Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] через свого представника, адвоката Заярну М.А., звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з заявою про встановлення факту та просить встановити факт проживання [PERSON] з бабусею [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заяву мотивувала тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після смерті бабусі відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Вона є єдиною спадкоємицею за законом по праву представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України. Після смерті бабусі вона протягом 6-ти місячного строку з дня відкриття спадщини не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що прийняла спадщину, відкриту після її смерті, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживаючи з бабусею на час відкриття спадщини за однією адресою: [ADDRESS] . Вона здійснювала за нею догляд, адже у силу свого хворобливого стану та віку бабуся потребувала постійного її догляду та піклування. Вона придбавала бабусі продукти харчування, необхідні ліки, предмети гігієни та побутові товари. Для відкриття спадкової справи нотаріусу необхідно підтвердити факт проживання зі спадкодавцем за однією адресою на підставі рішення суду, тому вона вимушена звернутись до суду. Спір щодо спадкування відсутній. У судовому засіданні 12.07.2024 представник заявниці, адвокат Заярна М.А., підтримала заяву про встановлення факту, просила задовольнити з підстав, які у ній викладені. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні 07.11.2024 підтримала заяву про встановлення факту, просила задовольнити. Пояснила суду, що бабуся [PERSON] , стала проживати з нею з 10.05.2023 по [ADDRESS] . Вони як могли надавали їй допомогу. Бабуся проживала у них до смерті, а саме до [INFO] . Померла вона у них вдома. З травня 2023 року бабуся проживала тільки у них. Спадкоємицею після бабусі є лише вона. Знайомі порекомендували їй не звертатись до нотаріуса у шестимісячний строк, тож вона цього і не зробила. Думала, що вона і так є спадкоємицею. У [PERSON] родичів не залишилось. У судове засідання 23.12.2024 заявниця [PERSON] та її представник, адвокат Заярна М.А., не з`явились. У заяві від 23.12.2024 представник заявниці, адвокат Заярна\~М.А., просила розглянути справу за відсутності заявниці та її представника. Заінтересована особа участі у розгляді справи не брала. У клопотанні від 18.06.2024 представник заінтересованої особи просив розглянути справу без участі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Заперечень по суті заяви про встановлення факту у даному клопотанні не висловлено. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її дочкою. [PERSON] була її свекрухою. Коли [PERSON] захворіла, то вона повезла її до лікарні, де їй зробили операцію на серці. Вона пробула у лікарні 3 дні і свідок відвезла її додому. Потім [PERSON] знову потрапила до лікарні, звідки вони її вже забрали до себе додому10.05.2023. Коли [PERSON] померла [INFO] , то вона викликала поліцію. [PERSON] хоронили з її будинку. Вона проживає з донькою та онуком. Втрьох вони зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З лікарні вони забирали її до себе, щоб вона у них жила. В інші періоди [PERSON] з ними не проживала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши у судовому засіданні доводи заявниці [PERSON] та її представника, адвоката Заярної М.А., допитавши свідка та дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.07.2023 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса), [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 0984/02-20 від 26.04.2024, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 08.07.1999 по день смерті [INFO] . Разом з нею за вказаною адресою на день смерті спадкодавця зареєстрованих осіб не було (а.с. 8). Як видно з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №\~00044737974 від 26.04.2024, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). За змістом свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.11.2012 Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 30.01.2024 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса), батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Отже, [PERSON] є бабусею [PERSON] . Як видно з довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1604405-2024 від 26.04.2024, [PERSON] з 22.10.2011 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). За змістом свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 29.12.2015 (а.с. 9) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 51226135 від 29.12.2015 (а.с. 10), за життя [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Листом № 712/01-16 від 25.06.2024 Запорізька районна державна нотаріальна контора повідомила суд, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , ніхто зі спадкоємців за прийняттям спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась (а.с. 41). Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 у справі №\~572/1774/20. Таким чином, для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суду необхідно встановити, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті; чи було для спадкодавця це місце постійним місцем його проживання або тимчасовим; чи проживав спадкоємець разом зі спадкодавцем до його смерті; характер та період проживання спадкоємця зі спадкодавцем. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст.\~80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом листа відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області № 4937/44/01/13-2024 від 14.06.2024, 23.07.2023 до відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102», що 23.07.2023 за адресою: [ADDRESS] померла бабуся [PERSON] , [INFO] , слідів насилля на тілі немає, на ногах були трофічні виразки, тіло знаходиться в кімнаті на ліжку, проживали разом впродовж трьох місяців. Заявник: [PERSON] . Вищевказане повідомлення зареєстровано до Журналу єдиного обліку ВП № 6 за № 5676 від 23.07.2023, внесено до бази ІПНП та прийнято рішення згідно Закону України «Про звернення громадян», матеріал списано до справи № 84/224 (а.с. 60). Листом № 178/01-14 від 16.08.2024 сімейний лікар КНП «Долинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON] надала адвокату [PERSON] наступну інформацію: \~померла [PERSON] після чергового стаціонарного лікування, у зв`язку з погіршенням загального стану та неможливістю самостійного обслуговування, була перевезена додому до онуки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; \~з 20.06.2023 неодноразово оглянута лікарем загальної практики-сімейним лікарем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; \~23.07.2023 виявлено труп [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; \~23.07.2023 видано лікарське свідоцтво про смерть № 13, причина смерті: ішемічна хвороба серця (а.с. 61). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 401/08-07 від 16.09.2024, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала без реєстрації з травня 2023 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою на день смерті спадкодавця проживали: невістка [PERSON] ; онука [PERSON] ; правнук [PERSON] . Це підтверджується актом від 08.08.2024, складеним депутатом Білою Н.М. та сусідами [PERSON] , [PERSON] (а.с.62). Суд констатує, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що проживання померлої [PERSON] та заявниці [PERSON] не було постійним. Так, заявниця [PERSON] пояснила суду, що її бабуся [PERSON] , проживала з нею по [ADDRESS] , у період з 10.05.2023 та по день смерті, а саме до [INFO] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона проживає з донькою [PERSON] та онуком за адресою: [ADDRESS] . 10.05.2023 вони забрали [PERSON] з лікарні до себе додому після операції на серці, щоб та у них жила. [PERSON] померла [INFO] . В інші періоди [PERSON] з ними не проживала. Отже, проживання [PERSON] з заявницею було фактично вимушеним та обумовлено погіршенням стану її здоров`я та неможливістю самостійного обслуговування, що також відображено у листі сімейного лікаря КНП «Долинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Заруденської Н.В. № 178/01-14 від 16.08.2024. Спільне проживання [PERSON] та [PERSON] було нетривалим (менше трьох місяців), що не дає змоги визначити його як постійне проживання. Суд зауважує, що надані заявником довідки Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області суперечать одна одній та фактично підтверджують проживання померлої [PERSON] у період з травня 2023 до дня її смерті за різними адресами. Інших доказів факту постійного проживання спадкодавця із заявницею суду не надано, клопотань про їх витребування не заявлялось. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що заяву про встановлення факту слід залишити без задоволення, оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували, що заявниця [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини. Також суд не може не врахувати й наступне. Так, для підтвердження прийняття спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, на що посилається [PERSON] у заяві про встановлення факту, має значення встановлення факту саме постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом із тим, у прохальній частині заявниця просить встановити факт її проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини, а не факт постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини як того вимагає ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, встановлення факту про який просить заявниця не буде мати юридичного значення для реалізації нею права на оформлення спадщини.

Outcome: dismissed