Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

30 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що з 15.10.2020 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Магдалинівського районного суду від 23.10.2024. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. У зв`язку з відсутністю офіційного працевлаштування відповідача позивачка просить суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатною особою, проживає на орендованій квартирі, тобто має можливість сплачувати аліменти. Інших неповнолітніх дітей не має, будь-які утримання по виконавчих листах з нього не здійснюються. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, [PERSON] . [INFO] у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі заяви, до його повноліття. Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. 27.11.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить заявлені позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на те, що доводи позивачки про те, що він не надає допомоги на утримання дитини, не відповідають дійсності, оскільки він систематично, з самого народження сина, бере участь в його матеріальному забезпеченні та вихованні. Він забезпечує дитину продуктами харчування, необхідними речами (одяг, взуття), оплачує ясла-садок для сина, бере активну участь у батьківських зборах, заходах дитсадка, купує іграшки, солодощі, надає кошти позивачці на ліки, окуляри для сина, організовує поїздки до лікарні. Весь свій вільний від роботи час він проводить із сином. Тому вимога позивачки про стягнення аліментів є надуманою та передчасною, оскільки він матеріально допомагає сину, виховує з дня його народження. Крім того, розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка, є необґрунтованим. Він офіційно не працевлаштований, розмір його доходу складає 9700 грн. на місяць, орендна плата за житло складає 3000 грн. на місяць. Вимога позивачки про стягнення аліментів у розмірі 4000 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства, даний розмір аліментів не обґрунтований позивачкою, не враховане його реальне матеріальне положення та інші істотні обставини, що мають значення для даної справи. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що не заперечує свій обов`язок з утримання сина, але заперечує проти розміру аліментів, які просить стягнути позивачка. Враховуючи його майновий стан, він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2500 грн. на місяць Вислухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач та відповідач 15 жовтня 2020 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 шлюб між сторонами розірваний (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122494452). \~ \~ \~ \~Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). На час розгляду справи дитина мешкає разом з позивачкою [PERSON] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с.3,6) та не заперечується відповідачем. У судовому засіданні встановлено, що сторони не досягли домовленості відносно утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, дана норма надає тому з батьків, з ким проживає дитина, право вибору способу сплати аліментів - у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2563 грн. Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Так, судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, що підтверджується відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) від 21.11.2024, з якої вбачається, що з квітня 2022 року відомості про отриманий відповідачем дохід відсутні (а.с.24). Як пояснили у судовому засіданні позивачка та відповідач, відповідач працює неофіційно та має нерегулярний дохід. Середній розмір місячного доходу, зі слів відповідача, складає 9700 грн. Суду не надано доказів укладення договору про сплату аліментів або доказів припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача сторонами до суду також не надавалося. Суд приймає до уваги надані відповідачем докази, які підтверджують його участь у вихованні сина та добровільному наданні матеріальної допомоги на його утримання: копії квитанцій, листування та довідку Магдалинівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №1 «Ромашка» від 26.11.2024 (а.с.25-48). Разом з тим, судом встановлено, що сторони не досягли домовленості щодо порядку та розміру сплати аліментів на утримання сина, а добровільна матеріальна допомога відповідача не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, а також рівний обов`язок батьків по утриманню неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе визначити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, оскільки хоча відповідач і працездатний, проте суду не надано відомостей про доходи відповідача, відомості про працевлаштування відповідача в матеріалах справи також відсутні. Доказів того, що відповідач за своїм матеріальним станом має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн., суду також не надано. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., судом прийнято до уваги, що даний розмір аліментів не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина, [PERSON] . [INFO] у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 30.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial