Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 червня 2021 року між ТОВ «Займер» та відповідачем укладений кредитний договір №196762 в електронній формі відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2000,00 грн строком на 29 днів з стандартною процентною ставкою 2% в день або 730% річних. Даний кредитний договір був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронний підпис), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися. Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Позикодавець виконав свій обов`язок, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , яка зазначена відповідачем в кредитному договорі, однак відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 25 червня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 10400,00 грн, з яких: 2000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8400,00 грн прострочена заборгованість за процентами. 17 лютого 2022 року між ТОВ «Займер» та позивачем було укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Позивач отримав право вимоги до відповідача на суму 10400,00 грн. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №196762 від 14 червня 2021 року в розмірі 10400,00 грн, а також судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Відповідач була повідомлена про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомлення, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 14 червня 2021 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладений кредитний договір №196762 в електронній формі. Відповідно до його умов товариство надає фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 13 липня 2021 року, строк дії договору 30 днів, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. (п.1.2. договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.3. договору). За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору). Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки (п.2.3 договору). Отже сторони договору погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 14 червня 2021 року. Відповідач отримав кошти, про що свідчить довідка ТОВ «Платежі онлайн» від 20.05.2024 року №2998/05, про проведення транзакції через платіжний сервіс «Platon» 14 червня 2021 року на суму 2000 грн на платіжну картку [NUMBER] (RAIFFEISEN BANK AVAL). Позичальник свої зобов`язання належними чином не виконує. Згідно наданого розрахунку за кредитним договором №196762, розміщеного у виписці, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 21 травня 2024 року становить 10700,00 грн, з яких: 2000,00 грн прострочене тіло, 8400,00 грн прострочені відсотки, 300,00 грн пеня, штраф. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа № 301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження №61-10005св21), з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. 17 лютого 2022 року ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підписано договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в Реєстрі боржників (додаток №1 до цього договору), в тому числі і за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . Відповідного до 6.2.3 права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. В разі невиконання фактором вимог п.7.2 договору договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання фактором зобов`язань щодо сплати другої частини ціни продажу договір вважається неукладеним, а клієнт повертає фактору першу частину ціни продажу, сплачену відповідно до п.7.2 договору. Відповідно до п.7.2 договору факторингу фактор здійснює плату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п.7.1 договору, двома платежами: 155 989, 54 грн (50%) - протягом п`яти робочих днів з дати підписання договору, 155 989, 54 грн (інші 50%) - протягом 20 робочих днів з дати підписання цього договору. Ціна за придбання прав вимоги складає 311 979,08 грн ( п.7.1 договору факторингу). Тобто сторони договору передбачили умови оплати як умову укладення договору факторингу. В той же час право вимоги може перейти лише в разі укладення договору. На підтвердження укладення договору факторингу та переходу прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» останнім надано договір факторингу та витяг з реєстру боржників, який містить характеристику права вимоги переданих фактором клієнтом за договором та боржників за основними договорами, а саме відомості про боржника, номер договору, дату укладення договору та закінчення договору, сума виданого кредиту, залишок тіла кредиту, залишок по відсоткам та загальна сума заборгованості. Інших доказів не надано. Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу та відповідно про укладення договору. Таким чином, відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору позбавляє суд можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 2 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач в позовній заяві просив розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, будь-яких заяв та клопотань щодо витребування доказів не подавав. Натомість суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем та наявність права звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №196762 від 14 червня 2021 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати, понесені позивачем, залишаються за ним.

Outcome: dismissed