Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

11 грудня 2024 року ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за договором позики № 76295444 від 29.09.2023 року в розмірі 20700.00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 17.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без участі представника та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті\~223\~та статті\~280 ЦПК України. Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті\~223\~та статті\~280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2\~статті 247 ЦПК України\~суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч. 1ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.1\~ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 вересня 2023 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 76295444 за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 6000 грн на строк 20 днів, тобто до 18.10.2023 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 2,5% за день користування. Зобов`язання за договором [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 20700 гривень, з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Зібрані докази вказують на те, що між ТОВ "ФК "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено в електронній формі договір позики, на виконання якого ТОВ "ФК "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перерахувало на банківський рахунок відповідача кредит у розмірі 6000 грн., [PERSON] зобов`язався повернути кредит через 20 днів, тобто до 18.10.2023 року і сплатити проценти за користування кредитом. Після закінчення строку позики [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, договір позики укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором оАd6DL3fWk. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Позивачем був укладений Договір факторингу №14/06/21. Згідно з п.1.1. вказаного Договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові\~право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав\~до третіх осіб -\~Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.10 зворотна сторона). Положеннями п.2.2.1 вищевказаного Договору факторингу визначено,\~що права вимоги, що передаються фактору для здійснення факторингу, є дійсними.\~ 28.07.2021 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 була укладена Додаткова угода №2 в частині строку повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надання інформації про фактора (а.с.10). Також, 27.02.2024до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 була укладена Додаткова угода №20, згідно з якою на користь Позивача було відступлено права вимоги згідно з Реєстром боржників №18 від 27.02.2024 (а.с.11-13). Відповідно до Реєстру боржників № 18 від 27.02.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20700,00 грн., з яких: -\~6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -\~14700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; -\~0,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с.13). \~Згідно ч.1\~ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Проценти відповідно до\~ст.\~1048\~ЦК\~України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до\~ст. 1048\~ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. \~Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048\~ЦК України. \~\~Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як\~ст.\~625\~ст.\~1048\~ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~ст.\~625\~ст.\~1048\~ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Суд, дослідивши договір позики № 76295444 від 29.09.2023 року встановив, що умови договору, на яких ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділах договорів, які регулюють правомірну поведінку сторін. \~При цьому вказаний договір також містить окремі розділи, що регулюють відповідальність позичальника. Окрім цього, як слідує з наданих ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позикодавці нараховують саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі\~ст.\~625\~ст.\~1048\~ЦК України. З наданих ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавці продовжували нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~Відповідачу не нараховувалось. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі\~ст.\~625\~ЦК\~України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позивних в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 20 днів за договором позики. Нарахування відсотків в сумі 14700,00 гривень позивачем не деталізовано. За умовами договору позики сторони встановили строк кредитування - 20 днів, тобто до 18.10.2023 року. \~\~\~Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 20 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Отже, виходячи з того, що строк кредитування за договором позики № 76295444 від 29.09.2023 року закінчився 18.10.2023 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору. З Додатку №1 до договору позики вбачається, згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки видно, що розмір заборгованості відповідача за процентами за 20 днів складає 1200,00 грн (а.с.7), Отже, виходячи з того, що строк кредитування за договором позики № 76295444 від 29.09.2023 року закінчився 18.10.2023 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. \~ Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Враховуючи вищевикладене на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість зі сплати тіла кредиту у розмірі 6000 грн. та 1200 грн. процентів, а всього 7200,00 грн. Саме такий розмір заборгованості на переконання суду відповідає існуючій домовленості сторін. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов потрібно задовольнити частково. Пред`являючи позов, позивач поніс 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.1) . Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 34.8 % відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 1053.74 грн судового збору (3028.00 * 34.8% = 1053.74). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial