Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

У серпні 2024 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Шмат Р.П. звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить виключити відомості про батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження дитини №18 від 27 грудня 2016 року, складеного виконавчим комітетом Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, щодо дитини [PERSON] , [INFO] ; визнати батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] та на час смерті був зареєстрований за адресою: село Петрівське Таращанського району Київської області, відносно сина [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , №18 від 27 грудня 2016 року, складеного виконавчим комітетом Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, а саме - присвоїти дитині прізвище батька " [INFO] ", по батькові " [INFO] ". В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 жовтня 2001 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано виконавчим комітетом Стрибізької сільської ради Пулинського району Житомирської області. Після народження [INFO] сина [PERSON] подружнє життя погіршилося і вони стали проживати окремо. У 2010 році позивачка зустріла [PERSON] , з яким з 2012 року почали проживати разом, як сім"я, без реєстрації шлюбу. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] , не було розірвано, державну реєстрація народження дитини здійснена на прізвище [PERSON] , а батьком записано відповідача. Кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною не має. Відповідач ніколи не проявляв будь-яких почуттів до дитини [PERSON] , не приймав участь у його вихованні. У 2022 році [PERSON] був призваний на військову службу по загальній мобілізації. 28.12.2023 заочним рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області шлюб з відповідачем розірвано. 19.04.2024 позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №30. [INFO] під час бойових дій [PERSON] загинув. Через виконання бойових завдань та перебування у зоні ведення бойових дій [PERSON] не встиг встановити своє батьківство щодо сина [PERSON] . Ухвалою суду від 22.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 15.10.2024 за клопотанням представника позивача провадження у справі зупинено у зв"язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи. Згідно ухвали суду від 19.12.2024 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання. 30 грудня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник у судове засідання не з"явилися, надали суду письмові клопотання, в яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення, оскільки дитина [PERSON] не його син, з 2004 року з позивачкою не проживає. Представник третьої особи Пулинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтями 1, 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 27.12.2016, що батьком [PERSON] , [INFO] , записаний [PERSON] , а [PERSON] записана матір`ю. (а.с.7). Відповідно до заочного рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 28.12.2023, зареєстрований виконавчим комітетом Стрибізької сільської ради Пулинського району Житомирської області 27 жовтня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с.5-6). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.04.2024, між [PERSON] та [PERSON] 19 квітня 2024 року укладено шлюб, який зареєстрований Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №30 (а.с.9). З сповіщення про смерть [INFO] від 27.07.2024 № 6/2768, вбачається, що [PERSON] сповіщена про те, що її чоловік, молодший сержант [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу по загальній мобілізації, під час бойових дій, загинув [INFO] в районі населеного пункту Вербове Пологівського району Запорізької області (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2024, виданого Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №00046248519 від 30.07.2024, [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис №189 (а.с.10-11). Згідно довідки №492 від 31.07.2024, виданої Курненською сільською радою Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року (а.с.13). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Житомирської районної військової адміністрації Житомирської області №821/5 від 30.07.2024, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю - [PERSON] , [INFO] , з 30.10.2023 (а.с.14). Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/108-24/20848-БД від 04.12.2024 проведеної Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС, загиблий [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] . Ймовірність походження ДНК-профілів від дитини [PERSON] та біологічних батьків [PERSON] і загиблого [PERSON] , становить не менше ніж 99,99999985% (а.с. 83-95). Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст. 126 СК України). Частиною 2 ст.125 СК України передбачено якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як вбачається зі ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Згідно п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК ), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження цієї дитини. Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року по справі №643/9245/18 зроблено висновок про застосування ст.130 СК України, згідно якого закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Крім того, підпунктом 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З вищенаведених підстав суд приходить до переконання про те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що померлий [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком судової молекулярно-генетичної експертизи. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, та беручи до уваги результати висновку експерта щодо батьківства, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, встановленими та доведеними в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved