Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 22.10.2003 року він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом ДРАЦСу Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 959. Від спільного проживання у шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . З 2009 року сторони не проживають як одна сім`я, спільне господарство не ведуть, спільних прав та обов`язків не мають, їх шлюб носить виключно формальний характер. Крім того, [PERSON] надала згоду на постійне проживання з ним їх неповнолітнього сина [PERSON] , який до теперішнього часу проживає з ним та перебуває на його утриманні, проти чого сам [PERSON] не заперечує. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації позивач з сином змушені були покинути постійне місце проживання та в статусі внутрішньо переміщених осіб зареєстровані в [ADDRESS] . [PERSON] із сином не проживає та спілкується дуже рідко в телефонному режимі. Сама дитина бажає і надалі проживати із батьком та перебувати на його утриманні. Указане стверджується наступним: паспортом громадянина України [PERSON] , довідкою про взяття на облік ВПО, паспортом громадянина України [PERSON] довідкою про взяття на облік ВПО, свідоцтвом про народження [PERSON] , заявою [PERSON] від 29 березня 2012 року, актом обстеження умов проживання від 17.02.2023 року. Згідно цього ж акту встановлено, що [PERSON] проживає із батьком заявником у будинку із сучасними ремонтом побутовою технікою та меблями, крім того, батьком створено всі необхідні умови для розвитку та відпочинку дитини. 12 травня 2023 року рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області у цивільній справі №302/820/23 було встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , самостійно здійснює постійний догляд за своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні, самостійному вихованні та проживанні разом з батьком [PERSON] . 26 травня 2023 року Міжгірським районним судом Закарпатської області (справа №302/818/23) було розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою. Відповідачка жодним чином не цікавиться дитиною, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного до самостійного життя, тощо. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються батьком Позивачем [PERSON] , самостійно без участі та підтримки з боку матері [PERSON] . Дитина знаходиться на повному утриманні. 29 серпня 2024 року Відповідачка надіслала заяву, в якій повідомила, що їй син [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з батьком [PERSON] , [INFO] , який самостійно здійснює постійний догляд за сином матеріально підтримує та виховує його. Цією ж заявою підтвердила, що заперечень проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина не має, та просить всі компетентні органи розглянути справу щодо позбавлення її батьківських прав без участі. Тому, з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів неповнолітньої дитини, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просять: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 302/1736/24 (провадження № 2/302/50/24) та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове\~засідання позивач\~ [PERSON] \~не з`явився,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~цивільної справи\~був повідомлений\~судом своєчасно\~та належним\~чином,\~про причини\~неявки суду\~не повідомлено,\~проте представником\~позивача [PERSON] адвокаткою Керита М.В. подано до суду письмову заяву, в якій представник позивача просять розглянути справу у відсутність позивача та її як представника, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідачка сповіщалася судом через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (а.с.37, 51), однак про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов відповідачкою не подано, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог, відповідачкою не надано. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Міжгірського селищної ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явилася, про день та час проведення судового засідання була повідомленою судом своєчасно та належним чином. Проте, в матеріалах справи є письмова заява, в якій представник органу опіки та піклування Пискач Ю. просить проводити судовий розгляд справи без її участі, наданий ними висновок підтримують, проти заявлених [PERSON] вимог про позбавлення батьківських прав не заперечують, додаткових пояснень, клопотань не мають. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/1736/24, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] в місті Києві народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого є в матеріалах справи (а.с.12) та відповідно до вказаного свідоцтва матір`ю дитини записана « [PERSON] », відповідачка у справі, а батьком дитини записаний - « [PERSON] », який є позивачем у цій справі. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.02.2023 року складеного Службою у справах дітей Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, [PERSON] проживає разом із неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , як внутрішньо переміщені особи, за адресою: [ADDRESS] . Мама дитини з ними не проживає з 2011 року. За вказаною адресою у багатоповерховому будинку проживають [PERSON] з сином [PERSON] , для дитини створені всі необхідні умови для розвитку та відпочинку. Дитина бажає і надалі проживати з батьком (а.с.23). З довідки № 2112-5002591307 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої 20.02.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , а фактичне місце перебування за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). З довідки № 2112-5002591317 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої 20.02.2023, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , а фактичне місце перебування за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 25), затвердженого рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради від 18.10.2024 № 380 (а.с. 24) слідує, що орган опіки та піклування вважає за доцільне [PERSON] , [INFO] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків позбавити батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ст. 8 і 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регламентовано, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України матір може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. У відповідності до положень ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими під час судового розгляду доводиться, що відповідачка [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє до дитини батьківської турботи, байдуже ставиться до його виховання, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, за місцем проживання дитину не відвідує, матеріально не забезпечує. Таким чином, мати [PERSON] повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї дитин, що підтверджується ретельно дослідженими доказами, які є належними та допустимими. При вирішенні позовної вимоги суд враховує, що відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 29 березня 2012 року (а.с. 21) [PERSON] надала згоду та не заперечила проти постійного проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з позивачем. В заяві від 28 серпня серпня 2024 року (а.с. 22) відповідачка підтвердила, що неповнолітній [PERSON] [INFO] з березня 2012 року постійно проживає з його батьком - [PERSON] , який самостійно здійснює постійний догляд за сином, матеріально утримує та виховує його. Цією заявою відповідачка не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, а також висновок органу опіки та піклування, суд доходить висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню у повному обсязі. Відтак суд вважає необхідним, винятково в інтересах неповнолітньох дитини, позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з підстав ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" стягнення не повинне перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною другою ст.182 СК України регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України унормовано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 і 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Приймаючи до\~уваги обставини\~справи,\~оскільки батьки\~зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~їх фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток,\~забезпечувати дитині\~сприятливі умови\~для проживання\~та розвитку,\~а також\~те,\~що неповнлітній\~син [PERSON] \~проживає з\~батьком [PERSON] та\~знаходяться на\~його утриманні,\~зважаючи на\~ті обставини,\~що на\~теперішній час\~будь-якої\~домовленості щодо\~порядку утримання\~неповнолітнього сина\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~немає,\~угоди про\~матеріальне забезпечення\~дитини між\~ними не\~досягнуто,\~внаслідок чого\~позивач не\~може самостійно\~матеріально утримувати\~дитину та\~забезпечувати його\~належний матеріальний\~рівень для\~гідного розвитку\~та існування,\~ тому\~суд вважає\~за необхідне\~заявлений позов\~ [PERSON] \~задовольнити частково\~та стягнути\~з відповідачки\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,у твердій грошовій сумі в розмірі 1598,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, почавши стягнення з 29 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Крім того, відповідно до положень ст.ст.133,141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати таким чином, а саме: відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн за пред`явлення до суду позову майнового характеру про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнений відповідно до положень п.3 і 7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного та

Outcome: partial