Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Приморського районного суду міста Одеси надійшла вказана позовна заява, згідно якої (з урахуванням уточнень від 24 січня 2024 року) [PERSON] просила визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності подружжя на наступне майно: -транспортний засіб марки «RENAULT», модель «DUSTER», VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 2019 року випуску, бежевого кольору; -земельну ділянку площею 0,0492 га з кадастровим номером 5123981400:01:003:3990, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; та стягнути з відповідача компенсацію за частину майна в порядку поділу в розмірі 343 380,00 гривень. Стислий виклад позиції позивачки. В період шлюби сторони по справі придбали наступне майно: -транспортний засіб марки «RENAULT», модель «DUSTER», VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 2019 року випуску, бежевого кольору; -земельну ділянку площею 0,0492 га з кадастровим номером 5123981400:01:003:3990, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного майна відповідно до правовстановлюючих документів є позивачка. Разом з цим, 2 листопада 2020 року рішенням Приморського районного суду міста Одеси шлюб між сторонами розірвано, а відповідач спільно набуте майно утримує у себе. Стислий виклад позиції відповідача. Представник відповідача адвокат Ксенофонтова Ганна Ігорівна не заперечувала проти визнання спільної сумісної власності подружжя на вказане майно, однак заперечувала щодо розміру стягнення компенсації за частину майна в порядку поділу. Процесуальні дії у справі (крім протокольних). -10 листопада 2023 року позов Приморським районним судом міста Одеси передано за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області; -14 грудня 2023 року суддею Роздільнянського районного суду Одеської області Івановою Ольгою Василівною позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків; -9 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання; -25 січня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; -29 лютого 2024 року суддя Ільяшук Антоніна Володимирівна прийняла в провадження справу, оскільки рішенням від 20 лютого 2024 року Вища рада правосуддя задовольнила заяву судді Іванової Ольги Василівни про відставку у зв`язку з поданням заяви; -8 травня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів, задоволено клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції; -18 червня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Ксенофонтової Ганни Ігорівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; -12 серпня 2024 року задоволено клопотання адвоката Ксенофонтової Ганни Ігорівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; -25 жовтня 2024 року відмовлено адвокату Ксенофонтовій Ганні Ігорівні у поновленні пропущеного строку та повернуто зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; -12 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 2 листопада 2020 року Приморським районним судом міста Одеси було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 393 (а.с. 9). В період шлюбу, а саме: 26 серпня 2017 року сторони по справі придбали земельну ділянку площею 0,0492 га з кадастровим номером 5123981400:01:003:3990, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яку оформили на [PERSON] , розмір частки 1/1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 95506465 (а.с. 10), вартість земельної ділянки відповідно до договору купівлі-продажу становить 25 000,00 гривень (пункт 5 Договору), ринкова вартість земельної ділянки складає 24 797,00 гривень (пункт 7 Договору) (а.с. 136 - 139). Далі, 1 лютого 2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ГРУП +» було укладено договір № 5393/401778 купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] придбала транспортний засіб марки «RENAULT», модель «DUSTER», VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , бежевого кольору, вартістю з урахуванням ПДВ 514 880,00 гривень (а.с. 140 - 147). Сторонами у справі не заперечувалось, що вказане майно вони придбали в період шлюбу на спільні кошти. Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачен о, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року в справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), від 22 вересня 2020 року в справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20). Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. При цьому ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач (див.: постанови Верховного Суду: від 29 квітня 2020 року в справі № 210/4854/15-ц, провадження № 61-30421св18 та від 03 червня 2020 року в справі № 487/6195/16-ц, провадження № 61-46326св18). Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Як встановлено судом, сторони по справі придбали транспортний засіб в період шлюбу за 514 880,00 гривень та земельну ділянку за 25 000,00 гривень. Разом з цим, вказане майно перебуває у фактичному користуванні відповідача, позивачка не має можливості вказаним майном користуватись. Водночас суд відхиляє аргументи сторін по справі щодо вартості майна, оскільки сторони не скористалися наданим їм процесуальним законом правом на звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи з метою визначення дійсної вартості спільного сумісного майна подружжя. Жодних експертних висновків отриманих у досудовому порядку щодо вартості рухомого майна, не надано, а тому суд при визначенні розміру компенсації бере до уваги вартість транспортного засобу та земельної ділянки на час їх придбання. При цьому, судом враховано, що представник відповідача при зверненні до суду із зустрічним позовом, вартість майна при його поділі визначав відповідно до договорів купівлі-продажу (а.с. 129 - 131). У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про виплату позивачеві 1/2 вартості автомобіля як компенсації його частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Вважав, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди. Щодо аргументів представника відповідача про відсутність у [PERSON] коштів, суд зазначає, що факт відсутності коштів для одномоментної виплати компенсації позивачці сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивачки треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. У спірних правовідносинах відповідач не втрачає права власності на вказане майно, а стає її одноосібним власником, а тому можлива відсутність у нього коштів для одномоментної виплати компенсації позивачці не є ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Поділ рухомого майна відповідає принципу рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, інтересам обох сторін та узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Розподіл судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина друга статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Заявлена ціна позовної заяви становить - 343 380,00 гривень. Ставка судового збору за подання вказаної позовної заяви становить 3433,80 гривень (1 % від ціни позову). [PERSON] сплатила із вказаної суми судовий збір у розмірі 1073,60 гривень (а.с. 39). А тому з урахуванням пропорційності розміру задоволення позовних вимог, на позивачку покладається судовий збір у розмірі 734,40 гривень (1073,60 - 734,40 = 339,20), на відповідача 2 699,40 гривень (з яких 339,20 підлягають сплаті на користь позивачки, а 2360,20 на користь держави).

Outcome: partial