Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

На\~розгляд суду\~пред`явлено вказану\~заяву,\~в якій\~адвокат Верченко О.О., діючи в інтересах довірителя [PERSON] ,просить встановити факт смерті його колишньої дружини [PERSON] , [INFO] , яка народилась у м. Новогродівка, Донецької області, місце смерті - Донецька область, м. Новогродівка, дата смерті [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~перебували у\~зареєстрованому шлюбі,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] .\~В шлюбі\~у подружжя\~народилися діти\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] .\~Рішенням Новогродівського\~міського суду\~Донецької області\~від 10.01.2021\~року по\~справі №\~235/5110/20\~шлюб між\~ [PERSON] ,\~та [PERSON] ,\~було розірвано.\~Діти [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~після розірвання\~шлюбу мешкали\~разом з\~матір`ю.\~Відповідно до\~витягу з\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~№ 22024050000002399\~від 03\~серпня 2024\~року встановлено,\~що [INFO] приблизно\~о 20-30\~годин стався\~обстріл м.Новогродівка\~Новогродівської ТГ\~Покровського району\~Донецької області.\~В результаті зазначеного обстрілу загинула одна цивільна особа [PERSON] , [INFO] . Після загибелі [PERSON] , їх спільні із заявником діти переїхали проживати до батька [PERSON] . Встановлення факту загибелі [PERSON] , необхідно заявнику для реєстрації факту смерті, та має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав дітей. Проте, зареєструвати смерть та отримати свідоцтво про смерть у інший, ніж як у судовий спосіб не було можливості через відсутність медичної довідки про смерть, оскільки залишки тіла загиблої не були виявлені після огляду мсця події, через інтенсивні обстріли ворогом міста Новогродівка. Ці обставини зумовили потребу в зверненні заявника до суду. 25.12.2024 року представник заявника [PERSON] адвокат Верченко О.О. через систему «Електронний суд» надала заяву про виклик та допит свідка [PERSON] . Представник заявника [PERSON] адвокат Верченко О.О. у судовому засіданні заяву підтримала з підстав, наведених у її мотивувальній частині, просила задовольнити та встановити факт смерті [PERSON] . Приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність, свідок [PERSON] дала наступні покази. Так, свідок давно знайома з [PERSON] , вони були сусідами в м.Новогродівка. Свідок пояснила, що 02 серпня 2024 року біля 21-00 год. був сильний обстріл м. Новогродівка. В цей час вона зрозуміла, що відбулося попадання у сусідній будинок, звідки чулися крики. Коли свідок на деякий час залишила укриття, то побачила, що будинок в якому мешкала [PERSON] був повністю зруйнований, палав в огні. Тіло [PERSON] вона не бачила, оскільки евакуювалася при першій можливості, але впевнена, що чула саме її голос, який доносився із завалів. Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від представника Відділу до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, під час судового розгляду справи здійснено фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 10.01.2021 року по справі № 235/5110/20 шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , був розірваний. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 22024050000002399 від 03 серпня 2024 року, 02 серпня 2024 року приблизно о 20-30 годин стався обстріл м.Новогродівка Новогродівської ТГ Покровського району Донецької області. В результаті зазначеного обстрілу загинула одна цивільна особа [PERSON] , [INFO] \~(ЄО\~№ 5881,5880,5885,5886,5887). Крім того, свідком [PERSON] в судовому засіданні було підтверджено, що вона бачила, як почався обстріл м.Новогродівка та будинок її сусідки [PERSON] було повністю знищено внаслідок влучання. Свідок чула крики [PERSON] , які лунали з-під завалів. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст. 77 та ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд керується ч. 2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» приділено значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою вказаного рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15.04.2016 року, за змістом якої документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дослідженими у справі доказами доведено факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце смерті - Донецька область, м. Новогродівка, дата смерті [INFO] , відтак, оскільки встановлення відповідного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленої законом України форми та реалізації наслідків, передбачених законодавством, заява підлягає задоволенню. Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.98) рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~317\~ЦПК України,\~ухвалене судом\~рішення у\~справах про\~встановлення факту\~народження або\~смерті особи\~на території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved