Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

У квітні 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. Позов мотивовано тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] і є абонентами КП «Харківські теплові мережі». Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання відповідач належним чином не здійснює, внаслідок чого у них перед позивачем за період з 01.10.2015 по 31.03.2023 утворилась заборгованість у розмірі 81564 грн. 64 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 08 червня 2023 року позов КП «Харківські теплові мережі» до\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Стягнуто солідарно\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКП: [NUMBER] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~які\~зареєстровані\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~на\~користь\~Комунального підприємства\~«Харківські\~теплові\~мережі» (код\~ЄДРПОУ\~31557119,\~адреса\~місцезнаходження:\~м.Харків,\~вул.\~Мефодіївська,\~11,\~р/р\~ [NUMBER] ,\~банк\~одержувача\~ФХОУ ПАТ\~«Державний\~ощадний\~банк України»,\~м.\~Харків,\~МФО\~351823)\~заборгованість\~за\~послуги те плопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.10.2015 по 31.03.2023 у розмірі 81564 (вісімдесят одна тисяча п`ятсот шістдесят чотири) грн. 64 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКП: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (код ЄДРПОУ 31557119, адреса місцезнаходження: м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р [NUMBER] , банк одержувача ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Харків, МФО 351823) судовий збір у розмірі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн., тобто по 1342 грн. з кожного. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 24 червня 2024 року заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 08 червня 2023 року по цивільній справі № 642/2126/23 скасовано та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 16.07.2024 до суду надійшов відзив адвоката Оганезова О.А., який діє в інтересах [PERSON] , в якому зазначив, що відповідно позивачем при складанні позовної заяви від 24.04.2023 р. вих. № 1377 було враховано нарахування заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2015 р. по 31.03.2023 року, в загальному розмірі 81564,64 грн. Натомість, загальний строк позовної давності за ст.257 Цивільного кодексу України встановлено у 3 (три) роки. Отже, частина позовних вимог щодо стягнення вище вказаної заборгованості, виставлена позивачем за період з 01.10.2015 р. по 24.04.2020 року в розмірі 42810,47 грн., не підлягає задоволенню судом як такі, що подані позивачем поза межами строку позовної давності. Адвокат просив про застосування позовної давності строк у три роки, та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, обчислених з 01.10.2015 року по 24.04.2020 року в сумі 42810,47 грн. на цій підставі, як таких, що заявлені поза межами строку. Крім того, доказів, які свідчили б про визнання боргу за вказаний період, матеріали справи не містять. У справі відсутні квитанції про оплату послуг позивача, що підтверджують визнання відповідачами такого боргу, оскільки за даними відповідачів в кожній з таких квитанцій указано місяць, за який проводиться оплата. Також квитанції не містять посилань на те, що відповідачі, вносячи місячні платежі, компенсують і борг. Окрім того, потрібно мати на увазі, що вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку за межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив, у зв`язку із чим не міг перериватися. У своїх додаткових поясненнях представник позивача Лоскут. М. вказує, що сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачами порушеного права позивача. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня\~2020\~р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями) у період з 12 березня\~2020\~р. до 22 травня 2020р. встановлений карантин на всій території України. Постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня\~2020\~р. N? 392, від 22 липня\~2020\~р. № 641, від 9 грудня\~2020\~р. N?\~1236\~(із змінами і доповненнями) встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня\~2020\~р. N? 211 карантин продовжений на всій території України з 22 травня\~2020\~р. до 30 червня\~2023\~р. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020\~N? 540-1Х внесено зміни дозаконодавчих актів, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного ко дексу України доповнено пунктами 12 такого змісту:"12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". При цьому 3аконом України від 15.03.2022\~року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257-259,362,559,681,728,786,1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України N? 64/2022\~від 24.02.2022\~року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-1X від 24.02.2022\~року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»(зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого\~2022\~року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду у період з березня\~2019\~року в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану, тобто період заборгованості з 01.04.2017\~року не виходить за строки позовної давності. Представник позивача зазначила, що у разі застосування судом строку позовної давності заборгованість відповідачів за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017р. по 31.03.2023р. у сумі 65 966,81 грн. та стягнути з відповідачів судовий збір. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються КП «Харківські теплові мережі». Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за послуги теплопостачання,\~на відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Також зазначено кількість осіб, тарифи опалення та підігрів води. За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті за послуги теплопостачання за період з 01.10.2015 по 31.03.2023 у розмірі 81\~564 грн. 64 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно матеріалів справи, КП «ХТМ» надавались послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживали зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Спірні правовідносини регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Згідно статті 1 Закону\~України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі\~ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст.20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про теплопостачання»\~визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Правилами користування тепловою енергією, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 630\~від 21\~липня 2005\~року (чинні на момент виникнення спірних правовідносин), також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність укладеного між сторонами відповідного договору не звільняє відповідача від сплати послуг. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951 цс 15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59 цс 13, від 07 лютого 2018 року справа № 521/6969/15-ц. Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 \~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.10.2015 по 31.03.2023 утворилась заборгованість у розмірі 81\~564 грн. 64 коп. Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Із змісту зазначеного розрахунку вбачається, що відповідачу нараховувалися об`єми наданих послуг, як з надання послуг підігріву води так і опалення. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з даним позовом 27.04.2023, адвокат прохав про застосування позовної давності строк у три роки, та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, обчислених з 01.10.2015 року по 24.04.2020 року в сумі 42810,47 грн. на цій підставі, як таких, що заявлені поза межами строку. Разом з тим, у відповідності до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України\~визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена\~статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною 27 квітня 2023 року, а період нарахуванням останнім заборгованості становить 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2023 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Правова позиція щодо застосування статті 257\~ЦК\~України та пункту 12 розділу «Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення» ЦК\~України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21. У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК\~України\~щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі\~статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. З огляду на приписи статей\~256,\~257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності\~Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX\~щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою\~27.04.2023 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.10.2015 по 31.03.2023, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2017 року включно позивачем пропущено. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 01.04.2017р. по 31.03.2023р., яка з урахуванням проведеного перерахунку складатиме 65 966,81 грн. В іншій частині позовні вимоги по оплаті заборгованості за послуги задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відсутністю поважних причин пропущення позовної давності. Суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо застосування позовної давності в межах трьох років з підстав вищезазначених вимог законодавства. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 80.88 %, тому стягненню з відповідачів пропорційно частці задоволених вимог підлягає 2170,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial