Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

В листопаді 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Сидоренко Т.В. звернулась до суду із завою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] у м. Гоф Німеччина померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді кв. [ADDRESS] . [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері, на час відкриття спадщини постійно проживала разом із нею однією сім`єю в м. Гоф Німеччина. У встановлений діючим законодавством строк до уповноважених органів із заявою про прийняття спадщини після смерті матері вона не зверталась, оскільки постійно проживала разом з померлою. В жовтні 2024 року [PERSON] звернулась до ПН ММНО Рибачук О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте їй було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, що підтверджують фактичне проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті (відкриття спадщини). Між тім, [PERSON] протягом тривалого часу (починаючи з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України) проживала разом зі своєю матір`ю в м. Гоф Німеччина, доглядала за нею, після її смерті здійснила її поховання. Однак на теперішній час встановлення факту проживання заявника разом із її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент відкриття спадщини інакше, ніж в судовому порядку, не виявляється можливим. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення її спадкових прав. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, а саме [INFO] . Також заявник просила суд викликати для допиту в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено її до розгляду; витребувано у ПН ММНО Рибачук О.В. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 12.12.2024 від ПН ММНО Рибачук О.В. надійшли витребувані відомості. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Сидоренко Т.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 06.11.2024 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявниця є його двоюрідною сестрою, а померла [PERSON] його тіткою - рідною сестрою його матері, які є між собою двійнятами. Фактично вважав [PERSON] своєю другою мамою, оскільки не мав батька, проживав з нею разом з дитинства та зі своєю двоюрідною сестрою, якою є [PERSON] . Після повномасштабного вторгнення заявниця разом із [PERSON] та чоловіком заявниці виїхали в м. Гоф Німеччина, де сумісно проживали. Сідок двічі на день спілкувався з ними по телефону та відеозв`язку, бачив як вони разом приймали їжу, а також умови проживання заявниці та своєї тітки [PERSON] до часу її смерті у Німеччині, сумнівів у їх сумісному проживанні не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця є її двоюрідною тіткою, а [PERSON] - її двоюрідною бабусею зі сторони батька. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф навесні 2022 року заявниця разом із [PERSON] та чоловіком заявниці виїхали в м. Гоф Німеччина, де сумісно проживали до часу смерті бабусі, після чого її кремували. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 14.06.1985 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 4, зворотня сторона). [INFO] батько завниці [PERSON] помер (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.10.1997, виданого ЖКВ ВО «Зоря», [PERSON] на праві власності належить кв. [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно довідок з місця проживання (довідок про реєстрацію), виданих Спеціалізованим відділом муніципальних послуг міста Гоф (Німеччина) від 05.10.2023, [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] - з 08.03.2022 (а.с. 9-13). [INFO] померла мати заявника - [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] померла в м. Гоф, Німеччина. Після її смерті відкрилась спадщину у вигляді належної їй кв. [ADDRESS] . З матеріалів справи, пояснень учасників справи та свідків вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею постійно проживала її донька [PERSON] , яка здійснювала догляд за матір`ю, оскільки вона була особою похилого віку. З матеріалів спадвокої справи № 38/24, заведеної ПН ММНО [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , будь які інші особи, окрім [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 28-40). 01.02.2008 [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, відповідно до якого належну їй кв. [ADDRESS] заповідала [PERSON] (а.с. 33). 25.10.2024 [PERSON] звернулась до ПН ММНО Рибачук О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщин після смерті її матері, проте згідно постанови від 25.10.2024 їйу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки відсутні належні документи, які підтверджують її фактичне проживання на час смерті разом зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). З досліджених судом документів встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась її донька [PERSON] , інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] станом на час відкриття спадщини, про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами та показами свідків, а саме пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків.

Outcome: approved