Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У черні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати особистою приватною власністю [PERSON] садовий будинок [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що 15 травня 2003 року позивачка отримала в дар земельну ділянку площею 0,0547 га, розташовану на території Новомосковського району Дніпропетровської області, садове товариство «Степная даль» Піщанської сільської ради, що була надана для ведення садівництва. Право власності на зазначену земельну ділянку набуте позивачко на підставі договору дарування, посвідченого 15 травня 2003 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Спіренкової Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-553. Того ж дня, тобто 15 травня 2003 року позивачка отримала у дар незакінчений будівництвом садовий будинок готовністю 36% з надвірними побудовами: сарай Б., [PERSON] , огорожа № 1, колодязь К, що розташований в с.Новоселіка Новомосковського району Дніпропетровської області, садове товариство «Степная даль» на земельній ділянці 0,0547 га. Договір дарування також був посвідчений державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Спіренковою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-551. 30 грудня 2004 року позивачка отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВА № 175976, виданий Новомосковським районним відділом земельних ресурсів, кадастровий номер 1223285500:01:314:0017. Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації садового будинку літ А-1 з терасою літ.а, вбиральня літ. В, літній душ літ. Г за адресою: 51283, садівниче товариство «Степная даль» № 11 Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області: початок будівництва квітень 1993 року, закінчення будівництва серпень 2008 року. 23 жовтня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб, а 24 березня 2016 року за позивачкою зареєстроване право власності на зазначений вище садовий будинок, закінчений будівництвом. 19 січня 2019 року шлюб між подружжям було розірвано, в подальшому позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] . Таким чином, позивач наполягає на тому, що набула право власності на нерухоме майно до реєстрації шлюбу з [PERSON] , однак державна реєстрація готовності завершеного будівництвом садового будинку відбулася в період шлюбу з [PERSON] , тому саме в судовому порядку позивачка просить визнати цей садовий будинок її особистою власністю. Зави та клопотання сторін. Представник позивача адвокат Келембет І.М. звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач відзив на позов не подав, повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача провів заочний розгляд справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року відкрите загальне позовне провадження по справі (а.с. 33). Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року призначено розгляд справи по суті (а.с. 49 Фіксація судового процесу, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, не здійснювалася, в зв`язку з неявкою сторін. Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Встановлені в судовому засіданні обставини. На підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Спіренковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-553, [PERSON] , отримала в дар земельну ділянку площею 0,0547 га, розміщенгу4 на території Новомосковського району Дніпропетровської області, садове товариство «Степная даль», Піщанської сільської ради, надану для ведення садівництва (а.с. 4-5). На підставі договору дарування незакінченого будівництвом садового будинку, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Спіренковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-551, [PERSON] , отримала в дар незакінчений будівництвом садовий будинок готовністю 36%, з надвірними побудовами: сарай Б, вбиральня В, огорожа № 1, колодязь К, що знаходиться за адресою: с.Новоселівка, новомосковського району, Дніпропетровської області, садове товариство «Степная даль», розташований на земельній ділянці площею 0,0547 га (а.с. 6-7). Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП № 182153421684 від 15 грудня 2015 року доводиться закінчення будівництвом об`єкту готового до експлуатації. Початок будівництва квітень 1993 року, закінчення будівництва серпень 2008 року. Загальна площе садового будинку становить 31,2 кв.м. (а.с. 8-10). 24.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Старовою О.С. здійснено державну реєстрацію права власності на садовий будинок загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності, в тому числі є зазначена вище Декларація про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП № 182153421684 від 15 грудня 2015 року (а.с.11-12). 30 грудня 2004 року позивачка отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВА № 175976, виданий Новомосковським районним відділом земельних ресурсів, кадастровий номер 1223285500:01:314:0017, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянку (а.с. 13-18). [PERSON] та [PERSON] 23 жовтня 2015 року зареєстрували шлюб, після чого прізвище дружині було присвоєно [PERSON] , про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб (а.с. 19). Шлюб між цим подружжям було розірвано 19 січня 2019 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 20). 19 вересня 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після чого прізвище дружині було присвоєно [PERSON] (а.с. 21). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. \~ \~ \~ \~ \~Статтею 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму\~ВСУ №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 405/2391/15-ц та від 21 листопада 2018 року у № 372/504/17 зазначив, що у ст.\~60\~СК України законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У відповідності\~до вимог\~частини третьої\~ст.\~57\~СК України особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Подані позивачем докази свідчать про те, що право власності на спірне нерухоме майно набуте позивачкою в дар до реєстрації шлюбу з [PERSON] , на підставі відповідних договорів дарування, садовий будинок закінчений будівництвом у 2008 році також до реєстрації шлюбу з відповідачем. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню, за [PERSON] слід визнати право особистої приватної власності на сажовий будинок [ADDRESS] . Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1982 гривні 50 копійок.

Outcome: approved