Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що він перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] та від вказаного шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає разом з ним. Також вказав, що він приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, бере участь в особистому та шкільному житті доньки, спілкується з вчителями та класним керівником. Зазначив, що відповідачка у 2016 році покинула родину, виїхала проживати в інше місце та на даний час має іншу сім`ю. З 2016 року [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, не опікується лікуванням дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не відвідує заклади, в яких навчається донька, не приходить на свята, батьківські збори, не виявляє до неї інтересу, не спілкується з нею, не забезпечує необхідним харчуванням, медичном доглядом, лікуванням. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 червня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі в справі в порядку ч. 6 ст. 56 ЦПК України орган опіки та піклування Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області та орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради та зобов`язано їх надати до суду письмові висновки щодо розв`язання спору.(а.с. 33). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2024 року залучено до участі у справі [INFO] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 64). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року повторно зобов`язано орган опіки та піклування Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області та орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради надати до суду письмові висновки щодо розв`язання спору,відповідно до вимог 4, 5 ст. 19 СК України та ч. 6 ст. 56 ЦПК України (а.с. 82). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року залучено до участі у справі орган опіки та піклування виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону в напрямку виїзду з України та в`їзду в Україну за період починаючи з 2015 року по даний час громадянкою [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 12.10.2011, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . (а.с. 130, 132-133). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Повторно витребувати з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону в напрямку виїзду з України та в`їзду в Україну за період починаючи з 2015 року по даний час громадянкою [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 12.10.2011, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 147, 152-153). Представник позива - адвокат Євтухова Т.Д. у судовому засіданні підтримала позовну вимогу та просила її задовольнити, пояснення надала аналогічні, викладеним у позові. Вказала, що під час спільного проживання відповідачка ігнорувала потреби доньки [PERSON] , не допомагала відповідачу доглядати за нею, не виконувала батьківські обов`язки. З 2016 року [PERSON] не приймає участі в житті доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що був офіційно одружений із [PERSON] , від шлюбу з нею має доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] та вони разом проживали у с. Писарівка Полтавської області. Вказав, що у 2016 році разом із дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] виїхав до Володимирівської області рф та восени 2016 року розлучився з дружиною. На час розлучення дитині було 3 роки. Після розлучення з [PERSON] позивач відвіз доньку [PERSON] проживати до бабусі - його матері в [ADDRESS] , а сам повернувся в рф, де працював близько року та в цей час допомагав матеріально своїй матері, яка доглядала за донькою [PERSON] . Після цього, [PERSON] не приймала участі в житті дитини, йому не відомо чи приїздила вона в Україну. Зазначив, що у шлюбі з відповідачкою він перебував близько 2,5 років, зі слів знайомих йому відомо про те, що після розлучення [PERSON] виїхала до м. Корольов рф, де проживає з іншим чоловіком та народила дитину. Вказав, що він у 2017 році повернувся проживати додому в [ADDRESS] , де проживала його донька та мати. Вказав, що певний час працював у м. Полтаві, де орендував житло та проживав разом із донькою [PERSON] , яка ходила до школи № 31 та 29, після чого вони повернулися проживати у с. Писарівку, де і проживають на даний час на [ADDRESS] . Зазначив, що з 01.09.2024 донька [PERSON] навчається у школі в с. Мала Перещепина , оскільки у с. Писарівка школу закрили. Вказав про те, що донька [PERSON] пам`ятає рідну матір [PERSON] лише по фото. Пояснив, що на початку повномаштабного вторгнення він намагався зв`язатися із [PERSON] , але вона його заблокувала, з донькою не спілкується. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судовому засіданні вказала, що в [ADDRESS] проживають [PERSON] , його донька [PERSON] , [PERSON] - нова дружина позивача та їх спільна донька [PERSON] . Раніше родина проживала в [ADDRESS] . Зазначила, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою, під час спроби встановити зв`язок з [PERSON] , їй стало відомо про її рідного брата [PERSON] , який проживає в с. Писарівка та який повідомив, що з початку повномаштабного вторгнення не спілкується із сестрою [PERSON] . Вказала, що відповідачка не зверталася до органу опіки та піклування з метою встановлення часу для спілкування з дитиною [PERSON] . Про те, що [PERSON] розлучився з [PERSON] органу опіки та піклування стало відомо з позовної заяви. Вказала, що під час спілкування з [PERSON] , дитина вважала необхідним позбавити матір [PERSON] батьківських прав, оскільки остання не приймає участі в житті дитини. Зазначила, що служба у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] . Зазначила про те, що дитина [PERSON] має можливість адекватно відповісти на питання суду та це не матиме негативних наслідків у психоемоційному стані дитини. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, будучи неодноразово належним чином повідомленою про день та час судового розгляду за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання. Судові виклики повернулися до суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою. Крім того, відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційній сторінці суду на веб-сайті «Судова влада України» про призначення судового засідання. Заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов відповідачка не подала. Представник [INFO] в судове засідання не з`явився, до суду неодноразово подавав заяву про розгляд справи у його відсутність. У поясненнях, поданих до суду 27.08.2024 вказав про необхідність встановлення винної поведінкикогось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи та можливо відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (а.с. 72-79). Свідок [PERSON] суду показала, що вона є депутатом Терешківської сільської ради, проживає у с. Писарівка, [PERSON] є її односельчанином та знайомим. Охарактеризувала [PERSON] , як людину гідну поваги та гарного сім`янина. Вказала, що відносини у його родині доброзичливі, він має доньку [PERSON] , його нова дружина добре ставиться до доньки та активно приймає участь у житті дитини. Повідомила, що [PERSON] проживав з дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] та матір`ю у [ADDRESS] . У 2015 році [PERSON] виїхав до рф разом із сім`єю, але назад повернувся з дитиною без жінки. Після цього [PERSON] жодного разу не давала про себе знати, зі слів односельчан, своєю дитиною вона вважає лише ту, яку народила в рф, водночас з донькою [PERSON] вона не намагалася спілкуватися, жодного разу не приїздила. Вказала, що під час спілкування з [PERSON] , остання не згадувала про маму та не розповідала про неї. Також вказала, що нинішня дружина [PERSON] добре спілкується з [PERSON] , остання називає її мамою. Повідомила про те, що [PERSON] навчається у с. Мала Перешепина , до цього навчалася у м. Полтаві, оскільки її родина там проживала певний час. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає у с. Писарівка з 2016 року, [PERSON] є її сусідом через паркан та має доньку [PERSON] . Вказала, що ніколи не бачила рідної мами [PERSON] , активну участь у житті доньки приймає [PERSON] , який піклується про неї та забезпечує її. На разі [PERSON] має нову дружину - [PERSON] , яку любить донька [PERSON] та вважає її мамою. Зазначила, що у родині [PERSON] панують добрі стосунки, дитина із захопленням розповідає про батька. Натомість вказала, що про рідну матір [PERSON] не згадувала жодного разу. Повідомила, що [PERSON] навчається у Малоперещепинській школі, а коли родина жила у м. Полтаві, то там і навчалася. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 11, 179). Згідно з довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 260/15-10 від 21.03.2022 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та його донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до довідки Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області про кількість зареєстрованих у житловому будинку осіб № 93/02.12-12 від 09.05.2024 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно з висновком практичного психолога [PERSON] від 07.05.2024, зробленого на підставі психодіагностичного обстеження та спілкування з [PERSON] , остання проявляє прихильність до батька [PERSON] , у них сформовані довірливі відносини. Дитина з батьком не проявляє тривожності, стурбованості та почуває себе у безпеці. Батько проявляє турботу та піклування про доньку. Стосовно рідної матері [PERSON] відчуває образу та не бажає про неї спілкуватися. Взаємозв`язку між дівчинкою та матір`ю не спостерігається , відсутнє відчуття, що це її рідна матір. Натомість дитина має емоційний зв`язок з громадянською дружиною батька, називає її мамою, має довірливі стосунки з нею, довгий час проживає з нею. Дитина розвивається в межах вікової номи, психічний стан добрий, швидко йде на контакт, почуває себе щасливою (а.с. 18). Відповідно до характеристики учениці [PERSON] та довідок з Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 29 Полтавської міської ради Полтавської області, Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 34 Полтавської міської ради Полтавської області, Малоперещепинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені М.А. Клименка, протягом навчання дитини мати [PERSON] участі в навчанні та вихованні доньки не приймає, батьківські збори не відвідує, з учителями зв`язок не підтримує, в батьківську спільноту класу не приєдналася. Батько відповідально ставиться до навчання та виховання дитини, відвідує батьківські збори, забезпечує підручниками та навчальними предметами, приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, бере участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкується з вчителями, класним керівником (а.с. 19, 20, 21). Відповідно до довідки КП «Полтавський районний клінічний центр первинної мадичної допомоги» Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Заворсклянсьої амбулаторії загальної практики сімейної медицини, [PERSON] , [INFO] має декларацію з сімейним лікарем в Заворсклянській АЗПСМ, довіреною особою є батько дитини [PERSON] , звернення за медичною допомогою дитини були виключно в присутності та за ініціативою батька дитини (а.с. 22). Зазначене також підтверджується декларацією № 0001-ХН7А-98А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу пацієнтки [PERSON] , [INFO] , де довіреною особою вказаний [PERSON] (а.с. 26-27). Відповідно до акта обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 21.03.2022 за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Під час обстеження також встановлено, що [PERSON] в будинку довгий час не проживає, особистих речей вказаної громадянки немає, спального місця та інших ознак, які вказують на фактичне проживання за вказаною адресою також немає (а.с. 16). Відповідно до акта обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 09.05.2024, за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Під час обстеження також встановлено, що [PERSON] з 2015 року в будинку не проживає, особистих речей вказаної громадянки немає, спального місця та інших ознак, які вказують на фактичне проживання за вказаною адресою також немає (а.с. 15). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 06.08.2024 за адресою: [ADDRESS] , громадянка [PERSON] , [INFO] зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає з 2015 року, виїхала до іншої країни (а.с. 102). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 08.08.2024 за адресою: [ADDRESS] , громадянка [PERSON] , [INFO] на момент обстеження за вказаною адресою, зі слів депутата та сусідів, довгий час не проживає в будинку, особистих речей та інших ознак, які вказують на фактичне проживання немає. Зі слів комісії громадянка [PERSON] з 2015 року не проживає за вказаною адресою (а.с. 103, 114). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 24.09.2024 за адресою: [ADDRESS] , за цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] - тато, [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - донька, [PERSON] , [INFO] - донька. Стосунки в родині доброзичливі та дружні. Дотримані санітарно-гігієнічні умови утримання житлового приміщення. У дівчинки є окрема кімната, обладнаний робочий куточок для навчання, окреме ліжко, одягом по сезону та іншим забезпечена. З`ясовано, що починаючи з 2016 року рідна матір [PERSON] , а саме [PERSON] не приймає будь-якої участі у житті рідної доньки (а.с. 101, 113). Відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтаської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав, виконавчий комітет Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У висновку, зокрема, зазначено, що у [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є спільна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Зазначено про те, що [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не опікується лікуванням дитини, не відвідує навчальний заклад, в якому навчається дитина, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не виявляє бажання бачитись із своєю дитиною, виїхала з місця реєстрації до рф, на телефонні дзвінки не відповідала. Також вказано про акти обстеження будинку від 08.08.2024 та від 24.09.2024, які складені комісією у складі: в.о. начальника Служби [PERSON], директора КУ ЦНСП [PERSON], депутата Заворсклянського старостинського округу [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] , згідно з якими [PERSON] виїхала з місця фактичного проживання та реєстрації: [ADDRESS] , ще наприкінці жовтня 2015 року, ознаки, що вказували б на проживання громадянки [PERSON] відсутні. У висновку також вказано, що малолітня дитини [PERSON] , [INFO] перебуває на повному забезпеченні батька [PERSON] , [INFO] і на даний момент проживає разом із батьком та його новою родиною, за адресою: [ADDRESS] .Вказано, що дії (бездіяльність) [PERSON] повністю співпадають із ознаками, викладеними у п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», оскільки вона не бере участі у вихованні, не виявляє турботи щодо своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, виходячи із вищевикладеного виконавчий комітет Терешківської сільської ради як орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток своїй дитині, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, жодним чином не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо. Рішенням виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтаської області № 102 від 10.10.2024 затверджено висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтаської області щодо доцільносі позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 90). В ході судового розгляду справи суд безпосередньо заслухав пояснення неповнолітньої дитини [PERSON] , яка зазначила, що її тато завжди поруч, саме він займається її вихованням. Натомість мама проживає у російській федерації, ніколи не телефонувала, взагалі не спілкується з нею. Зазначила, що не пам`ятає свою маму, знає як вона виглядає лише з фото. Пояснила, що зараз вона проживає разом з татом, його дружиною, яку вона називає мамою та сестрою. Дитина має обізнаність про те, який спір розглядається у суді та щодо позбавлення її матері батьківських прав не мала заперечень. Надаючи оцінку дослідженим доказам та встановленим обставинам, суд дійшов такого висновку. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до статті 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, понад 9 років не проживає разом з дитиною, не виховує її, не навчає, не лікує, не доглядає, не готує до самостійного життя, не надає будь-яких видів допомоги своїй дитині. Зазначене підтверджується доказами у справі, а саме: актами обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 21.03.2022, 09.05.2024, 06.08.2024 та від 08.08.2024, згідно з яким встановлено, що громадянка [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але з 2015 року в будинку не проживає, особистих речей вказаної громадянки немає, спального місця та інші ознаки, які вказують на фактичне проживання за вказаною адресою відсутні. [PERSON] виїхала з місця фактичного проживання та реєстрації ще наприкінці жовтня 2015 року При цьому, доказів на спростування зазначених висновків суду матеріали справи не містять. Відповідачка не надала відзиву на позовну заяву, не висловила будь-яких заперечень щодо позбавлення її батьківських прав, не надала доказів на спростування доводів позивача. На переконання суду, така поведінка відповідачки свідчить про її байдуже ставлення до дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Вирішуючи спір, суд також враховує думку самої дитини, яка вказала на те, що свою рідну маму майже не пам`ятає та не заперечувала щодо позбавлення її матері батьківських прав щодо неї. Натомість, дитина сприймає як свою маму дружину її батька та називає її мамомю. Крім того, суд враховує й наданий висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з приписами статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20). У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в ході розгляду справи достовірно встановлено винну поведінку відповідачки, яка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує належного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною взагалі, не сприяє засвоєнню дитиною загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а отже свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє батьківської турботи, а тому є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 4 ст. 169 СК України встановлено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Вказаними положеннями закону відповідачці надано право на поновлення її батьківських прав у випадку доведення нею свого наміру та можливості здійснювати належним чином виховання та утримання своєї дитини та відповідності цього інтересам дитини. Також, при ухваленні рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. За таких обставин суд вважає необхідним позов задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Водночас, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Відповідно до положень частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. За змістом частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У зв`язку з цим суд вважає, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ,[INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідачки, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідачки. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, аліменти підлягають до стягнення з 04.06.2024. У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст. 164, 166, 167, СК України, ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved