Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

У липні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до ТОВ «Максимал-Агро» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками в якому просила усунути перешкоди [PERSON] в користуванні земельними ділянками, площею 1,634 га кадастровий номер 1223584000:01:001:0466, та площею 4,8466 га кадастровий номер 1223584000:01:001:0447, які розташовані на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та скасувати державну реєстрацію договорів оренди вищезазначених земельних ділянок, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що позивачці на праві власності належать земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва. 03.02.2009 року між позивачкою та ПП Агрофірма «Старт» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивачка передала ПП Агрофірма «Старт» земельну ділянку площею 4,8466 га кадастровий номер 1223584000:01:001:0447. З державного реєстру речових прав на майно та реєстру прав власності позивачці стало відомо, що її земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ «Максимал-Агро» на підставі договорів оренди землі від №26-12/20 від 12.02.2021 року та №28-12/20 від 12.02.2021 року, проте позивачка не має жодного відношення до укладання зазначених договорів з відповідачем та не підписувала їх. Тобто відповідач без згоди позивачки зареєстрував договіри, які позивачка не підписувала. У зв`язку з цим позивачка була вимушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою суду від 28 липня 2023 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, представники сторін надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належать земельні ділянки, площею 1,634 га кадастровий номер 1223584000:01:001:0466, та площею 4,8466 га кадастровий номер 1223584000:01:001:0447, які розташовані на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення ТСВ, на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку ЯЕ №158426 та ЯЕ №158431. Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 03.02.2009 року між [PERSON] та ПП Агрофірма «Старт» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,8466 га, зі строком дії на 15 років із розміром орендної плати за користування земельною ділянкою - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вказане підтверджується копією зазначеного договору. У свою чергу згідно копій договорів оренди земельних ділянок №26-12/20 від 12.02.2021 року та №28-12/20 від 12.02.2021 року вбачається, що [PERSON] передала земельні ділянки площею 1,634 га кадастровий номер 1223584000:01:001:0466, та площею 4,8466 га кадастровий номер 1223584000:01:001:0447 ТОВ «Максимал-Агро». У розділі орендодавець значаться дані [PERSON] та її підпис. Вказане підтверджується також і копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. В своїх поясненнях позивачка зазначила, що жодного повідомлення від ПП Агрофірма «Старт» про розірвання договору оренди від 03.02.2009 року не надходило, договори оренди від 12.02.2021 року не підписувала та на підтвердження своїх доводів просила призначити почеркознавчу експертизу підпису. Висновком судово-почеркознавчої експертизи №1535-24 від 04.11.2024 року, проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що підпис від імені [PERSON] у розділі "Реквізити та підписи сторін" в графі "Орендодавець" договору оренди землі № 26-12/20 від 12.02.2021 року, виконаний не позивачкою, а іншою особою. Аналогічно підпис на акті- приймання передачі цієї земельної ділянки також виконано іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у розділі "Реквізити та підписи сторін" в графі "Орендодавець" договору оренди землі № 28-12/20 від 12.02.2021 року, виконаний не позивачкою, а іншою особою. Аналогічно підпис на акті- приймання передачі цієї земельної ділянки також виконано іншою особою. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, те, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Встановлені судом обставини, зокрема факт непідписання позивачкою договорів оренди землі № 26-12/20 від 12.02.2021 року та № 28-12/20 від 12.02.2021 року, свідчить про те, що ці договори не були укладені, а також про відсутність волевиявлення власника на передачу земельних ділянок в оренду, що робить користування відповідача цим майном безпідставним. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт реєстрації права оренди земельної ділянки за відповідачем на підставі договору не є підтвердженням волевиявлення позивача на укладення договору оренди. Висновок вказаної судової експертизи у встановленому законом порядку відповідачем не спростований. Інших доказів укладення договору оренди відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, які належить позивачці на праві власності, та вважає за необхідне задовольнити їх шляхом зобов`язання відповідача повернути зазначені земельні ділянки позивачці. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент реєстрації права оренди) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що судом було встановлено факт неукладення спірних договорів оренди, відомості про які були внесені до державного реєстру, суд вважає що вимога про скасування реєстрації таких договорів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Тому у зв`язку із безпідставністю набуття права оренди спірних земельних ділянок необхідно скасувати державну реєстрацію цього права. Відповідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладається на відповідача. Представниця позивачки на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надала докази, а саме договір про надання правничої допомоги, додаток до договору про надання правничої допомоги та акти приймання-передачі 1-4 наданої допомоги до договору про надання правничої допомоги. Суд вважає що сума зазначеного гонорару у розмірі 20000,00 грн цілком обґрунтована. Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме кошти, сплачені за судовий збір - 4294,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 20000,00 грн. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивачка понесла витрати на проведення експертизи у розмірі 18356,47 грн., які також підлягають стягненню з відповідача відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved