Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та встановлення юридичного факту. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним: [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість спадкового майна становить 250090,00 грн. Як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка, позивачка своєчасно, протягом шестимісячного строку прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Кокаревої Н. М. із відповідною заявою. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із ненаданням належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вищевказане нерухоме майно. Просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме що вона являлася дружиною спадкодавця та визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належав померлому [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник Ткач В. В. не з`явилися, від останньої до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача Селятинської сільської ради не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позовних вимог немає. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, яка не суперечить закону та інтересам сторін, суд вважає, що необхідно ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] (а.с.7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 03.07.2015 року виконавчим комітетом Селятинської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис № 19 (а.с.8). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.05.1965 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.1993 року, [INFO] народився [PERSON] (а.с.65). З довідки Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №782/21 від 04.09.2024 вбачається, що [PERSON] і [PERSON] [INFO] , являється однією і тією ж особою та була дружиною [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10). З довідки Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №1004/02-16 від 12.11.2024 вбачається, що [PERSON] і [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , дійсно був однією і тією ж особою (а.с.66). Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З матеріалів справи вбачається, що встановлення юридичного факту необхідне позивачці для прийняття спадщини після смерті чоловіка. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що юридичний факт між померлим [PERSON] та [PERSON] , як чоловіком та дружиною, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом суд виходить з наступного: Судом установлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Вказане підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8, 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами 1938 року побудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок та довідки-характеристики №117 від 09.07.2024 року виданих ФОП [PERSON] (а.с. 11,19). З копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.12.2015 року вбачається, що після смерті [PERSON] у Путильській державній нотаріальній конторі зареєстрована спадкова справа №151-2015 (а.с.8). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 151/2015 Путильської державної нотаріальної контори, позивачка своєчасно, на протязі шести місяців, вступила в управління та розпорядження спадковим майном. Інших спадкоємців, згідно ст. 1261 ЦК України, немає (а.с. 36-45). Згідно копії постанови державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Кокаревої Н.М. від 02.07.2024 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку із ненаданням останньою належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вищевказане нерухоме майно (а.с. 18). При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з матеріалів справи, за померлим [PERSON] числився житловий будинок з господарськими будівлями, 1938 року побудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved