Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

У серпні 2024 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося із вказаним позовом до суду зазначивши, що 08.08.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Кредитний договір «Стандарт» №0455-1274, відповідно до умов якого кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 7 000,00 для задоволення особистих потреб, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в розмірі - 2% в день. Вказаний договір було укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та підписано одноразовим ідентифікатором. Так, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в порядку передбаченому умовами договору. Відповідач, всупереч умовам договору та ст.ст. 525, 526 ЦК України, належним чином не виконала свої зобов`язання та не повернула в повному обсязі кредит. 28.10.2021 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №02/10/2021, відповідно до умов якого останнє передає (відступає) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає належні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» права грошової вимоги за кредитними договорами. 09.11.2021 між сторонами було підписано Реєстр боржників №1, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за Кредитним договором №0455-1274 від 08.08.2020, позичальником за яким виступає [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору, у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 20 266,00 грн., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 6 860,00 грн. та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 13 406,00 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 13.08.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила розглядати справу за її відсутності, окрім того, не заперечила щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Судом встановлено, що 08.08.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Кредитний договір «Стандарт» №0455-1274. Відповідно до п. 7. Договору цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит, текст яких наразі розміщено на веб-сайті кредитодавця (https://creditkasa.ua). Послідовний опис дій відповідача [PERSON] , спрямованих на укладення Кредитного договору №0455-1274, відображений в долученому до матеріалів справи моніторингу дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі. Як встановлено судом, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор A197 для підписання кредитного договору, а також для підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що Кредитний договір «Стандарт» №0455-1274 від 08.08.2020 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення. Відповідно до вище наведеного, можна зробити висновок, що без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту - 7 000,00 грн; строк кредитування - 14 днів, термін платежу - 21.08.2020, нараховані проценти 1 960 грн. Пунктом 4. Договору визначено, що протягом строку кредиту розмір процентів складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%. Відповідно до п. 8 Договору позичальник має право пролонгувати договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Згідно з пп. 5.5. п. 5 Правил надання грошових коштів в кредит («Стандарт») кредитодавець не пізніше 3 робочих днів з дати укладення договору сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на поточний (картковий) рахунок з використанням реквізитів платіжної картки позичальника. Належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором підтверджується листом АТ «ЮНЕКС БАНК», відповідно до якого кошти у розмірі 7 000,00 грн. було успішно перераховано на картку № [NUMBER] 08.08.2020 о 08:47:34. Крім того, вказане також підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту, згідно якої видача коштів здійснювалася за допомогою системи FINT. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 10.07.2024 у неї виникла заборгованості в загальному розмірі 20 266,00 грн., з яких 6 860,00 грн. заборгованість по тілу кредиту та 13 406,00 грн. заборгованість за відсотками, що повною мірою підтверджується долученим до справи розрахунком заборгованості за період з 09.11.2021 по 10.07.2024 та розрахунком детальних щоденних нарахувань та погашень по договору №0455-1274 від 08.08.2020, станом на 09.11.2021. Жодних доказів на спростування вказаного розміру заборгованості, як і доказів сплати такого боргу, відповідачем до суду не надано. Контррозрахунку щодо позовних вимог відповідач до суду також не надала. Таким чином, суд вважає доведеним вказаний розмір заборгованості, допущений відповідачем за Кредитним договором «Стандарт» №0455-1274 від 08.08.2020. 28.10.2021 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №02/10/2021, відповідно до умов якого останнє передає (відступає) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає належні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Додатковою угодою №1 від 04.11.2021 внесено зміни до деяких пунктів договору. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №02/10/2021 від 09.11.2021 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в загальному розмірі 20 266,00 грн., з яких: 6 860,00 грн. - сума основного боргу за кредитом, 13 406,00 грн. - сума нарахованих процентів. З матеріалів справи вбачається, що нарахування відсотків новим кредитором не здійснювалося. Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд визнає доведеним той факт, що право вимоги за Кредитним договором «Стандарт» №0455-1274 від 08.08.2020 у встановленому законом порядку перейшло до позивача. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн., які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Сплата позивачем судового збору в сумі 3 028,00 грн. при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією №0449420098 від 29.07.2024. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. Згідно з приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. З матеріалів справи встановлено, що 15.02.2024 між позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в особі директора Сердійчук Ярослави Ярославівни та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в особі Керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни укладено договір про надання правової допомоги №15-02/2024. До матеріалів справи також долучено прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Згідно з актом №1 про надання юридичної допомоги від 08.07.2024 сторони погодили надання правових послуг загальною вартістю 9 000,00 грн., що включає надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. по 1 500,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 2 год. по 3 000,00 грн. Із урахуванням наведеного, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн. є завищеним, а тому суд вважає вірним задовольнити вимоги позивача у цій частині частково - у розмірі 4 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved