Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Філії - Закарпатське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа Воловецька державна нотаріальна контора, про припинення дії обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна. Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Маючи намір розпорядитися своїм майном, позивач звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Заяць С.А. за оформленням договору дарування. Проте, при перевірці Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна виявилося, що її будинок є об`єктом обтяження і знаходиться під забороною відчуження - заборона (архівний запис), Номер запису про обтяження: 25577392, зареєстровано 12.07.2004 о 17:34:32 Державним реєстратором виконавчого комітету Нижньоворітської сільської ради Сідак І.Ю., реєстраційний номер після поновлення/перенесення обтяження: 61856 від 12.07.2004. Дане обтяження нерухомого майна за нею було зареєстровано Воловецькою державною нотаріальною на підставі повідомлення 97 від 29.11.1989 року Воловецького відділення Ощадбанку, архівний номер 36 архівна дата 10.11.1990. В подальшому це обтяження було перенесено також до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 25577392. Позивачка з метою з`ясування обставин виникнення цієї заборони та її зняття звернулася до відділення Ощадбанку. 17.10.2024 за №119 отримала листа в формі довідки про відсутність заборгованості перед AT «Ощадбанк», а також стосовно того, що Закарпатське обласне управління AT «Ощадбанк» просить зняти заборону відчуження (реєстраційний номер обтяження 61856) з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка накладена Воловецькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Воловецького відділення Ощадбанку, архівний номер 36, архівна дата 10.11.1990. Враховуючи, до державний нотаріус, як державний реєстратор прав на нерухоме майно, не має визначених законодавством підстав для зняття за зверненням позивачки заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна, то в інший спосіб, крім як звернення з позовом до суду про скасування заборони, щоб захистити своє право власності позивач не має, а тому вимушена звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 20.11.2024 вказану цивільну справу прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін Ухвалою суду від 18.12.2024 Воловецьку державну нотаріальну контору виключено з числа третьої особи та залучено в якості співвідповідача. Крім цього, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» . В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» скерував до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що заперечує щодо заявлених вимог в повному обсязі, вважає їх безпідставними, такими, що викладені без посилання на належні, допустимі, достовірні та достатні докази та не підлягають задоволенню. АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки не є органом та/або особою уповноваженню на вчинення реєстраційних дій зі зняття обтяження (заборони) з нерухомого майна, що свідчить про помилковість та необґрунтованість визначення його відповідачем у даній справі. АТ «Ощадбанк» не міг позбавити, обмежити та/або порушити права позивача, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням своїм майном, шляхом не зняття заборони з нерухомого майна. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 №1952-IV із змінами та доповненнями. Необґрунтованим є ототожнення АТ «Ощадбанк» та Воловецького відділення Ощадбанку з огляду на повідомлення №97 від 29.11.1989, на підставі якого зареєстроване обтяження на нерухоме майно, без посилання при цьому на норми законодавства та/або не обґрунтовуючи такого роду припущення відповідними доказами. Належним відповідачем в даній справі є саме Воловецька державна нотаріальна контора як реєстратор цього обтяження, яка і має відповідати за позовом. АТ «Ощадбанк» в даній справі не є відповідачем, оскільки не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт на майно. Розгляд справи провить здійснювати без участі представника АТ «Ощадбанк». Відповідач завідуюча Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. на розгляд справи також не з?явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить розглянути справу на розсуд суду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових право на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 №1127. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №399351910. На вказане майно позивача [PERSON] накладено обтяження, яке зареєстровано Воловецькою державною нотаріальною під Реєстраційним номером 61082 на підставі повідомлення 97 від 29.11.1989 року Воловецького відділення Ощадбанку, архівний номер 36, архівна дата 10.11.1990, яке перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №25577392. Як вбачається із довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 17.10.2024 за №119, виданої [PERSON] , станом на 16.10.2024 кредитна заборгованість [PERSON] перед AT «Ощадбанк» відсутня, а також Закарпатське обласне управління AT «Ощадбанк» просить зняти заборону відчуження (реєстраційний номер обтяження 61856) з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка накладена Воловецькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Воловецького відділення Ощадбанку, архівний номер 36, архівна дата 10.11.1990. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогоНаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Оскільки, на даний час у позивача [PERSON] немає невиконаних майнових зобов`язань перед АТ «Державний ощадний банк України», то існування заборон на її нерухоме майн, є безпідставними та такими, що порушують охоронювані законом майнові права позивача, а тому встановлені обтяження підлягають припиненню. Враховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує її право у розпорядженні таким, а відтак порушене право позивача на володіння та розпорядження своїм майном. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у своєму позові не заявляла про стягнення на її користь сплаченого судового збору, а також будь-яких судових витрат. Враховуючи ст. 13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, судовий збір з відповідачів на користь позивача не стягується.

Outcome: approved