Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 52382,06 грн та судові витрати. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 16.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-129333663, відповідно до якого банк відкриває поточний рахунок «для виплат» та надає клієнту послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів для задоволення власних потреб. Кредитний договір укладений за допомогою електронного цифрового підпису позичальника. Посилався, що відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 30176,90 гривень, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Зазначив, що банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Проте, всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами договору. Зазначив, що 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором №014-RO-82-129333663 від 16.02.2022, сума заборгованості за яким становить 52382,06 гривень, з яких: 42942,51 гривень сума заборгованості за кредитом, 9439,55 гривень сума заборгованості за процентами. Посилався, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснювалося жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора. Позивач направив відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, проте, станом на дату подачі позову, вказана досудова вимога відповідачем не виконана, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» змушений звертатися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 30.07.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області відзив на позов. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, просить суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час слухання справи був повідомлений вчасно шляхом надсилання поштової кореспонденції (конверт повернувся з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою») та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; відзив не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що 16.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-129333663 (далі-Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту 30176,90 грн, з яких 1176,90 грн - страховий платіж; - дата надання кредиту 16 лютого 2022 року; - дата сплати ануїтетних платежів 12 числа кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів; - дата повного погашення кредиту 12 лютого 2027 року; - строк кредиту 60 місяців з дати надання кредиту; - процентна ставка фіксована, становить 50,9% річних; - дата переказу коштів з КР на Поточний рахунок 07 числа кожного місяця; - сума щомісячного переказу з КР 1395,41 грн, яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно графіку. 16.02.2022 [PERSON] було підписано також Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супровідних послуг) (Додаток №1 до кредитного договору), Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», Заяву на приєднання до договору добровільного страхування життя. Із виписки по рахунку [PERSON] за період з 16 лютого 2022 року по 16 лютого 2023 року слідує, що 16 лютого 2022 року йому було видано кредит в розмірі 30176,90 грн та [PERSON] здійснював часткове погашення кредитної заборгованості. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-578-F, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (пункт 2.1 договору). Відповідно до п. 2.4. договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. У реєстрі боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-578-F від 20 грудня 2022 року від номером 1110 зазначено [PERSON] . Право грошової вимоги відступлено новому кредитору на загальну суму 52382,06 грн: 42942,51 грн сума заборгованості по тілу кредиту; 9439,55 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Встановлено, що позивач звертався до відповідача з письмовою досудовою вимогою вих. № 1-102500 від 07.03.2024 про виконання зобов`язань. Оскільки [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості в розмірі, визначеному попереднім кредитодавцем. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Всупереч умов укладеного кредитного договору від 16 лютого 2022 року № 014-RO-82-129333663 зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-578-F. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, а також укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» договір відступлення права вимоги у встановленому законом порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 52382,06 грн, який не спростований відповідачем. Суд вважає, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, який наданий позивачем, є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості та підтверджується випискою по рахунку. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачений судовий збір в сумі 3 028,00 грн., а тому він підлягає до стягнення з відповідача. Окрім заборгованості за кредитним договором, позивач також просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1400,00 грн. З огляду на це, суд вважає за необхідне зазначити, що до витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, розподіляються між сторонами також на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи позивачем, зокрема, долучено копії: договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 № 14/06/2023, за змістом п. 4.1 якого вартість правничої допомоги визначаються сторонами в Додатку 1 до цього Договору та актами наданої правничої допомоги; додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 № 14/06/2023; замовлення № 545 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 № 14/06/2023; акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 545 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 № 14/06/2023 від 25.04.2024 на загальну суму 1 400,00 грн, яка складається з: аналізу судової практики та законодавства - 400,00 грн; аналіз матеріалів отриманих від клієнти за кредитним договором - 400,00 грн; підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї; відправлення пакету документів до суду - 600,00 грн; платіжної інструкції № 1070 від 29.04.2024 на суму 1 400,00 грн; ордеру № 1655648 від 12.07.2024; свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю. З урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено повністю, доказів неспівмірності цих витрат суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1400,00 гривень.

Outcome: approved