Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

30 вересня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товарна Універсальна біржа «Клондайк», приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димов Олександр Сергійович, в якому позивач просить визнати договір купівлі-продажу № 204 №19, розташованої у будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , яка на той час діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] , посвідчений [INFO] та Товарно-Універсальній біржі «Клондайк» та зареєстрований 08.02.2001 у КП «ММБТІ» - дійсним. Позовна заява мотивована тим, що 02.02.2001 р. на Товарно-універсальній біржі «Клондайк» між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] , який зареєстрований в КП ММБТІ. Свої зобов`язання за договором сторони виконали. [INFO] покупець за договором [PERSON] померла і її єдиний спадкоємець позивач звернулась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва через відсутність нотаріального посвідчення договору. Через це позивач змушена звернутись до суду. 04 жовтня 2024 року відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 01 листопада 2024 року надійшла заява приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димова О.С. про розгляд справи за його відсутності. 14 листопада 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 08 січня 2025 року надійшла заява представника позивача адвоката Разумовського О.А. про проведення судового засідання за відсутності позивача [PERSON] та її представника адвоката Разумовського О.А. Відповідачі та представник Товарно-Універсальної біржи «Клондайк» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, правом на подання відзиву на позов та пояснень не скористалися. Враховуючи повторну неявку відповідачів та третьої особи, заяву представника позивача, третьої особи приватного нотаріуса, у відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 02 лютого 2001 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила цілу квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір складено й зареєстровано на Товарній Універсальній біржі «Клондайк» , реєстрований № 204, а також зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.02.2001 р. за реєстровим №17543. [INFO] померла [PERSON] . Згідно з копією спадкової справи № 29/2024, заведеної після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Димова О.С. із заявою про прийняття спадщини. 26 вересня 2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димовим О.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, не може бути прийнятий нотаріусом в якості документа, що підтверджує право власності, оскільки договір купівлі-продажу укладений з недотриманням вимог статті 47, 227 ЦК УРСР, чинного на час укладення договору обов`язковість нотаріальної форми угоди. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкодавцю [PERSON] належала квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 02.02.2001 р. на Товарній Універсальній біржі «Клондайк» та зареєстрованого в КП «ММБТІ». На момент укладення договору купівлі-продажу правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 р. на підставі ЦК України N 435-IV (435-15) від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004 р. Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що до яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Разом з цим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», на яку є посилання у договорі купівлі-продажу, дозволяла членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, на дату укладання договору купівлі-продажу квартири, в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року. Разом з цим, у відповідності з\~ч.2 ст. 47 ЦК УРСР\~(у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. З матеріалів справи встановлено, що вищевказаний договір купівлі-продажу був укладений на біржі відповідно до ЗУ "Про товарну біржу", зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», виконаний сторонами, але на теперішній час укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна неможливо у зв`язку зі смертю покупця. При вказаних вище обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved