Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа по справі- Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що до лютого 2019 року вона з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя у них [INFO] народилася дочка - [PERSON] , про що 13.03.2019 року у Дніпровському районному у м. Кам`янське відділі реєстрації актів цивільного стану то територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 44 та видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] . Після народження дочки відповідач не бачив дитину ні разу. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовною до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на її повному утриманні. 21 жовтня 2020 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було видано наказ № 209/2520/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини- [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.08.2020. Заборгованість по аліментам на березень 2024 року складає 139730 гривень. Аліменти та заборгованість до теперішнього часу не сплачуються. 09. 12.2020 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам' янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] по примусовому стягненню аліментів. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] ... Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ст.211 ч.3 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, відповідач позов визнає, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню доньку - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] /а.с.10/. Відповідно до судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року /а.с.11/ з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки на користь позивача по справі. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості зі сплати аліментам станом на 04 квітня 2024 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 139730,00 гривень. /а.с.12/.Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з нею. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон), сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 8 Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.ч. 4, 7 ст. 150 СК України). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 11 Закону, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). . Відповідно до п, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки як встановлено судом, відповідач самоусунувся від виховання доньки, її долею не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню і матеріальному забезпеченні, не виконує інших своїх батьківських обов`язків. Враховуючи висновок Служби у справах дітей Кам`янської міської ради /оберт а.с.37-38/, згідно якого при розгляді питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав на комісію відповідач не з`явився, та згідно наданої відповідачем заяви не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON] ,2019 р.н. суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав у відношенні доньки, що не позбавляє його права у разі зміни його поведінки та відношення до дитини на їх поновлення в судовому порядку. Оскільки позивач наполягає на стягненні судових витрат з відповідача на свою користь, суд вважає за можливе стягувати їх з відповідача по справі. На підставі ст. 195, 196 СК України,

Outcome: approved