Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

03.07.2024 р. Солонинка В.О., яка представляє інтереси позивача звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3915312 від 19.10.2021 р., укладеного 19.10.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] у розмірі 69400,00 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує на укладення 19.10.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору №3915312 згідно умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання. Товариство свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти у користування. Відповідач не виконав умови договору та не повернув кредитні кошти на умовах, визначених договором. У свою чергу позивач посилається на перехід до нього права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача, на підставі укладеного договору про відступлення прав вимоги. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 09.08.2024 р. від представника відповідача надійшов відзив у якому заперечується проти задоволення позовних вимог. Вказує на відсутність доказів підписання сторонами кредитного договору №3915312 від 19.10.2021 р. Враховуючи, що на кредитному договорі немає підпису кредитодавця та позичальника, даний договір не може вважатися укладеним. Також вказує на нарахування кредитодацем відсотків за користування кредитом поза межами строку дії договору. 19.08.2024 р. надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача вказує на доведеність факту укладення кредитного договору, який укладено в електронній формі шляхом надіслання відповідачеві одноразового ідентифікатору із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону відповідача, який останній використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору № 3915312 від 19.10.2021 року, що зафіксовано в ІТС товариства. Щодо порядку нарахування відсотків за користування кредитом, то відповідні дії здійснено первісним кредитор ТОВ «Мілоан», позивач у свою чергу після переходу до нього права вимоги до боржника жодних нарахувань не здійснював. 21.08.2024 р. від представника відповідача надійшли заперечення. Вказує на не підписання сторонами кредитного договору №3915312 від 19.10.2021 р. та нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення дії договору. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 3915312, згідно з умовами якого відповідач отримала 20000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Згідно п. 1.2. Договору, сума кредиту становить 20000 грн. Згідно п. 1.3. Договору, кредит надається строком на 30 днів з 19.10.2021 (строк кредитування). Згідно п. 1.4. Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18.11.2021. Згідно п. 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту: 2000 грн., яка нараховується одноразово. 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 7500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 1.7. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Згідно п. 6.5 кредитного договору № 3915312 від 19.10.2021 року, сторони погодили, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір № 3915312 від 19.10.2021 року. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як вбачається з копії кредитного договору №3915312 від 19.10.2021 р. вказаний договір підписано ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора код «3245916649», що спростовує доводи сторони відповідача про відсутність підпису сторін та його не укладення. Факт надання грошових коштів у розмірі 20000,00 грн. підтверджується копією платіжного доручення №59093187 від 19.10.2021 р. 23 лютого 2022 року ТОВ " Мілоан" та TOB "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір відступлення прав вимоги N81-МЛ. Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ " Мілоан", включно і до [PERSON] за кредитним договором №3915312 від 19.10.2021 р., що підтверджується також витягом з Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимог N81-МЛ від 23.02.2022 р. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини щодо укладеного кредитного договору № 3915312 від 19.10.2021 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим договором санкціям. Згідно наданій позивачем виписці по особовому рахунку, заборгованість [PERSON] складає 69400,00 грн., з яких: 20000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2000,00 грн. заборгованість за комісією та 47400,00 грн. заборгованість за відсотками. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами - 47400,00 грн. підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі N 310/11534/13-ц, провадження N 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі N 202/4494/16-ц, провадження N 14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного кредитного договору ТОВ "Мілоан", як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 18.11.2021 року. Доказі\\и пролонгації кредитного договору відсутні. Таким чином, новий кредитор, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 18.11.2021 року (включно). Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах позовної заяви свідчить про те, що визначена позивачем заборгованість за процентами, включає в тому числі і період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами підлягає частковому задоволенню у розмірі 30000,00 грн. (20000,00 грн.х5%х30 днів). Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" підлягає до часткового задоволення та стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 52000,00 грн., з яких 20000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2000,00 грн. заборгованість за комісією, 30000,00 грн. заборгованість за відсотками. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, пропорційно сумі задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1814,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial