Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є гр. [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітнього [PERSON] є гр. [PERSON] знаходиться за межами України. Батьком малолітньої [PERSON] є гр. [PERSON] проживає в Одеській області. Діти проживають з матір`ю, але не мають постійного місця проживання. Остання адреса проживання родини: [ADDRESS] . Мати дітей протягом тривалого часу усвідомлено та безпідставно ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, виховання і розвитку своїх дітей. 28.08.2024 року до ССД Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернулася гр. [PERSON] щодо залишення малолітнього [PERSON] без піклування батьків. Під час перевірки встановлено наступне. Умови для проживання, виховання і розвитку дітей за адресою мешкання матері не створені: у помешканні брудно, чути сморід сміття. Окремі спальні місця у дітей відсутні. Постільна білизна частково відсутня, частково брудна. Одяг та взуття дітей брудні, розкидані. Мати не дотримується гігієни та не слідкує за зовнішнім виглядом дітей. Продукти харчування в обмеженій кількості. З`ясовано, що мати застосовує до малолітнього [PERSON] фізичне та психологічне насильство. Малолітня [PERSON] має статус «дитина-інвалід», малолітній [PERSON] перебуває на диспансерному обліку, але мати безвідповідально ставиться до збереження здоров`я дітей. Гр. [PERSON] часто перебуває з ознаками вживання наркотичних засобів. Перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] у зазначених умовах становить безпосередню загрозу для життя та здоров`я дітей. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дитини від 28.08.2024 року та від 29.08.2024 року, складеними щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] , дітям в даній родині дуже небезпечно, і слід вживати заходів щодо негайного відібрання їх у матері. З матеріалів, зібраних ССД Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, з`ясовано, що гр. [PERSON] протягом тривалого часу усвідомлено, безпідставно ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, виховання і розвитку своїх дітей. Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в ССД Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах, з підстав неналежного виконання батьками своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Відповідно до листа ліцею № 4 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 30.05.2024 року № 290 гр. [PERSON] безвідповідально ставиться до навчання малолітнього сина. [PERSON] , [INFO] , має значні пропуски з навчання без поважних причин, мати з запізненням приводить дитину і забирає з навчального закладу. Зі спостережень практичного психолога навчального закладу малолітній [PERSON] має психоемоційні розлади, його сильно пригнічує стан здоров`я сестрички. Сім`я гр. [PERSON] була отримувачем соціальної послуги «Соціальний супровід сімей/осіб, які потрапили в складні життєві обставини». За інформацією комунального некомерційного підприємства «Центр надання соціальних послуг» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області гр. [PERSON] не підтримує зв`язок з фахівцем із соціальної роботи, на дзвінки не відповідає, про зміну місця проживання не повідомляє. Така поведінка матері свідчить про відсутність заінтересованості у подолані чи мінімізації нею складних життєвих обставин. Спеціалістами служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області матері дітей неодноразово роз`яснено передбачені чинним законодавством України батьківські обов`язки, про відповідальність за їх невиконання попереджено. Однак гр. [PERSON] не змінила свого ставлення до дітей на краще. Мати дітей не працює, не має стабільного доходу. Гр. [PERSON] з дітьми часто проживає у сторонніх чоловіків, які вживають алкогольні напої та наркотичні речовини, при дітях відбуваються гучні сварки, бійки. Коли мати перебуває у стані наркотичного сп`яніння, діти залишаються без належного нагляду та догляду, наражаються на небезпеку. Мати часто передає дітей на виховання стороннім особам, не приділяє належної уваги навчанню [PERSON] . Відповідно до листа відділення поліції № 4 Кам`янського районного управління поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 02.09.2024 року № 44.4-8611 гр. [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки чим порушує норми ч. 2 ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» за що матір притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП, та складено адміністративний протокол серії ВАД № 215570 від 29.08.2024 року. Крім того, під час опитування працівниками поліції малолітнього [PERSON] , було встановлено факт неодноразового вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру з її боку, про це свідчать пояснення дитини та синці на ньому в області спини та паху. З`ясовано, що гр. [PERSON] неодноразово била малолітнього [PERSON] ременем, а також здійснювала психологічний тиск на емоційний стан сина, дитина повідомила, що боїться матір та не має бажання проживати з нею. За факти неодноразового вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру у відношенні малолітнього сина, матір було притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та складено адміністративний протокол ВАД № 215584 від 30.08.2024 року. Таким чином, гр. [PERSON] нехтує потребами дітей у батьківському піклуванні, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, подає їм негативний приклад, що шкодить моральному розвитку дітей, завдає страждань. Беручи до уваги вищевикладене, виходячи з інтересів малолітніх [PERSON] , [PERSON] , виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування прийнято рішення від 29.08.2024 року № 429/0/7-24 «Про негайне відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у матері та доцільність позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] », яким негайно відібрано малолітніх [PERSON] , [PERSON] у матері. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; передати малолітніх дітей органу опіки та піклування - виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, для вжиття заходів щодо подальшого їх влаштування відповідно до вимог чинного законодавства; стягнути щомісячно аліменти з [PERSON] на утримання дітей у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття на користь закладу або особи, до якого/якої буде влаштовано дітей. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.10.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 05.11.2024 року до суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач, вважає, що позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини - задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, вона є матір`ю малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вона та діти зареєстровані за місцем проживання по [ADDRESS] , однак фактично вона з дітьми та гр. [PERSON] (з яким вона проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу) мешкала за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яка належить [PERSON] . За зазначеною адресою вона продовжує мешкати до цього часу, однак вже без дітей, яких у неї без будь-яких об`єктивних підстав та дійсної необхідності забрав від неї позивач, який тепер бажає безпідставно позбавити її батьківських справ у відношенні цих дітей. Водночас, вона не мала можливості зареєструвати дітей за місцем їх фактичного проживання [ADDRESS] , оскільки, була потрібна згода їх батьків, [PERSON] та [PERSON] , які ухиляються від надання такої згоди. У позовній заяві зазначено, що проводилася перевірка умов проживання дітей за адресою її проживання, і начебто ці умови є незадовільними. Однак такі висновки зроблені працівниками позивача, які є зацікавленими особами, необ`єктивні, оскільки усі необхідні умови для нормального проживання, виховання та розвитку дітей у квартирі створені, а саме: квартира обладнана центральним водопостачанням та водовідведенням, індивідуальним опаленням, підключена до мереж газопостачання та електропостачання. У квартирі є необхідні побутові пристрої: холодильник, телевізор, газова плита. У квартирі є меблі, місця для відпочинку та для зайняття дітьми розвагами та навчанням. Посилання у позовній заяві, що вона не працює та не має стабільного доходу, спростовується довідкою КП «УК «Жилкомсервіс» Вільногірської міської ради № 1449 від 25.10.2024 року, відповідно до якої вона з 16.10.2024 року працює у вказаному підприємстві прибиральником територій. Також є голослівним твердження позивача, що вона вживає алкоголь та наркотичні засоби, оскільки жодного документу від лікаря-нарколога, що вона знаходиться на обліку, як особа, яка зловживає споживанням алкоголю, або яка систематично споживає наркотичні засоби, позивачем не надано, як не надано жодного адміністративного, або судового документу, якими би було встановлено, що вона будь-коли знаходилася у стані наркотичного сп`яніння. Таким чином, висновок виконавчого комітету від 29.08.2024 року, про доцільність відібрання від неї дітей та позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей винесений без достатніх правових підстав, оскільки висновок має формальний характер та не враховує всіх обставин взаємовідносин між нею та дітьми, є однобічним, поверхневим та не ґрунтуєтся на належних доказах. Зазначений висновок не підтверджує її винуватості в ухиленні від виконання батьківських обов`язків та не містить належного обґрунтування доцільності позбавлення її батьківських прав, підставами позову фактично стало те, що начебто [PERSON] звернулася до позивача 28.08.2024 року з приводу того, що вона залишила свого сина [PERSON] без піклування. Однак зі слів [PERSON] вона нікуди не зверталася, а до неї прийшли працівники позивача та забрали її сина, якого передали її матері [PERSON] . 28.08.2024 року вона пішла з донькою до своєї бабусі [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , і там побачила своїх матір, бабусю, діда та працівників позивача, які забрали у неї її доньку [PERSON] та сказали, що дітей їй не повернуть і її позбавлять батьківських прав. Тобто, її фактично хочуть позбавити батьківських прав у відношенні обох її дітей, тільки за випадок який мав місце один раз 28.08.2024 року у відношенні її сина (насправді у той час вона нічого у відношенні дитини не порушувала), на підставі притягнення її до адміністративної відповідальності за цей випадок, та на підставі поганої характеристики сина з місця його навчання, що не відповідає принципам як розумності, так і справедливості, оскільки за такими критеріями можливо позбавити батьківських прав, майже кожну четверту матір. На підставі зазначеного, просить відмовити у задоволенні позову про позбавлення її батьківських прав та про стягнення з неї аліментів у повному обсязі (а.с. 61-63). Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.11.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. 13.11.2024 року позивачем до суду надано відповідь на відзив на позовну заяву, який позивач вважає необґрунтованим та таким, що не спростовує позовні вимоги. У відповіді позивач посилається на факти викладені в позовній заяві та додані до неї докази невиконання [PERSON] належним чином батьківських обов`язків, а доводи, наведені у відзиві є простою констатацією відповідачем нормативних актів щодо своїх прав та не підкріплені доказами (а.с. 72-74). 05.12.2024 року представником позивача до суду надано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме відомостей по справах з порталу «Судова влада України» відносно відповідача (а.с. 75). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на вказані у позові обставини. Просить позов задовольнити. Додатково пояснила, що за час розгляду справи в суді ситуація не змінилася, діти бояться відповідача. Залучити до участі у справі батьків дітей не видається можливим, оскільки вони не розшукані, діти на теперішній час перебувають у бабусі. Залучались не тільки співробітники позивача, а також поліція та представники навчального закладу. Матері під розписку роз`яснювались умови повернення дітей. Відповідач працює не тривалий період, вона не просила обстежити умови її проживання на теперішній час. Відповідач [PERSON] пояснила, що вона любить своїх дітей та підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні. Ця ситуація виникла через її конфлікт із матір`ю, яка не дає їй з вересня 2024 року спілкуватися та бачитись із дітьми. Вона не хотіла конфліктувати, тому не ходила до дітей. Наркотичні засоби не вживає. Представник відповідача [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки підстави для його задоволення відсутні, крім того єдиною підставою для прийняття рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав є заява [PERSON] , яка в судовому засіданні спростувала викладені представниками позивача обставини. Також до участі у справі позивачем не залучені батьки дітей. Вислухавши представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З письмових матеріалів справи слідує, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується наступними письмовими доказами. Так, наказом начальника ССД Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 24-ОД-24 від 23.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 9). Відповідно до копії психолого-педагогічної характеристики, виданої 30.05.2024 року директором ліцею, класним керівником та практичним психологом навчального закладу на [PERSON] та копії довідки від 30.05.2024 № 289 встановлено, що останній навчається в 1-А класі Вільногірського ліцею № 4 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з 01.09.2023 року. [PERSON] разом із меншою сестрою [PERSON] , з 01.09.2023 року по 14.12.2023 року проживав у бабусі - [PERSON] . 14.12.2023 року об`явилась мати [PERSON] і [PERSON] і забрала своїх дітей від бабусі. З моменту, коли [PERSON] почав жити з матір`ю, остання неналежно виконує свої батьківські обов`язки стосовно виховання, навчання та утримання своїх дітей (а.с. 10, 11, 19-21зв). Створення відповідачем [PERSON] незадовільних умов для проживання, виховання і розвитку дітей зафіксовані під час обстеження умов проживання сім`ї та підтверджуються копіями актів обстеження умов проживання від 15.05.2024 року, 20.05.2024 року, 05.08.2024 року, 29.08.2024 року (а.с. 12-15). [PERSON] попереджалась ССД Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про передбачену законом відповідальність у разі не забезпечення нею необхідних умов життя, виховання, навчання дітей (а.с. 16, 17). Листом від 22.05.2024 року КП «Вільногірський МЦ ПМСД» повідомлено, що [PERSON] звертався до сімейного лікаря не часто в супроводі бабусі. Мати на прийом не приходила. Декларація у дитини укладена з сімейним лікарем [PERSON] . [PERSON] зверталась на прийом до лікаря-педіатра з мамою, але декларацію не переукладала. Декларація у дитини укладена з сімейним лікарем [PERSON] . Дитина свого сімейного лікаря не відвідувала жодного разу. Мати забрала амбулаторну карту дитини щоб укласти декларацію з іншим лікарем (а.с. 18). Наказом начальника ССД Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 44-ОД-24 від 29.08.2024 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , узято на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування та тимчасово влаштовано їх у сім`ю баби, гр. [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , терміном на 6 місяців, а саме: з 29.08.2024 року по 28.02.2025 року (а.с. 22). В період з 15.05.2024 року по 21.05.2024 року працівником Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області здійснено оцінку потреб сім`ї, та встановлено, що у сім`ї [PERSON] у помешканні не дотримані санітарно-гігієнічні норми, меблі, предмети побуту - нові, але в занедбаному стані; ліки зберігаються в місцях доступних для дітей; наявно багато неприбраних речей та непомитого посуду. Діти мають окремі ліжка, облаштовані місця для гри та навчання, але не мають там порядку. Випадок СЖО родини [PERSON] класифіковано як середньої складності (а.с. 23-30). Листом від 22.08.2024 року Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області повідомлено, що родина гр. [PERSON] , яка має на утриманні двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , отримує соціальну послугу «Соціальний супровід сімей/осіб, які потрапили в складні життєві обставини», останній час на контакт не виходе, на дзвінки не відповідає, наразі телефон постійно вимкнутий, за фактичною адресою: [ADDRESS] , не проживає, а також фахівцями соціальної роботи КНП «ЦНСП» ВМР ДО була проведена оцінка потреб сім`ї та зроблено висновок. Згідно чого складено індивідуальний план соціального супроводу сім`ї гр. [PERSON] . Але, гр. [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей виконувала недобросовісно, а саме: залишала дітей без догляду, на сторонніх людей; невідповідально ставилась до здоров`я дітей. Останнім часом взагалі не відповідала на телефонні дзвінки вимкнула телефон (а.с. 31, 32). 29.08.2024 року комісією складено акти проведення оцінки рівня безпеки дитини, у відповідності до яких, на момент проведення оцінки рівня безпеки дитини малолітній [PERSON] , [INFO] , був залишений без батьківського піклування та встановлено, що наявна небезпека для життя та здоров`я м/л [PERSON] , яка потребою догляду. [INFO] . [PERSON] перебував в родині [PERSON] за домовленістю з його матірью, мати не надавала коштів на утримання дитини, не цікавилась його життям та здоров`ям, дитина боїться матері (а.с. 33-40). Також, факт невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей підтверджується копією заяви [PERSON] від 17.07.2024 року та [PERSON] від 28.08.2024 року до ССД Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 41, 42). Листами від 02.09.2024 року ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та надано копії відповідних протоколів (а.с. 43-45). Також, факт визнання [PERSON] винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП та ч. 1 ст. 44 КУпАП, підтверджено наявними в справі матеріалами (а.с. 76-79). З копії рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 429/0/7-24 від 29.08.2024 року, вбачається, що відповідно до зібраних Службою у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області матеріалів, з`ясовано, що гр. [PERSON] нехтує потребами дітей у батьківському піклуванні, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, подає їм негативний приклад, що шкодить моральному розвитку дітей, завдає страждань. Виконкомом міської ради прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері, гр. [PERSON] , [INFO] та визнано доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 46, 47). Судом були допитані свідки за клопотанням позивача. Свідок [PERSON] пояснила, що надійшла усна скарга, що молодша дитини не відвідує садочок, відповідач не забирала старшого сина зі школи, в разі відсутності не повідомляла причини. По виходу за місцем проживання виявлено, що дитячі ліжка закидані сторонніми речами, сміття не було винесено, залишено на кухні в мішку. Діти говорили, що співмешканець б`є маму, вони стали свідками подій в родині які погано впливали на їх розвиток. Пізніше також відвідували родину, іноді мама поводила себе агресивно, з нею було важко спілкуватись. У серпні 2024 року надійшло повідомлення, що [PERSON] вже декілька днів перебуває у [PERSON] , яка є подругою відповідача, яка тимчасово залишила дитину, оскільки у неї не було місця проживання, оскільки вона пішла від співмешканця до іншого, молодша дитина перебувала з мамою. За місцем проживання було брудно, на кухні безлад, залишки їжі, в холодильнику їжі не було, щоб погодувати дітей. В подальшому дітей вилучили і тимчасово влаштували в родинку бабусі. [PERSON] був радий коли зустрівся з нею. Мама не дозволяла дітям спілкуватись з бабусею, прабабусею, прадідусем. Свідок [PERSON] пояснила, що була виховатилем [PERSON] коли він відвідував дитячий садочок, зараз вона вихователь [PERSON] . Коли вони жили із бабусею приходили вчасно, були в належному вигляді. Коли вони перейшли жити до мами, [PERSON] змінилася, у неї був високий рівень тривожності. Казала, що вони з [PERSON] знайшли шматок хліба і заховали, а за це стояли у кутку. Мама закривалась ними під час скандалів зі співмешканцем. Також свідок надала пояснення щодо стану здоров`я молодшої дитини та повідомила про неналежне ставлення матері до цього. Свідок [PERSON] пояснила, що до соціальної служби надішов лист-повідомлення від служби у справах дітей про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, було сплановано вихід за фактичним місцем проживання дітей. За місцем проживання [PERSON] умови проживання дітей були неналежні, було брудно. [PERSON] було запропоновано соціальний супровід, запропоновано план. За три тижні декларація із лікарем була укладена, потім пішли зустрічі які мама на початку супроводу відвідувала вчасно. Також було запропоновано направити її разом із дітьми в будинок де б вони могли усі перебувати, [PERSON] попросила час подумати, потім її довелося шукати. Вона за місцем фактичного проживання вже не проживала, на телефонні дзвінки не відповідала, до служби не з`являлась. Наприкінці серпня 2024 року було вилучено [PERSON] , а потім і [PERSON] . Свідок [PERSON] , мати відповідача, пояснила, що у 2017 році у родини виникла підозра, що [PERSON] вживає наркотики, на їх вимогу вона зробила тест, який її батько придбав в аптеці, тоді тест показав канабіс та афетамін. З батьком [PERSON] відповідач розлучилась і почала гулять. Доводилось навіть звертатись до поліції для розшуку. Після народження [PERSON] вона жила із її батьком разом з [PERSON] . Він попросив забрати її та дітей, оскільки він працює, а вона ходить невідомо де. 29.08.2024 року соцслужби привели до свідка [PERSON] та [PERSON] , вони були налякані, де мама вони не питали. Паша нічого не казав, а [PERSON] казала, що їм не було чого їсти, мама била Пашу. [PERSON] ніколи не працювала, отримувала аліменти за першу дитину, але гасила кредити. Допомогу бабусі на утримання дітей вона зараз не надає. Свідок [PERSON] , яка є співробітником поліції, пояснила, що до неї надійшов лист від служби у справах дітей щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] . При відвідуванні місця її проживання вивлено, що там брудно, розкидані речі, на балконі знайдено бульбулятор. Відповідач лише контролювала процес, а станом здоров`я сестри опікувався її старший брат. У сина відповідача були пропуски навчання без поважних причин. Вона залишала дітей у сторонніх осіб. Павла [PERSON] залишила перед першим вересня у своєї знайомої, кошти на їжу не залишила. З хлопчиком була проведена бесіда, з`ясувалось, що [PERSON] побила його ременем, у нього залишились синці на спині та в області паху. Він пояснював, що не хоче проживати із [PERSON] , хоче проживати із бабусею. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є заступником з виховної роботи за місцем навчання [PERSON] . Ця дитина знаходиться на внутрішньошкільному обліку, як дитина яка перебуває в складних життєвих обставинах. Часто зі школи його забирали невчасно, іноді його забирала подруга матері, було таке, що де перебуває мати не було відомо. Під час відвідування родини відповідача діти були на кухні, там було брудно, діти також були брудні, молодша дитина їла продукти які з її діагнозом їсти не можна. Хоча коли родину відвідували перший раз, то маму попередили про це і все було ідеально. Приводом відвідування стало те, що дитину довго не забирали зі школи. Зараз з [PERSON] в школі займається логопед та психолог, проживає він у бабусі, ходить охайний. Коли проживав з мамою, то міг раптово почати плакати, казав як з них знущались, виганяли в під`їзд. Влітку дитина мала відвідувати табір за який заплатив дідусь. Спочатку мама казала, що [PERSON] відмовляється відвідувати, а потім не виходила на зв`язок. Після дзвінка класного керівника дитину привела [PERSON] . Також узагальнюючи допит свідків, які відвідували родину відповідача, слід відмітити, що вони звертали увагу на те, що піклування про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , мати переклала на малолітнього [PERSON] , [INFO] , як і проведення деяких медичних маніпуляцій. Також в судовому засіданні були допитані свідкі за клопотанням відповідача та її представника. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою відповідача, знає її рік. [PERSON] хороша мати, піклується про дітей, вона довіряла своїх дітей свідку у якої також є діти. [PERSON] прийшла до свідка [INFO] , її чоловік їх зустрів коли вийшов в магазин, свідок підійшла потім. Паша у неї перебував з дозволу матері, оскільки їх діти добре ладять і мав перебувати доти поки вона його не забере до того як почнеться школа. Заперечує, що вона звернулась до служби у справах дітей. [PERSON] , пояснив, що знає [PERSON] близько року. Вона заходила до них раз або два рази на тиждень. Як мати [PERSON] нормальна, щоб вона била чи не кормила своїх дітей свідок не бачив. [PERSON] на матір не скаржився. У свідка також є діти, вони спілкувались, дружили з дітьми відповідача. [PERSON] був залишений у них в родині тимчасово, щоб він міг поспілкуватись із його дітьми, сам свідок нікуди не скаржився. Коли у них залишився [PERSON] , то приходили служби. Свідок в той час вийшов в магазин, діти залишились дома самі, його старшій дитині 10 років. Свідок [PERSON] , який є співмешканцем [PERSON] , пояснив, що в квартирі де вони проживають з 2023 року спільно наявна електрика, опалення. Дітей він знає, не заперечує, щоб вони проживали із ними, ставиться до них добре. [PERSON] дітей не била, могла кричати на [PERSON] коли той відмовлявся робити уроки, бешкетував, виховувала його. Коли з ними проживали діти за ними завжди доглядала мама, годувала, одягала. Коли вона забрала дітей до них, то бабуся, прадідусь та прабабуся речі дітей не віддали. Коли вона працювала в Одесі, то діти жили у бабусі, яка на думку свідка все це ініціювала, щоб повернути дітей собі. Сварки у нього із [PERSON] були, але він її не бив. Вона займалася хатніми роботами на достатньому рівні, але за потреби свідок міг приготувати їжу. Коли у нього в квартирі не було світла вона проживала у знайомого. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частинами 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із частиною 1 статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25.03.2019 року у справі № 165/224016-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю. Обговоривши та задовольнивши клопотання сторони відповідача про з`ясування в судовому засіданні думки дітей, які на час розгляду справи не досягли десятирічного віку, суд також відхилив клопотання представника позивача про видалення з зали судового засідання матері дітей, оскільки судом не здійснював допит малолітніх дітей в порядку ст. 232 ЦПК України. В цивільному процесі обов`язок з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами покладено на суд. Слід зазначити, що з`ясування думки дітей, окрім їх безпосередньої участі в судовому засіданні, може здійснюватись за допомогою письмових доказів, долучених до матеріалів справи. В даному випадку суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий висновок містить відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. Посилання представника відповідача на те, що висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав засновано лише на повідомленні [PERSON] спростовується матеріалами справи та змістом вказаного рішення, оскільки родина відповідача певний час була отримувачем соціальної послуги «Соціальний супровід сімей/осіб, які потрапили в складні життєві обставини». [PERSON] попереджалась ССД Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про передбачену законом відповідальність у разі не забезпечення нею необхідних умов життя, виховання, навчання дітей. Від соціального супроводу відповідач відмовилась, хоча наявність складних життєвих обставин доведена належними, достатніми та допустимими доказами. Враховуючи висновки ЄСПЛ у справах «Алхім проти Румунії» та «Савіни проти України» суд констатує, що в даному випадку держава виконала свої позитивні обов`язки, державні органи працювали із матір`ю, намагаючись покращити ситуацію, вживали заходи для вирішення проблеми. Судом також враховується психолого-педагогічна характеристики [PERSON] , [INFO] , наведений вище зміст актів обстеження умов проживання дітей, покази свідків допитаних за клопотанням представника позивача, які є логічними, послідовними та підтверджуються матеріалами справи. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на поставлені їм в судовому засіданні запитання, окрім того з ким вони зараз проживають не відповіли, однак їх поведінка в присутності матері свідчить про те, що атмосфера, яку створила відповідач у сім`ї, виявилася особливо непридатною для їх життя та розвитку. Можливістю заявити в судовому засіданні клопотання про призначення судової експертизи відповідач та її представник не скористались. Судом враховано заперечення матері щодо позбавлення її батьківських прав та доводи її представника щодо перерозподілу тягаря доказування, оскільки дійсно на позивача покладається тягар доказування наявності підстав для позбавлення батьківських прав. Водночас в постанові КЦС ВС від 15.05.2019 року у справі № 661/2532/17, у якій зроблено висновок, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо для того, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Надана до суду довідка про працевлаштування позивача після надходження позову до суду не може свідчити сама по собі про зміну її поведінки на краще, а покази свідків відповідача суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Така поведінка матері, за переконанням суду, свідчить про нехтування нею своїми прямими материнськими обов`язками. Оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Під час розгляду даної справи судом вирішувалось питання лише щодо позбавлення батьківських прав матері, а не батьків дітей. При цьому суд звертає увагу на те, що сторона відповідача мала можливість подати заяву про залучення вказаних осіб до участі у справі в якості третіх осіб (ст. 53 ЦПК України), які не заявляють самостіні вимоги на предмет спору, однак будь-яких відомостей про вказаних осіб учасниками процесу суду не надано. Виходячи з задоволення вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає за можливе передати малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування - виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для вжиття заходів щодо подальшого їх влаштування відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки вказана вимога є похідною від вимоги про позбавлення батьківських прав. Щодо вимоги про стягнення аліментів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За приписами ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, законодавчо на неї покладено обов'язок забезпечення утримання власних дітей, у зв'язку з чим суд врахувавши вимоги ст. 182 СК України, приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитини, щомісячно, на користь закладу або особи, до якого/якої буде влаштовано дітей, починаючи з 05.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, дослідивши повно та всебічно докази по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , малолітніх дітей передати органу опіки та піклування для вжиття заходів щодо подальшого їх влаштування відповідно до вимог чинного законодавства, що буде відповідати найкращим інтересам останніх. Також позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, а аліменти на утримання дітей - стягненню з відповідача. Слід допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 3 633 грн. 60 коп.

Outcome: approved