Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що він сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , на кожного по частці заробітку (доходу), що загалом становить частину його заробітку (доходу). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.09.2018р. з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , частку від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Судовим наказом судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.05.2024р. з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 13.05.2023р. і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Вважає, що розмір аліментів, що стягуються із нього повинен бути зменшений рішенням суду до 1/3 частки від усіх видів доходу щомісячно, тобто по 1/6 частці на кожну неповнолітню дитину. (з урахуванням вимог зміненої позовної заяви). Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Залокоцька В.Д. надала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідачка не визнає позов та просить відмовити в його задоволенні, оскільки у позовній заяві позивач не зазначив та не додав до позову жодного доказу того, що сталися такі зміни його матеріального, або сімейного стану, або погіршення його здоров`я чи інші обставини, передбачені Сімейним кодексом, як б стали підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач допускає нерегулярну сплату аліментів, у зв`язку із чим виникає заборгованість. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що з позивача примусово стягуються аліменти на користь [PERSON] . Дитина [PERSON] народився [INFO] , до матеріалів справи не додано витягу з актового запису про його народження, з якого б убачався факт визнання позивачем батьківства щодо дитини, враховуючи, що свідоцтво про одруження позивача та відповідача [PERSON] , в матеріалах справи також відсутнє. Тобто не доведено факт батьківства позивача щодо дитини [PERSON] . Крім того, дитина [PERSON] народився [INFO] , тоді як рішення про стягнення позивача на утримання сина [PERSON] ухвалено Шаргородським районним судом 05.09.2018р., тобто наявність у позивача іншої неповнолітньої дитини була йому відома і він не заперечував щодо визначення розміру аліментів у частці від його доходу в розмірі частини. Сімейним кодексом не встановлено яка саме частка від заробітку (доходу) боржника повинна стягуватися у виді аліментів на утримання двох дітей. Посилання позивача на вимоги ст.161 ЦПК України є недоречними, оскільки вказана норма регулює питання видачі судового наказу, тоді як подано позовну заяву про зменшення розміру аліментів. Нормами сімейного законодавства та законодавства про виконавче провадження не встановлено заборони щодо стягнення з боржника аліментів на двох дітей у розмірі, що становить частку його заробітку. Формулювання позовних вимог не ґрунтується на вимогах сімейного законодавства, оскільки вимога про те, що розмір аліментів не може бути більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину встановлена про стягненні аліментів на підставі заяви про видачу судового наказу, проте справа розглядається в позовному провадженні. 22.10.2024р. та 26.12.2024р. представник позивача-адвокат Поночовна Т.Б. для підтвердження позовних вимог та спростування обставин, викладених у відзиві, надала клопотання про долучення доказів до матеріалів цивільної справи, а саме постанови про відкриття виконавчих проваджень; документів, підтверджуючих відсутність заборгованості по сплаті аліментів на двох дітей; документів на підтвердження зміни розміру доходів позивача, погіршення його стану здоров`я і потребу в лікуванні; витягу з держаного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , копію свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В судові засідання позивач [PERSON] та його представник-адвокат Поночовна Т.Б., будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, однак надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити. В судові засідання відповідач [PERSON] та її представник-адвокат Залокоцька В.Д., будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, однак надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримують відзив на позов. В судові засіданні відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою, не з`явилася, однак надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 02.08.2012р. розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно. Заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.09.2018р., змінено спосіб стягнення аліментів, що утримуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , визначивши їх у розмірі частик від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Примусове стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] здійснюється ВДВС Шаргородського РУЮ, ВП №33296663. Крім того, позивач [PERSON] , та відповідач [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження з виправленнями, внесеними до відомостей актового запису №2 про визнання батьківства, зімни внесені у відомості про батька дитини, яким значиться позивач [PERSON] (вказані документи спростовують доводи відзиву відповідачки [PERSON] про відсутність документів, що підтверджують батьківство позивача щодо дитини [PERSON] ). 24.06.2023р. між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Судовим наказом Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.05.2024р., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 13.05.2023р. і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто [INFO] . Примусове стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] здійснюється Березівським ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса), ВП 75578663. Таким чином, на утримання двох неповнолітніх дітей з позивача стягується аліменти загалом у розмірі частини його заробітку (доходу). Позивач [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, що підтверджено копіями консультаційних висновків спеціалістів від 04.10.2024р. та 11.10.2024р. З форми ОК-5 Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу, встановлено, що відсутні нарахування [PERSON] за останні місяці 2024р. (червень-жовтень). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України, \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд наголошує на тому, що обидві дитини позивача мають рівні права на утримання з боку батька, й відповідно позивач, як їх батько несе рівний перед дітьми обов`язок. З огляду на матеріали справи, на утримання дітей від першого шлюбу з [PERSON] та другого шлюбу з [PERSON] позивач сплачує аліменти в загальному частини заробітку, а отже половину заробітку. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23). Позивачем документально доведено погіршення стану його здоров`я і потребу у лікуванні, а також відсутність доходу за останні місяці. Зазначені обставини, суд визнає підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, народження від іншого шлюбу сина [PERSON] , на утримання якого позивач сплачує аліменти відповідно до судового наказу, є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові КЦС ВС від 19.06.2024р. у справі №686/22677/23. Додатково суд враховує визнання позовних вимог відповідачем [PERSON] . Суд надає критичну оцінку доводам відзиву відповідачки [PERSON] про відсутність документів, що підтверджують батьківство позивача щодо дитини [PERSON] , оскільки в ході розгляду справи відповідні документи були надані (та направлені стороні відповідача), що описано вище. Твердження представника відповідачки [PERSON] - адвоката Залокоцької В.Д. про те, що позивач допускає нерегулярну сплату аліментів та має заборгованість, не підтверджено жодними доказами, крім того не впливає на вирішення справи по суті. Доводи представника відповідачки [PERSON] - адвоката Залокоцької В.Д. про те, що дитина [PERSON] народився [INFO] , тоді як рішення про стягнення позивача на утримання сина [PERSON] ухвалено Шаргородським районним судом 05.09.2018р., тобто наявність у позивача іншої неповнолітньої дитини була йому відома і він не заперечував щодо визначення розміру аліментів у частці від його доходу в розмірі частини, суд розцінює критично, оскільки розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Крім того, аліменти на утримання дитини [PERSON] були стягнуті на підставі судового наказу (самостійний вид провадження, який вирізняється безспірністю вимог), тому згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що фактично було із зроблено позивачем. Суд погоджується із твердженням представника відповідача-адвоката Залокоцької В.Д. про те, що Сімейним кодексом не встановлено яка саме частка від заробітку (доходу) боржника повинна стягуватися у виді аліментів на утримання двох дітей і про те, що посилання позивача на вимоги ст.161 ЦПК України є недоречними, оскільки вказана норма регулює питання видачі судового наказу, тоді як подано позовну заяву про зменшення розміру аліментів. Разом із тим, вказані обставини не спростовують висновки суду щодо необхідності зменшення аліментів. Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог в частині необхідності зменшення аліментів не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі\~Серявін та інші проти України\~від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі\~Руїс Торіха проти Іспанії\~від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Таким чином, з врахуванням викладено, суд вважає розумним та справедливим, зменшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей до 1/6 частки доходу (заробітку) щомісячно на кожну дитину, що відповідатиме інтересам дітей. У позовних вимогах [PERSON] просить стягнути аліменти, вказуючи обмеження максимального їх розміру. Однак, слід зазначити, що процесуальний закон встановлює межу максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнуті лише на підставі судового наказу, а саме: 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Якщо справа розглядається у позовному провадженні, максимальний розмір аліментів не передбачений. Також, відповідно\~\~до\~\~п.23\~\~Постанови\~\~Пленуму\~\~Верховного суду\~\~України від 15 травня\~\~2006\~\~року\~\~№3 «Про\~\~застосування судами\~\~окремих норм Сімейного\~\~кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у разі задоволення\~\~судом\~\~ вимоги\~\~про зміну\~\~розміру\~\~аліментів, новий\~\~розмір\~\~аліментів сплачується з дня\~\~набрання\~\~ рішенням\~\~законної\~\~ сили, а не починаючи з дня подачі позову, а отже позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України).

Outcome: partial