Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

у травні 2024 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 08 вересня 2021 року між [PERSON] та ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" було укладено кредитний договір № 6385615620. На підставі договору відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та АТ "Таскомбанк", первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до позичальників, в тому числі і до відповідача. 08 листопада 2023 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК" ЄАПБ" було укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, відповідно до якого до ТОВ "ФК" ЄАПБ" перейшло право вимоги за кредитним договором № 6385615620. Окрім того, 19 серпня 2021 року між ТОВ "Інвеструм" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12185-08/2021. 13 січня 2023 року між ТОВ "Інвеструм" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивачу перейшло право вимоги за кредитним договором № 12185-08/2021. Таким чином наразі позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за вказаними вище кредитними договорами, що у загальному розмірі складає 20 572, 50 грн. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року справу було передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. 30 липня 2024 року справа надійшла до зазначеного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 06 серпня 2024 року. 12 серпня 2024 року до суду надійшла інформація з Управління соціального захисту населення Дарницької РДА, у якій зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа, та задекларував адресу фактичного місця проживання: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 27 серпня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій зазначено, що наразі позивач не має можливості надати всі необхідні документи та просить відтермінувати строк на усунення недоліків, зазначає, що документи будуть невідкладно надіслані до суду. Ухвалою суду від 28 серпня 2024 року позивачу було продовжено строк на усунення недоліків. 04 вересня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27 вересня 2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме-виписки по рахунку відповідача за кредитним договором № 6385615620. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялася відповідачу на адресу його фактичного місця проживання: [ADDRESS] , та були отримані ним особисто 14 листопада 2024 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду. Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 08 вересня 2021 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6385615620, відповідно до умов якого: сума кредиту - 12694,00 грн, строк дії кредиту - 3 місяці; процентна ставка - 10%. Пунктом 1.3 договору передбачений графік платежів, відповідно до якого загальна вартість кредиту складає 16 502,43 грн. Відповідно до пункту 2.2 договору позичальник підтверджує,що ТОВ «ФК «ЦФР» у відповідності до умов чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі ознайомило його з інформацією, вказаною у статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», статтях 6,9 ЗУ « Про споживче кредитування», статтею 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Договір містить анкетні дані та підпис почальника [PERSON] . Крім того, 19 серпян 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12185-08/2021, відповідно до якого, сума кредиту становить - 2000 грн, строк кредиту - 30 днів, тобто до 17 вересня 2021 року, процентна ставка - 328,5% річних. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника 0305, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить п. 7 договору кредиту, реквізити та підпис сторін. Підпунктом 6.9 клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Пунктом 2.5 договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб- сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаних договорів, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір № 12185-08/2021 від 19 серпня 2021 року прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Щодо договору № 12185-08/2021 від 19 серпня 2021 року суд зазначає наступне. Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису 0305 відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону [PERSON] . Відповідно до довідки, наданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вбачається, що 19 серпня 2021 року ТОВ «Інвеструм» перерахувало кошти у розмірі 2 000 грн на рахунок № [NUMBER] . 17 вересня 2021 року, 29 жовтня 2021 року, 19 листопада 2021 року, 02 жовтня 2021 року, 15 грудня 2021 року були підписані заявки на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту, згідно яких сторони п`ять разів погоджували відстрочення виконання зобов`язань. Зазначені заяви також були підписані шляхом накладення електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відтак, згідно з умовами пункту 1 додаткової угоди від 15 грудня 2021 року (яким передували заявки та додаткові угоди від 17 вересня 2021 року, 29 жовтня 2021 року, 19 листопада 2021 року, 02 жовтня 2021 року) вбачається, що сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором до 21 грудня 2021 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 2927, 52 грн. Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіку розрахунків, а саме: сума кредиту - 1982,00 грн, фіксована процентна ставка за день користування - 0,9%, сума відсотків за користування кредитом - 945,52 грн, кількість прострочених днів - 12, всього до сплати - 2927, 52 грн. Отже, наявність додаткової угоди, укладеної між позичальником та відповідачем підтверджує факт отримання відповідачем коштів від ТОВ "ФК "Інвеструм" та користування ними, а також наявність заборгованості перед позичальником та не сплата її станом на день укладання додаткової угоди, остання із яких була укладена 15 грудня 2021 року. 13 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем було укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 13 січня 2023 року до договору факторингу №13012023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №12185-08/2021 в сумі 4069,28 грн, з яких: 1982,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2087,28 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з пункту 1.3. договору факторингу, клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Фактор має право звертатися з запитом до клієнта для отримання підтвердження виконання клієнтом свого обов`язку та повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ "ФК "Інвеструм" чи сплата такої позивачу після укладання договору факторінгу. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 12185-08/2021 від 19 серпня 2021 року. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ "ФК "Інвеструм", невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 4069,28 грн, з яких 1982,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2087,28 грн - заборгованість за відсотками. Поряд з цим, згідно умов додаткової угоди від 15 грудня 2021 року до договору про надання фінансового кредиту № 12185-08/2021, сторонами було погоджено, що заборгованість позичальника складає 2927,52грн, з яких сума кредиту - 1982,00 грн, сума відсотків 945,52 грн. Нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами після спливу строку договору, суперечить приписам законодавства України (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором № 12185-08/2021, з урахуванням укладеної додаткової угоди про відстрочення сплати заборгованості від 15 грудня 2021 року, якою визначено суму боргу відповідача після закінчення строку кредитування, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу з відповідача в розмірі 2927,52 грн. Щодо договору № 6385615620 від 08 вересня 2021 року суд зазначає наступне. Вказаний договір було укладено між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» у письмовій формі, договір містить анкетні дані та власноручний підпис позичальника. З виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що 08 вересня 2021 року йому на рахунок надійшли кредитні кошти у розмірі 12 694,00 грн. У позовній заяві зазначено, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та АТ "Таскомбанк" було укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до позичальників, в тому числі і до відповідача. Матеріали справи місять копію зазначеного договору. 08 листопада 2023 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК" ЄАПБ" було укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, відповідно до якого до ТОВ "ФК" ЄАПБ" перейшло право вимоги за кредитним договором № 6385615620. Відповідно до реєстру прав вимоги від 08 листопада 2023 року до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 6385615620 від 08 вересня 2021 року в сумі 16503,22 грн, з яких: 12694 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,02 грн - сума заборгованості за відсотками; 3808,20 грн - заборгованість по комісії. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ "ФК "ЦФР", АТ "Таскомбанк" чи сплата такої позивачу після укладання договору факторінгу. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №6385615620 від 08 вересня 2021 року. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить до висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ "ФК "ЦФР", невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нтого боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 16503,22 грн, з яких: 12694 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,02 грн - сума заборгованості за відсотками; 3808,20 грн - заборгованість по комісії. Згідно умов договору строк кредитування становив 3 місяці, та відповідно до графіку платежів вбачається, що розмір річних процентів за користування кредитом складає 0,23 грн, щомісячні проценти за коритсування кредитом складають 3808,20 грн. При цьому, умовами кредитного договору не визначено сплату позичальником комісіїї за будь-які надані послуги, а отже сума у розмірі 3808,20 грн є загальною сумою щомісячних процентів за користування кредитом, які нараховані в межах строку такого договору. Варто зауважити, що сума стягнення 3808,20 грн позивачем помилково було названа як комісія, втім з графіку платежу вбачається, що дана сума є саме розміром нарахованих у межах строку договору щомісячних процентів. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, у сумі кредиту 12694,00 грн та процентів за користування кредитом в межах строку кредитування за період в сумі 3808,20 грн є доведеними та підлягають задоволенню. Статтями 1046, 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору первісний кредитор, як фінансова установа, надав позичальнику кредит, а останній зобов`язувався повернути його у повному обсязі протягом 3 місяців. Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами трьохмісячного строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах у розмірі 1,02 грн є безпідставною та задоволенню не підлягає. У договорі чітко встановлений строк дії договору - 3 місяці. Таким чином, стягненню із відповідача підлягає розмір відсотків відповідно до таблиці графіку платежів у розмірі 0,23 грн. Таким чином, стягненню із відповідача за кредитним договором № 6385615620 підлягають:12694,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3808,20 грн - заборгованість за щомісячними процентами, 0,23 грн - заборгованість за річними процентами. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача коштів за договором кредиту № 6385615620 року від 08 вересня 2021 року у розмірі 2927,52 грн, з яких сума кредиту - 1982,00 грн, сума відсотків 945,52 грн; та за договором № 6385615620 від 08 вересня 2021 року у розмірі 16502, 43 грн, з яких: 12694,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3808,20 грн - заборгованість за щомісячними процентами, 0,23 грн - заборгованість за річними процентами. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial