат Третяков П.М., позовну заяву підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини. Крім того, позивачка зазначила, що з відповідачем вона була в дружніх стосунках, так як він є її сусідом. Він завжди проявляв до неї симпатію, але відносин між ними не було. Коли [PERSON] повернувся з армії, між ними 19 та 20 травня 2017 року сталася інтимна близькість. В неї на той час інших стосунків з іншими чоловіками не було. В інших стосунках вона перебувала менше ніж рік до цього. З двоюрідним братом [PERSON] , [PERSON] , вона вчилася в одному класі, але відносин між ними не було, про визнання батьківства до останнього вона не зверталася. Коли її мама дізналася про вагітність, вони пішли до [PERSON] та його батьків. Там [PERSON] не заперечував, що це його дитина. Однак його батьки сказали, що вона сама не знає, чия дитина. Після цього його мати неодноразово негарно про неї відзивалася перед іншими, це призводило до чуток. А тому, щоб усунути всі сумніви, вона звернулася до суду. Крім цього, зазначила, що на сьогодні донька підросла і сама стала цікавитись питанням про те, хто є її батьком. Також пояснила, що доводи представника відповідача про те, що нібито на час стосунків з відповідачем вона вже була вагітна і що це підтверджується медичною документацією, безпідставні. Вона дійсно народила дитину на 40 тижні вагітності і це так звані "акушерські тажні", які обраховано лікарем від останніх місячних, а саме від 05.05.2017, а не від часу статевого акту, який був в неї з відповідачем. З огляду на вказане просила позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору в сумі 1073,60 грн., 17472,82 грн. витрат на проведення експертизи та 24 000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Бевз О.І., заперечили щодо позову, посилаючись на те, що позивачкою не доведено належними доказами того факту, що саме відповідач є біологічним батьком дитини. Висновок експертизи не може бути єдиним доказом батьківства та має оцінюватися судом з іншими доказами. Крім того, при проведенні експертизи порушено Інструкцію з відібрання зразків букального епітелію та сам висновок експертизи суперечить іншим доказам по справі, зокрема медичній документації [PERSON] , згідно якої вона народила дитину на 40 тижні вагітності, а, виходячи з того, що статевий акт між сторонами мав місце 19-20 травня 2017 року, як стверджує позивачка, то саме на цей час вона вже була вагітна 2 тижні. Відповідач зазначив, що хоче бути впевненим в тому, що саме він батько дитини, адже, на його переконання, дитина може бути і не його. Вважає, що позивачка просто користується ситуацією, бо хотіла його просто одружити на собі. Не заперечив того факту, що 19-20.05.2017 року мав статевий акт з позивачкою,а також того, що вона зі своєю матірю приходили до нього додому повідомити про вагітність. Просили в позові відмовити, а судові витрати залишити за позивачкою, так як вони є завищеними, належним чином необґрунтованими. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивачки. Коли дізналась про вагітність доньки від [PERSON] , то ходила до його батьків додому, щоб вирішити, як діяти далі. Відповідач перед своїми батьками не заперечував свого батьківства, він просто мовчав. На той час її дочка ні з ким не зустрічалася, відповідача дочка добре знала, так як вони жили по сусідству, були в одній компанії. Експерт Немикін О.М. в судовому засіданні наданий ним висновок № СЕ-19/102-24/9314-БД від 23.07.2024 проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи підтримав. З метою розяснення висновку пояснив, що зазначені у висновку експерта полімерні палички, на які відбиралися зразки букального епітелію у сторін та дитини, в довідці витратних матеріалів зазначені як нейлонові щітки. Ці слова є синонімами (різними назвами) одного поняття. Згідно Інструкції про порядок відбирання зразків букального епітелію для проведення судових молекулярно-генетичних експертиз у цивільних справах та молекулярно-генетичних експертних досліджень за зверненням фізичних та юридичних осіб при відібранні зразків ведеться відеозапис та має бути присутніми два експерта. Тому, він, як експерт, якому було доручено проведення експертизи, при відборі зразків залучив до цього найбільш досвідченого експерта Наталію Морозкіну, що було узгоджено з начальником відділу. Саме остання проводила інструктаж зі сторонами, а він складав Акт відібору зразків для експертизи. Пояснив, що порядок залучення іншого експерта для відбору зразків передбачено Інструкцією з метою забезпечення прозорості у проведенні експертизи та для усунення сумнівів щодо неупередженості експерта. Також зазначив, що сторони самі брали в себе зразки, однак це допускається за рекомендаціями, які надано експертній установі. За ними лише в деяких випадках зразки відбираються експертом, а зазвичай це роблять люди самі, щоб виключити втручання в їх особистий простір і щоб не налякати дитину. Однак це не свідчить про порушення, адже перед відібранням зразків експертом було здійснено інструктаж сторін, як слід відбирати зразки, та сам відбір проходив під візуальним контролем та велась відеофіксація. Пояснив і те, що ні куріння, ні алкоголь, ні кава, ні вода не впливають на букальний епітелій та ДНК, а тому, якщо дитина пила воду, чи особа викурила цигарку, чи випила каву, це не впливає на результат дослідження. Зазначив, що відбір зразків було здійснено 01.07.2024, а їх дослідження (обробка) здійснювались не раніше 02.07.2024, після того, як вони просушилися у спеціально відведеному місці. При дослідженні було використано набір на 24 локуси. Також пояснив, що одне неспівпадіння ДНК-профілю дитини з ДНК-профілем відповідача (локус D8S1179) допускається та не виключає біологічної спорідненості. У [PERSON] цей локус - 12,15, у матері [PERSON] - 11,11, у дитини [PERSON] - 11, 16. Допускається коливання показника, притаманного дитині, або на одиницю більше, або на одиницю менше, ніж у біологічних батьків, що є мутацією локуса. В даному випадку в дитини на одиницю більше ніж у ймовірного батька - 16. Також зазначив, що при встановленні випадіння ним було перевірено іншими методиками співпадіння локусів дитини, інших відхилень в локусах не було, тому висновок було надано про те, що відповідач є ймовірним бутьком дитини. Також зазначив, що в разі, якщо не співпадає кілька локусів, то біологічна спорідненість виключається. В даному випадку такого встановлено не було, тому надано висновок про те, що відповідач є ймовірним батком дитини на 99,99999972%. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, його представника, свідка, експерта, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно копії паспорта № [NUMBER] , виданого 19.04.2021 органом 0534, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України (а.с. 7 т. 1 ). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.02.2018 Тиврівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записано: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , (а.с. 8 т. 1). З копії актового запису про народження № 00019588978 від 15.02.2018, наданого Тиврівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані за вказавкою матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України та батьком вказано [PERSON] (а.с. 9 т. 1). Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №191 від 14.09.2021, виданої Шпиківською селищною радою, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10 т. 1). [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідки №664 від 07.11.2023, виданої виконкомом Шпиківської селищної ради (а.с. 11 т. 1). З листа в.о. директора КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради №513 від 03.12.2024, наданого на ухвалу суду від 13.11. 2024, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , звернулась в Тиврівську ЦРЛ і стала на облік з приводу вагітності 24.07.2017. Було встановлено діагноз згідно УЗД від 24.07.2017 - Д/з: вагітність в терміні 11-12 тижнів. Згідно з цього УЗД передбачувана дата пологів - 10.02.2018. Друге УЗД 27.09.2017 р. - вагітність 20 тижнів і 6 днів, згідно цього УЗД передбачувана дата пологів - 10.02.2018. Згідно історії вагітності та пологів [PERSON] 09.02.2018 поступила в пологове відділення Тиврівської ЦРЛ з Д/з: І вагітність 40 тижнів. Передвісники пологів 13.02.2018 р. Народила живу доношену дитину жіночої статі вагою 3830.0, довжиною - 54 см (а.с. 77 а, 77 б т. 2). Відповідно до копії індивідуальної карти вагітної та породіллі № 53 [PERSON] взята на облік 24.07.2017 (а.с. 78 т. 2). Згідно копії протоколу УЗД -II триместру вагітності Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова Центр планування сім`ї, [PERSON] 27.09.2017 перебувала на 20-му тижні 6 днів вагітності. Дата о/м 05.05.2017 (а.с. 79 т. 2). Відповідно до копії протоколу ультразвукового обстеження вагітних 24.07.2017 [PERSON] 24.07.2017 перебувала на 11-12 тижні вагітності (а.с. 80 т. 2). Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-24/9314-БД від 23.07.2024 за результатами проведеного молекулярно-генетичного дослідження судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , ймовірно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99999972 % (а.с. 154-169 т. 1). З копії ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.12.2018, постановленої у справі №148/1570/18, встановлено, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду (а.с. 89 т. 2 ). Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. За змістом ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як слідує з положень ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved