Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обґрунтовуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, але рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2023 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області з [PERSON] визначено стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку і доходу щомісячно, починаючи з 19.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач пред`явила виконавчий лист до виконання у 2023 році. Дитина постійно перебувала на її утриманні, від першого шлюбу має ще одного старшого сина. Рішення суду належним чином не виконується, відповідач не сплачував аліменти. Станом на 11.10.2023 виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 132\~600 грн. 31 коп. Відповідач не приймає ніяких мір для погашення заборгованості. Саме тому позивач змушена просити суд стягувати із відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 19.04.2019 по 11.10.2023 у сумі 39204, 74 грн. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області у складі судді Панасюка С.Л. від 06.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 29.11.2023 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позовні вимоги не визнає. Зазначає, що у 2019 році, після конфлікту в сім`ї, задовго до розірвання шлюбу, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх дитини, за результатами розгляду якого постанорвлено рішення про задоволення позову, на його виконання 29.07.2019 видано виконавчий лист. В липні 2019 роки сторони порозумілися і далі проживали однією сім`єю, зароблені кошти приносив в сім`ю. В жовтні 2023 року [PERSON] подала до Ковельського відділу ДВС виконавчий лист про примусове стягнення з нього аліментів. Після відкриття виконавчого провадження у справі про стягнення аліментів на адресу [PERSON] було скеровано розрахунок заборгованості, та у зв`язку з не згодою з такою суму, неможливістю вирішення питання з позивачем, звернувся до суду про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах. Зазначає, що систематично перераховував позивачці кошти, долучає копії чеків. Просить відмовити у позові. 11.12.2023 позивач надала суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідач брав активну участь у справі № 159/2112/2019 щодо стягнення аліментів, а тому заперечення відповідача просить відхилити та стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 39204,74 грн. 24.09.2024 ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської областіу складі судді [PERSON] справу прийнято до свого провадження. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Зазначає, що усі квитанції що подавав відповідач не відповідають повноцінному утриманню дитини. Допомоги від відповідача не було. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справу суду не надавав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства, і прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов?язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов?язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов?язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов?язання. Як зазначено у частині першій статті 196 СК України неустойка може бути стягнена з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів, на відміну від статті 625 ЦК України, відповідно до якої відповідальність за невиконання грошового зобов?язання настає і без вини, тобто за сам факт несплати певної грошової суми. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2019 у справі № 159/2112/19 з [PERSON] ухвалено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всього його доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви з 19.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2023 у справі № 159/5152/23 шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до постанови від 11.10.2023 державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ відкрито виконавче провадження № 72996556 з виконання виконавчого листа № 159/2112/19, виданого 29.07.2019. Станом на 11.10.2023 у відповідача наявна заборгованість у виконавчому провадженні № 72996556, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської облсті ЗМУ МЮ. Враховуючи положення норми частини третьої статті 194 СК України, державним виконавцем було правомірно нараховано заборгованість по аліментах за період 19.04.2019 по 11.10.2023. Отже, за вказаний період може бути нарахована пеня, передбачена статтею 196 СК України. Крім того, суд враховує, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2024 у справі № 159/6926/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ, про звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів, відмовлено. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз?яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв?язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Верховним Судом у постанові від 01.08.2018 по справі № 489/5362/16-ц, при дослідженні аналогічних зазмістом правовідносин, сформовано правовий висновок, відповідно до якого, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, судам необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов?язаних з її матеріальним забезпеченням. Як зазначив Верховний Суд у вищевказаній постанові, обов?язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов?язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Тобто доводи відповідача проти задоволення позову, а саме покликання на те, що про наявність заборгованості зі сплати аліментів він дізнався у 2023 році, після відкриття виконавчого провадження, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки є формальними і такими, що не відповідають правам і законним інтересам дитини. А долучені копії чеків, не є належним доказом щодо сплати аліментів відповідачем, оскільки не містять призначеного розміру щодо сплати аліментів та відсутня інформція щодо призначення платежу саме щодо сплати аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином. Заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем, Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Суд погоджується з наведеним у позові розрахунком пені за період з 19.04.2019 по 11.10.2023, загальна сума якої склала 39204,74 грн. Згідно частин 2, 3\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статтей\~180,\~181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1073,60 грн., від сплати якого позивач на підставі\~Закону України "Про судовий збір"\~була звільнена при пред`явленні позову до суду 03.11.2023 . \~ \~ \~

Outcome: approved