Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

31.07.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 49\~891,40 грн., з яких: 21\~000 сума позики, 20\~160 проценти за користування позикою, 8\~732,40 грн. пеня за прострочення строків сплати обов`язкових платежів за договором, нарахована відповідно до п. 5.2 договору, а також стягнути з відповідача, понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 20.05.2024 року між позивачем, як позикодавцем та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики «Яскравий Big» за №3159411434-3489873, за яким позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування на рахунок позичальника, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути позику, в тому числі вносити обов`язкові платежі, сплатити проценти та комісії, визначені цим договором, у строки згідно графіку платежів. Договір між позивачем та відповідачем був укладений в електронному вигляді у порядку, визначеному ЦК України та Законом України «Про електронну комерцію», шляхом реєстрації відповідача в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства в мережі Інтернет за посиланням - https://e-groshi.com/ та підписання договору зі сторони відповідача електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Водночас, відповідач перед укладенням договору ознайомився з паспортом споживчого кредиту та підписав його електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується візуальною формою самого паспорту. Факт надіслання одноразового ідентифікатора (смс-коду) на номер телефону відповідача [NUMBER] , самостійно зазначеному ним у якості фінансового, підтверджується даними з реєстру відправлених позичальнику повідомлень. Введення відповідачем у відповідне поле на Сайті всіх особистих даних (у тому числі, паспортних, зазначених у цій позовній заяві) та отриманого на його телефон одноразового ідентифікатора у вигляді смс-повідомлення у якості акцепту договору свідчить про факт укладення правочину між сторонами та про пряму і безумовну згоду відповідача з умовами договору, положеннями паспорту споживчого кредиту та правил. Відповідач отримав від позивача грошові кошти у позику в сумі 21 000 грн. на строк кредитування, що складає 360 календарних днів. Позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 14.05.2025 року включно та складається з пільгового періоду з 20.05.2024 року по 18.06.2024 рік та поточного періоду з 19.06.2024 року по 14.05.2025 рік. Сторони визначили, що пільговий період користування сумою позики складає 30 календарних днів та включає період від дати видачі суми позики до 18.06.2024 року - дата першого обов`язкового платежу. 20.05.2024 року грошові кошти у сумі 20 685 грн. були успішно зараховані на банківську картку відповідача, доказом чого є довідка платіжної установи про успішність проведеної операції. Таким чином позивач виконав свої зобов`язання, щодо надання позики своєчасно та у повному обсязі. У той же час, у вказану в договорі та графіку платежів дату, відповідач не забезпечив внесення першого обов`язкового платежу, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість, а у позивача право вимагати дострокового повернення суми позики, сплати процентів та неустойки, належних йому відповідно до договору. Згідно розрахунку, загальна заборгованість відповідача перед позивачем, станом на день його формування становить 49 892,40 грн., з якої: 21 000 грн. - сума позики; 20 160 грн. - проценти за користування позикою, нараховані відповідно до пункту 2.3. договору; 8 732,40 грн. пеня за прострочення строків сплати обов`язкових платежів за договором, нарахована відповідно до пункту 5.2. договору. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.08.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 09.12.2024 року від представника відповідача адвоката Мудрик А.І. до суду було спрямоване клопотання, в якому вона просила суд відкласти розгляд справи на іншу дату з метою ознайомитися з матеріалами справи, оскільки лише 06.12.2024 року уклала договір з відповідачем про надання правової допомоги. 13.01.2025 року представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, жодних клопотань, заперечень, відзиву на позов від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~- у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 20.05.2024 року між сторонами укладено договір позики «Яскравий Big» за №3159411434-3489873 (а.с. 11-17). Згідно з п. 2.1 договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 21 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування на рахунок позичальника, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу [NUMBER] , а позичальник зобов`язується повернути позику, в тому числі вносити обов`язкові платежі, сплатити проценти та комісії, визначені цим договором у строки згідно графіку платежів. Відповідно до п. 2.2 договору - строк кредитування складає 360 календарних днів, позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 14-05-2025 року включно та складається з пільгового періоду з 20-05-2024 по 18-06-2024 та поточного періоду з 19-06-2024 по 14-05-2025. Строк кредитування може бути продовжено виключно за волевиявленням сторін та погодження всіх суттєвих умов, шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, яка підписується у порядку, вказаному у п.1.2. договору. Зміна строку кредитування в односторонньому порядку не допускається. Сторони визначили, що пільговий період користування сумою позики складає 30 календарних днів та включає період від дати видачі суми позики до 18-06-2024 - дата першого обов`язкового платежу. Поточний період складає 330 календарних днів та починає свій перебіг з дня наступного за днем першого обов`язкового платежу і закінчується 14-05-2025, дата повернення. При цьому, поточний період строку кредитування містить дати чергових обов`язкових платежів, які обов`язкові для позичальника та визначені в графіку платежів. У разі невнесення (або недовнесення) суми позики у кінцеву дату строку кредитування та/або невнесення (або недовнесення) визначеної суми процентів у дату кожного обов`язкового платежу згідно графіку платежів, неоплачені проценти, що були визначені до повернення в дату кожного обов`язкового платежу, вважається простроченою заборгованістю та до позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього договору, визначена розділом 5 договору. При порушенні кінцевої дати строку кредитування та не внесення суми позики та належних процентів така сума вважається простроченою заборгованістю, а позикодавець має право застосовувати заходи відповідальності до позичальника згідно розділу 5 цього договору (п. 2.2.1 договору). Згідно з п. 2.3 договору - за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка складає 1,5% від залишку суми позики. Нарахування процентів здійснюється одноразово у кожному періоді між обов`язковими платежами, протягом строку кредитування. День надання позики не враховується, день повернення позики враховується при нарахуванні процентів. База нарахування процентів залишок суми позики, що обліковується як заборгованість позичальника перед позикодавцем. Нарахування процентів здійснюється на суму позики, починаючи з дня надання позики (включно) за проміжок часу з дати видачі до дати першого обов`язкового платежу згідно графіку платежів. День внесення першого обов`язкового платежу враховується. Після дати першого обов`язкового платежу, нарахування процентів здійснюється кожного наступного дня за днем послідуючих обов`язкових платежів на період між такими обов`язковими платежами на залишок заборгованості за позикою. День повернення позики враховується при нарахуванні процентів. Пунктом 2.4. договору визначено, що позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням та обслуговуванням цього договору та видачею позики: одноразова комісія за видачу позики у розмірі 1.5% від суми позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент перерахування позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики, та стягується за оформлення цього договору (п.п. 2.4.1 договору). Згідно з п.п. 2.7.1 договору денна процентна ставка на дату укладення цього договору становить 1.5%, виходячи з розрахунку (113400 (загальні витрати за споживчим кредитом) / 21000 (загальний розмір кредиту)) / 360 (строк кредитування у днях) х 100%. Згідно з п.п. 3.2.2.5, 3.2.2.6 договору позичальник зобов`язаний: у випадку прострочення повернення позики або внесення обов`язкового платежу за цим договором у повному обсязі сплатити суму заборгованості за позикою, проценти за користування коштами, виходячи з фактичного строку користування позикою, комісії та штрафні санкції; належно та своєчасно виконувати всі зобов`язання, передбачені цим договором. Відповідно до п. 5.2 договору - у разі прострочення виконання цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення з першого дня прострочення. Додатком №1 до договору «Яскравий Big» за №3159411434-3489873 є графік платежів, згідно з якими реальна річна процентна ставка становить 12\~929,11%, а загальна вартість кредиту складає 134\~400 грн. (а.с. 18). Також, 20.05.2024 року [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту де зазначені основні умови кредитування (а.с. 7-8). Позивач виконав свої зобов`язання та перерахував на картку відповідача за № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 20\~685 грн., що підтверджується довідкою за №7/5441, виданою генеральним директором ТОВ «ФК «Контрактовий дім» 24.07.2024 року (а.с. 9). У той же час відповідач не забезпечив виконання взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 23.07.2024 року становить 49 892,40 грн., з якої: 21 000 грн. - сума позики; 20 160 грн. - проценти за користування позикою; 8 732,40 грн. пеня, що слідує з розрахунку заборгованості (а.с. 10). До позовної заяви позивачем, також долучено витяг з правил надання коштів та банківських металів у кредит, скріншоти анкети відповідача з зазначеною ним адресою реєстрації та персональними ідентифікуючими даними та витяг з реєстру смс-повідомлень (а.с. 20-22, 23, 24). Пунктом 1 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» - електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» - електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.11.2021 року в справі за №243/6552/20, від 09.09.2020 року в справі за №732/670/19, від 23.03.2020 року в справі за №404/502/18, від 07.10.2020 року в справі за №127/33824/19. Таким чином, з урахуванням доказів, наданих позивачем, суд вважає встановленим, що між сторонами був укладений договір, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачу позивачем було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором, однак він допустив прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами укладеного кредитного договору. Належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. З 24.02.2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. 15.03.2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України за №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими п. 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02. 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України "Про споживче кредитування" доповнено п. 61, який містить аналогічні положення. Також забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 10561 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. З розрахунку\~заборгованості позивача\~вбачається,\~що з\~19.06.2024\~року та\~впродовж дії\~воєнного стану\~позивачем здійснювалось\~нарахування пені,\~яка станом\~на 23.07.2024\~року становить\~8\~732,40\~грн. та на підставі вказаних законів стягненню не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики «Яскравий Big» за №3159411434-3489873 від 20.05.2024 року у розмірі 21 000 грн., а також процентів у розмірі 20 160 грн. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2498 грн., виходячи з розрахунку: 41\~160,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028 грн. (сума сплаченого судового збору) / 49\~892,40 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 2\~498 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial