Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач, через представника - адвоката Зощенка В.В. звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить стягнути з [PERSON] вартість частки транспортного засобу Volkswagen Golf р.н. [NUMBER] , рік випуску 2000, що становить 80000,00 (вісімдесят тисяч) гривень, а також судовий збір в розмірі 1073,60 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти з відповідачем придбали автомобіль Volkswagen Golf р.н. [NUMBER] , рік випуску 2000, проте відповідачка без згоди позивача продала належний їм транспортний засіб, привласнивши собі грошові кошти. Звертаючись з позовом, позивач визначив ринкову вартість автомобіля подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) транспортного засобу на час розгляду справи. До початку розгляду справи по суті від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту набуття сторонами за час шлюбу спірного транспортного засобу. У судовому засіданні представник позивача адвокат Зощенко В.В. позов підтримав та просить задовольнити. Представник відповідачки адвокат Марченко Г.М. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні оскільки спірний транспортний засіб не належить відповідачці на праві власності і крім того, автомобіль купувався батьками відповідачки, які частково оплачували його вартість, проте докази на підтвердження вказаних обставин відсутні. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення, дослідивши наявні у справі докази суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що з 15.06.2022 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 21). Під час шлюбу подружжям придбано автомобіль марки Volkswagen Golf р.н. [NUMBER] , рік випуску 2000, кузов [NUMBER] , який 15.10.2022 зареєстровано за [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 10.10.2023 шлюб між сторонами розірвано. За інформацією Головного сервісного центру МВС України № 31/25/16-368 від 02.11.2023, автомобіль марки Volkswagen Golf р.н. [NUMBER] , рік випуску 2000, кузов [NUMBER] власником якого є [PERSON] перереєстровано 13.06.2023 на нового власника - [PERSON] . З договору купівлі-продажу транспортного засобу від 13.06.2023 [PERSON] продала, а [PERSON] придбала автомобіль марки Volkswagen Golf р.н. [NUMBER] , рік випуску 2000, кузов [NUMBER] . Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60, ст. 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положеннями ч. 1 ст. 60 СК України, які узгоджуються з приписами ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 60 СК України). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у справі спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня їх отримання. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Отже, судом встановлено, що сторони придбали під час перебування у зареєстрованому шлюбі транспортний засіб марки Volkswagen Golf р.н. [NUMBER] , рік випуску 2000, кузов [NUMBER] . Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі N 210/4854/15-ц (провадження N 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі N 487/6195/16-ц (провадження N 61-46326св18). Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. За клопотанням сторони позивача ухвалою суду від 17.11.2023 призначена судова автотоварознавча експертиза. Згідно висновку експерта Науково-дослідного Експертно-криміналістичного Центру МВС України № СЕ-19/125-24/9029-АВ від 24.09.2024. : - ринкова вартість, з урахуванням зносу, КТЗ марки Volkswagen Golf р.н. [NUMBER] , рік випуску 2000, кузов [NUMBER] , зеленого кольору, станом на день проведення огляду (експертизи) 10.09.2024, становила 135 286,56 (сто тридцять п`ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень п`ятдесят шість копійок). Вартість частки позивача у транспортному засобі марки Volkswagen Golf р.н. [NUMBER] , рік випуску 2000, кузов [NUMBER] складає 67 643,28 (шістдесят сім тисяч шістсот сорок три гривні двадцять вісім копійок). Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 29.08.2023 про сплату судового збору в сумі 1083,60 грн., а також рахунком-фактурою від 11.09.2024 та квитанцією від 16.09.2024 про сплату позивачем вартості експертизи в сумі 5 452,44 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 916,22 грн та з оплати вартості експертизи в розмірі 4610,27 грн (67 643,28:80 000 х 6 536,04), а всього у загальному розмірі 5526 грн 49 коп. Стосовно витрат позивача на правни чу допомогу суд зазначає наступне. Згідно ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 24.07.2023 між позивачем та адвокатом Зощенко В.В. був укладений договір про надання правничої допомоги, що підтверджується фактом видачі відповідного ордеру про надання правничої допомоги та копією самого договору. Відповідно до детального опису виконаних робіт у акті наданих послуг позивачу з боку адвоката надані послуги тривалістю 10 годин щодо письмової консультації із вивченням документів щодо звернення до суду із позовною заявою, підготовки правової позиції сторони позивача з приводу розгляду цивільного позову в суді, складання позовної заяви, участі у судових засіданнях, які сторони договору оцінили на загальну суму 10 000 грн. Сплата зазначених грошових коштів на користь адвоката підтверджується копією відповідної квитанції до прибуткового касового ордера. Разом з тим суд враховує, що позов підлягає задоволенню частково, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 8 455,41 грн . Всього з відповідачки на користь позивача слід стягнути загальну суму судових витрат в розмірі 13 982,00 грн.

Outcome: partial