Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач, від імені якого діє представник, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "АКЦЕНТ-БАНК" ( далі -АТ "А-Банк") з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ "А-Банк" відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46, 8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2-2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ "А-Банк" разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов"язання за договором виконав, а відповідачем були порушені зобов"язання, у зв"язку з чим станом на 22.09.2024 року за кредитним договором виникла заборгованість у відповідача у розмірі 70 227, 8 грн, яка складається з заборгованості за кредитом -59 994, 48 грн, заборгованості по відсоткам - 10 233, 32 грн. Зважаючи на вище вказане, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. Відповідачем відзив надано не було. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.10.2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК" з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку(а.с.9). На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ "А-Банк" відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46, 8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку(а.с.18). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3-2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Вказане підтверджується витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ "АКЦЕНТ-БАНК", розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі "Умови та правила"(а.с.21-29). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ "А-Банк" разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку, Акціонерне товариство «Універсал банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до викладеного у довідці за лімітами(а.с.19), відповідачу було встановлено кредитний ліміт 10.10.2018 року у розмірі 500, 00 грн, 22.11.2018 року збільшено до 10 000, 00 грн, 11.04.2019 року збільшено до 15 000, 00 грн, 01.03.2022 року зменшено ліміт до 5 000, 00 грн, 12.04.2024 року збільшено до 30 000, 00 грн, 17.04.2024 року - збільшено до 35 000, 00 грн, 18.04.2024 року збільшено до 36 000, 00 грн, 25.04.2024 року збільшено до 40 000, 00 грн та теж 25.04.2024 року збільшено до 46 000, 00 грн. Банк в своєму позову вказав, що свої зобов"язання за договором виконав, а відповідачем були порушені зобов"язання, у зв"язку з чим станом на 22.09.2024 року за кредитним договором виникла заборгованість у відповідача у розмірі 70 227, 8 грн, яка складається з заборгованості за кредитом -59 994, 48 грн, заборгованості по відсоткам - 10 233, 32 грн. На підтвердження відсоткової ставки позивачем долучено паспорт споживчого кредиту від 10.10.2018 року(а.с.10), в якому вказано, що інформація, зазначена в ньому, зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019 року. Тобто, стягнення відсотків з відповідача після 01.01.2019 року є незаконним та ні чим не врегульованим, оскільки в анкеті- заяві відсутні будь-які відомості щодо сплати відсотків. Як вбачається з виписки по рахунку в період з 10.10.2018 року по 01.01.2019 року списань відсотків не здійснювалось, однак в період з 01.02.2019 року по 01.09.2024 року з [PERSON] було списано відсотків на суму 18 991,7 грн. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] було надано кредитний ліміт в розмірі 46 000,00 грн, в свою чергу згідно руху коштів по картці у виписці за період з 10.10.2018 року по 22.09.2024 року нею внесено в рахунок погашення заборгованості в розмірі 48 136, 15 грн, а знято з картки 117 093, 22 грн. При перевірці виписки судом встановлено, що в рахунок знятих коштів також входить сума автоматично списаних відсотків у розмірі 18 991, 7 грн, списання яких не передбачено анкетою -заявою. Таким чином, без безпідставно списаних відсотків відповідачем було знято 98 101, 52 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] з моменту укладення договору витрачено, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 49 965, 37 грн (98 101, 52 грн -48 136, 15 грн), що і підлягає стягненню з відповідача. Нарахування, а саме, списання відсотків не узгоджені умовами договору та не є сумами грошових коштів фактично використаних відповідачем. Так, твердження банку про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 59 994, 48 грн суд відхиляє, оскільки з виписки вбачається, що до вказаної суми банком також враховано суму списаних відсотків, а їх нарахування у відповідності до Умов і правил, що відповідачем не підписані, є безпідставним. Доказів щодо наявності у нього заборгованості перед банком саме в заявленому в позові розмірі немає. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Дослідивши всі докази в їх сукупності, беручи до уваги викладене в заявах по суті, перевіривши всі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягнувши з [PERSON] борг за тілом кредиту у розмірі встановленого та витраченого кредитного ліміту 49 965, 37 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при поданні позову, пропорційно розміру задоволених вимог, інша частина залишається за позивачем.

Outcome: approved