Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

02.09.2024 представник позивачів [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій уточнивши вимоги просить: - встановити факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , так як проживав разом з нею за однією адресою на день її смерті та фактично вступив в управління і володіння спадковим майном; - встановити факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] ; - встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) ХР №0102722, виданий на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] ; - визнати за кожним із позивачів по частині у праві на земельну частку (пай) по КСП «Гонтово-Ярське», що належало [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0102722, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що після смерті бабусі [PERSON] , прізвища якої в документах зустрічаються як [PERSON] та [PERSON] , спадкова справа не відкривалась. Її син - батько позивачів [PERSON] на час смерті своєї матері фактично проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим вважали, що прийняв спадщину після її смерті. Після смерті батька позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких відкрито спадкову справу, однак в оформленні спадкових прав відмовлено, оскільки через розбіжності в написанні прізвища [PERSON] у правовстановлюючих документах не підтверджено її родинний зв`язок із сином [PERSON] та прийняття ним спадщини після смерті матері, а також належність їй сертифікату на право на земельну частку (пай), оригінал якого втрачено, тому змушені звернутися до суду. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 03.09.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження. Представник позивачів надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Перекіп Валківського району Харківської області народилася бабуся позивачів [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва по народження серії [NUMBER] , актовий запис №1 від 07.02.1910, повторно виданого 19.02.1985. Згідно штампу Валківського РВВС Харківської області на підставі цього свідоцтва про народження видано паспорт серії [NUMBER] 21.03.1985. В судовому засіданні позивачі пояснили, що бабуся перший раз вийшла заміж в кінці 1920-х років за [PERSON] . Так як були заможною родиною, під час розкуркулювання їх сім`ю вигнали на вулицю, а першого чоловіка бабусі - [PERSON] забрали в невідомому напрямку, більше його ніхто не бачив. Бабуся не любила згадувати про цей час, можливо тому змінила прізвище на дівоче, а документи про шлюб знищені. В 1940 вийшла заміж за дідуся - [PERSON] , який мав вже 4 дітей, так як його дружина померла, батько п`ята в сім`ї дитина. Пам`ятають діда благородної натури, сильної вроди, дожив до 106 років від народження. Із висновку зав. бюро РАЦС виконавчого комітету Валківської районної ради у справі про відновлення запису акта від 21.02.1995 за заявою [PERSON] , відновити запис акту про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] за 1940 рік по с. Гонтів Яр неможливо через відсутність документів, стверджуючих факт реєстрації шлюбу. За повідомленням завідуючого архівом РАЦС №704 від 06.12.1996 за заявою [PERSON] , запис акту про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] за 1938 рік по с. Гонтів Яр Валківського району в архівах органів ЗАГС Харківської області відсутній. Книги про шлюб збереглися частково. Разом з тим, за даним посвідки про народження серії [NUMBER] , [INFO] в сел. Старі Валки Валківського району Харківської області народився батько позивачів [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис від 08.02.1941, що підтвердили позивачі в судовому засіданні. Окрім того, 19.01.1968 колгоспом «Шлях Леніна» с. Гонтів Яр на ім`я [PERSON] , [INFO] , видано посвідчення № [NUMBER] про призначення пенсії по старості. 16.12.1999 за № 86 на ім`я [PERSON] Валківською РДА зареєстровано сертифікат серії ХР №0102722 про право на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебувала в колективній власності КСП «Гонтово-Ярське» (СТОВ «Агроном»). Але вже 27.04.2000 договір оренди цієї земельної частки (паю) за № 393 з СТОВ «Агроном» уклала власник сертифікату серії ХР №0102722 [PERSON] , що проживає в с. Кантакузівка Валківського району Харківської області. [INFO] в с. Кантакузівка Валківського району Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №06 від 12.03.2001. Зі змісту інформації Валківської ДНК Харківської області №505/02-14 від 21.05.2024, спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] не відкривалася. [PERSON] був спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] , однак у виданій 08.02.1941 посвідці про його народження мати записана як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] спадкодавець записана як [PERSON] , в зв`язку з чим їх родинний зв`язок не підтверджено в повному обсязі. Із інформації Валківського відділу ГУ ДМС України в Харківській області від 13.11.2024, за даними ІП «Паспорт громадянина СРСР» ЄІАС УМП ДМС України [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Перекіп Валківського району Харківської області документована паспортом колишнього СРСР зразка 1974 року [NUMBER] Валківським РВВС Харківської області від 21.03.1985, паспорт виданий на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] Валківським ЗАГС Харківської області від 19.02.1985 на ім`я [PERSON] . За обліками ІП «Заява про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР» ЄІАС УМП ДМС України заяви про видачу паспорта зразка 1974 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , відсутні. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ч.1 ст.1276 ЦК України встановлює, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З огляду на викладене, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивачів, оскільки наведені докази в сукупності свідчать, що померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] , але розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах перешкоджають оформленню спадщини в передбаченому законом порядку, тому встановлення факту родинних відносин є обґрунтованим, що відповідає положенням п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України. Окрім того, зі змісту інформації Валківської ДНК Харківської області №505/02-14 від 21.05.2024, для оформлення спадщини в нотаріальній конторі не підтверджено місце відкриття спадщини щодо майна [PERSON] . Із наданих представником позивача доказів, батько позивачів [PERSON] 25.06.1965 уклав шлюб із [PERSON] , уродженкою м. Сєвєродонецьк Луганської області, після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , там же складено актовий запис №474. [INFO] в м. Сєвєродонецьк Луганської області у них народився позивач [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №556 від 18.05.1966. [INFO] в м. Сєвєродонецьк Луганської області у них народилася позивач [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №728 від 09.06.1970. За інформацією Гонтів`ярського старостинського округу №03.04-47/37 від 07.11.2024, [PERSON] проживала в с. Водопій з 1977 року по [INFO] в колгоспній квартирі у родині свого сина [PERSON] разом з онуками позивачами у справі, що підтверджується даними із погосподарських книг. В судовому засіданні позивачі підтвердили, що після одруження батьків, якийсь час проживали в м. Сєвєродонецьк Луганської області, але потім переїхали до с. Водопій, де проживали до 1985 року, після чого баба переїхала до с. Кантакузівка, де купила хату, проживала з батьком та його сім`єю до смерті за однією адресою. Із даних паспорту громадянина України серії [NUMBER] , позивач [PERSON] зареєстрував шлюб 01.11.1986 із [PERSON] , з 25.07.1990 значиться зареєстрованим за місцем проживання сім`ї в м. Харків. Мати позивачів [PERSON] померла [INFO] , місце смерті: с. Кантакузівка, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №23 від 01.07.1993, складений Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області. За повідомленням Сніжківського старостинського округу № 03.16-48/329 від 07.11.2024, [PERSON] , 1910 р.н., на день смерті [INFO] за даними по господарської книги не була зареєстрована на території колишньої Сніжківської сільської ради, але протягом 1996-1998 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , звідки вибула 22.12.1998 в Полтавську область. Позивач [PERSON] пояснила, що дійсно бабуся приїхала до неї на постійне проживання в грудні 1998 року, але не витримала, так як чоловік зловживав алкогольними напоями, через пів року повернулася в с. Кантакузівку до батька, чи реєструвалась, не знає. Згодом, через два місяці також виїхала за нею, розлучившись з чоловіком, спочатку жила в с. Кантакузівка, в 2022 році купила хату в с. Сніжків. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00046704951 від 28.08.2024, 10.02.1996 Новачиською сільською радою Хорольського району Полтавської області складено актовий запис №2 про шлюб [PERSON] із позивачем [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] . Зі змісту свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] після розірвання шлюбу залишила прізвище [PERSON] , актовий запис №53 від 31.05.2005, вчинений ВРАЦС Хорольського РУЮ Полтавської області. За даними паспорту громадянина України серії [NUMBER] зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] з 30.08.2014 по 01.02.2022 за адресою: [ADDRESS] у сусідів, як пояснила позивач, так як через смерть власника неможливо було прописатись, але проживала фактично з батьком, згодом купила будинок в с. Сніжків. Згідно акту обстеження сумісного місця проживання №03.16-48/250 від 16.07.2024, [PERSON] та його мати [PERSON] до часу її смерті фактично проживали разом за адресою: [ADDRESS] , що позивачі підтвердили в судовому засіданні, наполягали, що всі разом проживали за цією адресою з 1985 року, згодом вони виїхали, створивши свої сім`ї, мати померла, а батько з бабою проживали весь цей час разом до смерті. Згідно ч.2 ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути підставою для відмови в реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК України). Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об`єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов`язки спадкодавця. За ч.1\~ст.1221\~ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із аналізу досліджених в судовому засіданні доказів в сукупності, померла фактично не покидала с. Кантакузівку з 1985 року, лише періодично відвідувала онуків, але на час смерті [INFO] постійно проживала разом із сином за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про те, що він прийняв спадщину після смерті матері. Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України. Батько позивачів [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №26 від 21.11.2012, складений Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області. Зі змісту інформації Валківської ДНК Харківської області №505/02-14 від 21.05.2024, спадкова справа №87/2013 після померлого [PERSON] відкрита 26.04.2013 на підставі заяви позивача [PERSON] про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №195. Спадкоємець за законом позивач [PERSON] 08.05.2013 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №203. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 21.05.2024 до нотаріальної контори не надходили. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . Заповіт [PERSON] відсутній. До складу належного [PERSON] спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 5,69 умовних кадастрових гектар у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Гонтово-Ярське» (СТОВ «Агроном»). Але за повідомленням Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Харківській області №934/336-23 від 26.09.2023, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зареєстровано сертифікату серії ХР №0102722 на ім`я [PERSON] , а не [PERSON] , запис про реєстрацію державного акту на земельну ділянку, виданого на підставі такого сертифікату, відсутній. Окрім того, цей сертифікат не надано до нотаріальної контори. У зв`язку з відсутністю оригінала сертифіката на право на земельну частку (пай) та необхідністю встановлення фактів, що мають юридичне значення (факт прийняття спадщини, факт родинних відносин, факт належності права на земельну частку (пай) спадкодавцю [PERSON] ) нотаріальна контора не може оформити спадкові права на належне спадкодавцю [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,69 умовних кадастрових гектар у землі СТОВ «Агроном». Як зазначив нотаріус, питання спадкування належного спадкодавцю [PERSON] права на земельну частку (пай) має бути вирішене спадкоємцями за законом в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пп.4.16 п.4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005,\~у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. За змістом п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зібрані у справі докази вказують на належність [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР №0102722, виданого на ім`я [PERSON] , тому суд встановлює факт належності їй правовстановлюючого документу, що відповідає положенням п.6 ч.1 ст.315 ЦПК. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивачі у справі є єдиними спадкоємцями за законом, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті баби та батька позивачів, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved