Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

05 вересня 2024 року позивачка звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом, предметом позову є об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. Позиція сторін. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, 08 червня 2021 року між нею та Головою обслуговуючого кооперативу «Радуга-3» - [PERSON] , був укладений Договір асоційованого членства №РТ382Б, за умовами якого [PERSON] набуває право власності на квартиру [ADDRESS] (уточнена адреса Додатковою угодою до Договору асоційованого членства №РТ382Б від 08.06.2021 року) після сплати всіх пайових внесків, що передбачені та встановлені Договором №РТ382Б. В той же день, 08 червня 2021 року позивачці видане Свідоцтво про асоційоване членство в обслуговуючому кооперативі «Радуга-3», серії [NUMBER] . 12 жовтня 2022 року ОК «Радуга-3» видав на ім`я [PERSON] Довідку №Д50-В/82 про те, що згідно Договору пайового асоційованого членства №РТ382Б від 08.06.2021 [PERSON] є Асоційованим членом ОК «Радуга-3». Станом на 12.10.2022 р. повністю оплатила свій пай, перерахувавши на рахунок ОК «Радуга-3» 100 відсотків його вартості. Відповідно до Статуту ОК «Радуга-3», Договору асоційованого членства №РТ382Б від 08.06.2021, а також Акту повернення частки внеску у пайовий фонд ОК «Радуга-3» від 12.10.2022 р., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Довідка видана для державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру. Також 12.10.2022 р., ОК «Радуга-3» надала [PERSON] витяг зі списку членів СК «Радуга-3», який засвідчує, що позивачка повністю оплатила свій пай, перерахувавши на рахунок ОК «Радуга-3» 100 відсотків його вартості та отримала право на подачу документів для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості розташований за адресою: [ADDRESS] . Між тим, рішенням державного виконавця Овідіопольського відділу ДВС Сокірби Є.О. від 07.05.2024 р., №72996258 накладено арешт на нерухоме майно боржника ТОВ «Акваторія», а саме на закінчений будівництвом об`єкт, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В державній виконавчій службі позивачці роз`яснили, що 23.05.2023 р., постановою Південно-західного апеляційного господарського суду скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 р., у справі № 916/2709/22 та ухвалено нове рішення, яким позов керівника Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області задоволений. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія» до бюджету Таїровської об`єднаної територіальної громади 3 150 517 грн 31 коп. Окрім того, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія» на користь Одеської обласної прокуратури 47257 грн 76 коп витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 70886 грн 64 коп витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. На виконання виданих Господарським судом Одеської області наказів державним виконавцем Сокірбою Є.О., було відкрито виконавче провадження та саме в межах відкритого виконавчого провадження [PERSON] застосовано такий захід як накладення арешту на будинок [ADDRESS] . Рішенням виконкому Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 22 присвоєно адресу об`єкту нерухомого майна після прийняття об`єкта в експлуатацію - «Будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та торгівельним центром в чотири черги будівництва ( [ADDRESS] ) (II черга будівництва, II та III пускові комплекси)», замовником будівництва якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АКВАТОРІЯ» наступну адресу: - II пусковому комплексу II черги будівництва: [ADDRESS] ; - III пусковому комплексу II черги будівництва: [ADDRESS] . Позивачка наголошує на тому, що застосований виконавцем захід виконання рішення суду призвів до порушення її майнових прав хоча вона не була учасником господарського провадження та взагалі набула право власності ще до ініціювання прокурором вказаної господарської справи №916/2709/22. Такі обставини змусили [PERSON] звернутися до Овідіопольського районного суду з даним позовом. Позивачка в ході судового розгляду фактично наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідач Таїровська селищна рада, копію позову та матеріали до нього отримав належним чином та відповідно до ст.178\~ЦПК України надіслав до суду відзив на позовні вимоги [PERSON] з проханням відмовити у їх задоволенні. Свою процесуальну позицію представник селищної ради обґрунтовував тим, що він не є належним відповідачем у справі, жодних відносин з [PERSON] у селищної ради не було та взагалі належним відповідачем є державний виконавець який наклав спірний арешт на квартиру. З боку позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив Таїровської селищної ради. У наданій відповіді на відзив позивачка зазначає про помилковість доводів відповідача щодо його неналежності, оскільки саме він є стягувачем у виконавчому провадженні в межах якого накладений спірний арешт та саме на його майнові права може вплинути рішення суду за результатом розгляду справи. Третя особа Овідіопольський ВДВС копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, заперечення до суду не направив. Третя особа ОК «Радуга-3» копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, заперечення до суду не направив, просить справу розглянути за їх відсутність. Третя особа ТОВ «Акваторія» копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, заперечення до суду не направив. Рух справи. Ухвалою судді від 08.10.2024 р., прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV, обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Згідно зі статтею 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині 6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно зі статтею 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження\~\~№ 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі №554/5912/19-ц (провадження №61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі №331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Outcome: approved