Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

02 квітня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 22.08.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] уклали кредитний договір № 493876456 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За допомогою мережі Інтернет відповідач перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику й Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Перед тим як погоджувати заявку на кредитування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не лише перевірило особисті дані відповідача, а й платіжну картку з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV77TF7. 22.08.2021 року о 21:48:50 відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору на сайті є неможливим. Відразу після вчинених дій відповідача, 22.08.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 17000,00 гривень на його банківську карту № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Тому первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2020. Інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою продовжено строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018.\~ 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2022 року. Інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. Предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 161 від 23.11.2021 року до\~ Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з\~ урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право\~ вимоги до відповідача на загальну суму 48656,43 гривень. Відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс»\~ відбулося відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від\~ 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до\~ 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом\~ даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.\~ Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, від ТОВ «Таліон\~ Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 74808,11 гривень. 06.03.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого, позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором\~ факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 74808,11 гривень. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 493876456 від 22.08.2021 року становить 74808,11 гривень, яка складається з наступного: 16999,80 гривень - заборгованість по кредиту; 57808,31 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку за період 06.03.2024-22.03.2024. Таким чином, позивач прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 493876456 від 22.08.2021 року в сумі 74808,11 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.95-96). 29 квітня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому прохав відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне. Право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів починаючи ще 28.11.2018, а сам кредитний договір № 493876456 був укладений 22.08.2021, тобто через два роки три місяців після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже, не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Тобто було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року в останньому не вказано. Відступлення\~ права\~ вимоги\~ може\~ здійснюватися\~ тільки\~ відносно\~ дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо, а тому ТОВ «Таліон Плюс» не було набуто право вимоги до боржника [PERSON] за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Відповідно не могло бути передано в подальшому за договором факторингу від 05.08.2020 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та за договором факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 року позивачу ТОВ «Юніт Капітал». Тому ТОВ «Юніт Капітал» не набуло прав первісного кредитора та не має права пред`являти свої вимоги за договором кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року. 02 травня 2024 року від представника позивача ТОВ «Юніт Капітал» - адвоката Тараненка А.І. надійшла відповідь на відзив, в якій прохав задовольнити позов повністю з огляду на таке. 22 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено кредитний договір № 493876456 у формі електронного документу з використанням електронного підпису відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: www.moneyveo.ua та обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, в тому числі, і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 17000,00 гривень, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір. Договір кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV77TF7, який направлено позичальнику 22.08.2021 о 21:48:50 на номер мобільного телефону [NUMBER] . Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Одночасно з підписанням договору Товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту. В оспорюваному договорі містяться всі істотні умови, зокрема, предмет і строк договору, інформація щодо відсотків за користування кредитом, права та обов`язки сторін, розрахунок сукупної вартості та терміни платежів за кредитом. З урахуванням визначених строків дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 161 від 23.11.2021 року до Договору факторингу № 28/111801 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 48656,43 гривень. На підтвердження факту укладення даного Реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс», первісним кредитором були передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту відповідачу та були долучені позивачем до позовної заяви. Таким чином, відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, витяг долучено до позову. При поданні позовної заяви представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Тараненко А.І. прохав проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність та прохав відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, викладених у відзиві. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Судом установлено, що 22 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 493876456, пунктом 1.1 якого передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 17500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - «Правила»). (а.с.11-зворот-14). Відповідно до пункту 1.2 Договору, сума кредитного ліміту, вказана в пункті 1.1 Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути в розпорядженні позичальника. Згідно пункту 1.3 Договору, кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 11000,00 гривень одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 19.09.2021 року. У пункті 1.7 Договору вказано, що кредитна лінія надається строком на 28 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме до 19.09.2021 року. Положеннями пункту 1.9 Договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: -1.9.1 виключно на період строку, визначеного в пункті 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 248,20 процентів річних, що становить 0,68 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; -1.9.2 за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 554,25 процентів річних, що становить 1,52 процентів у день від суми кредиту за кожний день користування ним; -1.9.3 якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому пунктом 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів у день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (пункт 4.4 Договору). Цей Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (пункт 4.15 Договору). Судом установлено, що договір кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV77TF7 (а.с.14). Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами ч.ч. 3,6,7,8,12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 цього Закону встановлено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». У статті 5 цього Закону вказано, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. За змістом статтей 6, 7 цього Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 року (справа № 910/1162/19) та від 19.01.2022 року (справа № 202/2965/21). Підписавши договір кредитної лінії електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в договорі кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, договір кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно платіжного доручення від 22.08.2021 року (а.с.15), ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало [PERSON] кошти в сумі 11000,00 гривень на його платіжну картку № 5355-57ХХ-ХХХХ-7876. Згідно платіжного доручення від 26.09.2021 року (а.с.15-зворот), ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало [PERSON] на вказану платіжну картку кошти в сумі 6000,00 гривень. На виконання ухвал Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30.07.2024 року та 05.09.2024 року (а.с.165-168,178-179) АТ «ТаскомБанк» повідомило, що 22.08.2021 року о 21:48:50 перераховано кошти в сумі 11000,00 гривень на банківську платіжну картку № [NUMBER] . АТ «ТаскомБанк» не володіє інформацією щодо належності банківської платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] БІН 5355 57 ідентифікатор, в якому зашифрована інформація про банк-емітент платіжної картки, не належить АТ «ТаскомБанк», за ідентифікатором БІН картка належить АТ «СенсБанк» (а.с.183). Відповідачем не спростовані доводи позивача щодо перерахування коштів у сумі 17000,00 гривень на його банківську картку № [NUMBER] , вказану ним у Заявці на отримання грошових коштів у кредит від 22.08.2021 року (а.с.9,116). Враховуючи, що всі вихідні дані для отримання кредиту зазначались відповідачем, суд вважає доведеним факт отримання ним кредиту в розмірі 17000,00 гривень. [PERSON] частково виконував свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.37-38), на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 1970,00 гривень. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору. Верховний Суд у пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня\~ 2018\~ року по справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання\~ сторонами.\~ Крім\~ того, в постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14- ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Також Верховний Суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 року зробив такі висновки: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 року по справі № 911/3685/17.\~\~ Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 493876456, розрахунків заборгованості (а.с.26,37-38,52), станом на 22.03.2024 заборгованість за даним договором не погашена і складає 74808,11 гривень за період з 06.03.2024 по 22.03.2024, з яких: 16999,80 гривень - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 57808,31 гривень - прострочена заборгованість за відсотками. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) уклало з ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.58-63,135-140), згідно пункту 2.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (пункт 1.3). Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку (пункт 4.1). Строк цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (пункт 8.2). 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2020 року. Всі інші умови Договору залишаються без змін (а.с.25,125). 21.10.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 25 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.83-зворот-84). 31.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2021 року (а.с.28-32,129-133). Відповідно до пункту 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції від 31.12.2020 року), під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме в Реєстрах прав вимоги. Згідно пункту 1.5 договору, Реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим Договором. Форма вказаного реєстру наведена в Додатку № 1 до цього Договору. 31.12.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 року включно (а.с.27,126). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги, яке вони мали до [PERSON] за договором кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року. Дана обставина підтверджується Реєстром прав вимоги № 161 від 23.11.2021 року до договору факторингу. ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 48465,43 гривень, з яких: 16999,80 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 31465,63 гривень - заборгованість за відсотками. 05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) уклав з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.78-82), згідно пункту 2.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 8.2 Договору передбачено, що строк цього договору закінчується 04 серпня 2021 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с.82-зворот). 10.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду № 1 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с.83). 03.08.2021 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно (а.с.42). 30.12.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 30.12.2024 включно (а.с.53). ТОВ «Таліон Плюс» відступив ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги за договором кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року (а.с.43-44). ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 74808,11 гривень, з яких: 16999,80 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 57808,31 гривень - заборгованість за відсотками. 06.03.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) уклало з ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) договір факторингу № 06/03/24 (а.с.73-77), згідно пункту 1.1 якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. За цим договором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги, яке воно мало до [PERSON] за договором кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року, в 74808,11 гривень, що підтверджується Реєстром боржників (а.с.54-55). Відповідач не виконав належним чином зобов`язання по поверненню коштів за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач, як новий кредитор, звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора в зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За приписами ч. 1 ст. 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» посилалось на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «Юніт Капітал», на підставі договорів факторингу, які були укладені в 2018, 2020 та 2024 роках, а сам кредитний договір № 493876456 укладено 22.08.2021 після укладення договору факторингу від 28.11.2018 року. Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено фінансування та порядок розрахунків. Фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання Додаткової угоди (пункт 3.1.1). Фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого Реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання Додаткової угоди (пункт 3.1.2). Фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта (пункт 3.1.3). Аналогічні положення передбачено також у договорі факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеному між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Однак позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, як і за іншими договорами факторингу. Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року по справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року по справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року по справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року по справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року по справі № 2221/2373/12). Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 493876456 від 22.08.2021 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал». У ч. 1 статті 1078 ЦК України вказано, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року по справі № 910/11965/16. Згідно правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року по справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14 червня 2023 року по справі № 755/15965/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року по справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора в зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема, в зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, в цьому разі заміна кредитора в зобов`язанні не відбувається. У даній справі позивач мотивує свої вимоги тим, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договорів факторингу, які були укладені 28.11.2018, 05.08.2020 і 06.03.2024, та на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Разом з тим, договір кредитної лінії № 493876456 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] 22.08.2021 року, тобто через два роки вісім місяців після укладення 28.11.2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Право вимоги до [PERSON] вказано лише в реєстрі прав вимоги і не існувало на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року не існувало. Додатковими угодами до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року лише продовжувався строк дії договору факторингу, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», при цьому, обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року додатковими угодами не змінений, по своїй суті вони не є новими договорами факторингу і жодним чином не свідчать про перехід від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача за кредитним договором № 493876456 від 22.08.2021 року. Крім того, на час укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року боргові зобов`язання [PERSON] за договором кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Враховуючи викладене вище, в задоволенні позовних вимог позивача ТОВ «Юніт Капітал» слід відмовити, оскльки позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 493876456 від 22.08.2021 року на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Юніт Капітал». Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed