Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся через суд з позовом на предмет визнання за ТОВ «Кей-Колект» права іпотекодержателя за договором іпотеки № 1407ДИ196З від 10 березня 2006 року зі змінами внесеними на підставі додаткових угод до нього від 13 квітня 2006 року, 25 жовтня 2006 року та 09 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1165, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки (серія та номер: № 649-650 від 13 лютого 2012 року), посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., стосовно нерухомого майна 51/100 частин житлового будинку, літ Б-2, що розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . В обґрунтування позову зазначається, що 10 березня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву якого в подальшому змінено на ПАТ «Укрсиббанк», укладено кредитний договір № 1470ДИ196К, згідно умов якого АКІБ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит в сумі 280\~000 доларів США, а останній зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 09 березня 2027 року. З метою забезпечення зобов`язань по кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 1407ДИ196З від 10 березня 2006 року зі змінами, внесеними на підставі додаткових до нього від 13 квітня 2006 року, від 25 жовтня 2006 року та від 09 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В., зареєстрованого в реєстрі під № 1165, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно 51/100 частин житлового будинку, літ. Б-2, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором № 1470ДИ196К від 10 березня 2006 року з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області стягнуто заборгованість в розмірі 3\~191\~927,08 грн. 13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Коллект» укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ТОВ «Кей-Колект» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором № 1407ДИ196К від 10 березня 2006 року. Окрім цього, між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № № 1407ДИ196З від 10 березня 2006 року, про що до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено відповідний запис. 09 грудня 2020 року рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. за № 55602214 припинено іпотеку та обтяження забороною відчуження нерухомого майна 51/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , підставою припинення такого обтяження зазначено договір про припинення зобов`язання (серія та номер 13/11/2020/732020, виданий 13 листопада 2020 року, видавник: ТОВ «Кей-Колект» - Хвостишкова), проте таке рішення скасовано Міністерством юстиції України, однак таке рішення не скасоване в реєстрі з підстав проведення стосовно нерухомого майна реєстраційних дій на підставі рішень 10 грудня 2020 року № 55633951, від 17 грудня 2020 року № 55777120, прийнятих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А., якими на підставі договору купівлі-продажу 51/100 частку житлового будинку зареєстровано за [PERSON] . З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що основне зобов`язання забезпечене спірним майном наразі є чинним, ТОВ «Кей-Колект» вважає, що воно є іпотекотекодержателем спірного майна згідно договору іпотеки, однак через відсутність запису про іпотеку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, ТОВ «Кей-Колект» не може реалізувати свої правомочні права щодо іпотечного майна, а тому вважає, що належним та ефективним способом захисту в даному випадку є звернення до суду саме з вимогою про визнання права іпотекодержателя, що в подальшому буде підставою для внесення до реєстру відомостей про іпотеку. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року, до відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної\~реєстрації прав\~на нерухоме\~майно,\~державним реєстраторам\~прав на\~нерухоме майно,\~у тому\~числі особам,\~які виконують\~функції державного\~реєстратора прав\~на нерухоме\~майно,\~зокрема Міністерству\~юстиції України\~та його\~територіальним органам,\~нотаріусам та\~іншим органам\~чи особам,\~які виконують\~функції державної\~реєстрації прав\~на нерухоме\~майно,\~вчиняти будь-які\~реєстраційні дії\~в тому\~числі,\~але не\~виключно реєстрацію\~відчуження,\~стосовно нерухомого\~майна \~51/100\~частин житлового\~будинку,\~літ.\~Б-2,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~власником якого\~є [PERSON] . З відкриттям загального позовного провадження, після отримання в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, а також після усунення недоліків позовної заяви, за ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності у підготовчому засіданні проведена її підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та потреби у витребуванні доказів. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2024 року у зазначеній цивільній справі закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, на підставі чого, з урахуванням згоди представника позивача, за правилами ст. ст.\~280, 287, 288 ЦПК України\~справа підлягає\~розглядові судом в заочному порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні з наведених у ньому підстав. Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило. Суд, вислухавши усні пояснення представника позивача, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зібрані докази, як окремо, так і в їх сукупності, в межах заявлених вимог за ст. 13 ЦПК України дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних міркувань та встановлених у судовому засіданні обставин. Судом встановлено, що 10 березня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (назву якого в подальшому змінено на ПАТ «Укрсиббанк») укладено кредитний договір № 1470ДИ196К, згідно умов якого АКІБ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит в сумі 280\~000 доларів США, а останній зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 09 березня 2027 року (а.с. 13-15 том № 1). З метою забезпечення зобов`язань по кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 1407ДИ196З від 10 березня 2006 року зі змінами, внесеними на підставі додаткових до нього від 13 квітня 2006 року, від 25 жовтня 2006 року та від 09 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В., зареєстрованого в реєстрі під № 1165, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно 51/100 частин житлового будинку, літ. Б-2, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-19 том № 1). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-1425/10 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та з останнього на користь АТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1407ДИ196К від 10 березня 2006 року в розмірі 3\~191\~927,08 грн., а також судовий збір в розмірі 1\~700 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили 14 грудня 2010 року (а.с. 132 том № 1). На виконання вищевказаного рішення суду 11 березня 2011 року видано виконавчі листі, що пред`явленні до примусового виконання. 13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Коллект» укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ТОВ «Кей-Колект» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором № 1407ДИ196К від 10 березня 2006 року (а.с. 20-26 том № 1). Окрім цього, між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № № 1407ДИ196З від 10 березня 2006 року, про що до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено відповідний запис (а.с. 27-30 том № 1). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні, відкритому на примусове виконання виконавчого листа № 2-1425/10, виданого 11 березня 2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (а.с. 96 том №1). 09 грудня 2020 року рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. за № 55602214 припинено іпотеку та обтяження забороною відчуження нерухомого майна 51/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , підставою припинення такого обтяження зазначено договір про припинення зобов`язання (серія та номер 13/11/2020/732020, виданий 13 листопада 2020 року, видавник: ТОВ «Кей-Колект» - Хвостишкова Н.О.) (а.с. 7 зворот 12 том № 1). Натомість, 16 лютого 2021 року ТОВ «Кей-Колект» оскаржило вищевказане рішення державного реєстратора та наказом Колегії Міністерства юстиції України № 2593/5 від 21 червня 2022 року скасоване рішення № 55602214 державного реєстратора Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. В той же час, Міністерством юстиції України повідомлено позивача про неможливість скасування оскарженого рішення у зв`язку із проведенням стосовно нерухомого майна реєстраційних дій на підставі рішень 10 грудня 2020 року № 55633951, від 17 грудня 2020 року № 55777120, прийнятих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А., якими на підставі договору купівлі-продажу 51/100 частку житлового будинку зареєстровано за [PERSON] (а.с. 33-36 том № 1). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 338163962 від 06 липня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритого розділу), індексний номер: 55633951 від 10 грудня 2020 року приватним нотаріусом Перфіловою О.А. на підставі договору купівлі-продажу, 51/100 частки житлового будинку, серія та номер : 4795, виданий 10 грудня 2020 року, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Прфілова О.А., право власності на 51/100 часку домоволодіння зареєстроване за [PERSON] (а.с. 7 зворот 12 том № 1). Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України договірне зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі\~порушення боржником\~основного зобов`язання\~відповідно до\~іпотеки іпотекодержатель\~має право\~задовольнити забезпечені\~нею вимоги\~за рахунок\~предмета іпотеки\~переважно перед\~іншими особами,\~права чи\~вимоги яких\~на передане\~в іпотеку\~нерухоме майно\~зареєстровані після\~державної реєстрації\~іпотеки.\~Якщо пріоритет\~окремого права\~чи вимоги\~на передане\~в іпотеку\~нерухоме майно\~виникає відповідно\~до закону,\~таке право\~чи вимога\~має пріоритет\~над вимогою\~іпотекодержателя лише\~у разі\~його/її\~виникнення та\~реєстрації до\~моменту державної\~реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч.ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Отже, за наведених умов забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує права кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета\~іпотеки відповідно\~до цього\~Закону; набуття\~іпотекодержателем права\~власності (спеціального\~майнового права)\~на предмет\~іпотеки;\~знищення (втрати)\~переданої в\~іпотеку будівлі\~(споруди),\~якщо іпотекодавець\~не відновив\~її.\~Якщо предметом\~іпотечного договору\~є земельна\~ділянка і\~розташована на\~ній будівля\~(споруда),\~в разі\~знищення (втрати)\~будівлі (споруди)\~іпотека земельної\~ділянки не\~припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Статтею 23\~Закону України\~«Про іпотеку»\~визначено,\~що У\~разі переходу\~права власності\~(права\~господарського відання,\~спеціального майнового\~права)\~на предмет\~іпотеки від\~іпотекодавця до\~іншої особи,\~у тому\~числі в\~порядку спадкування\~чи правонаступництва,\~іпотека є\~дійсною для\~набувача відповідного\~нерухомого майна\~навіть у\~випадку,\~якщо до\~відома набувача\~не доведена\~інформація про\~обтяження майна\~іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Як встановлено судом, зобов`язання за кредитним договором 1470ДИ196К від 10 березня 2006 року [PERSON] не виконане, натомість державним реєстратором Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф. незаконно припинено іпотеку та обтяження забороною відчуження нерухомого майна 51/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що є забезпечувальним зобов`язанням за кредитним договором, внаслідок чого наказом Міністерства юстиції України таке рішення державного реєстратора скасоване, проте таке наказ Міністерства юстиції України про скасування рішення державного реєстратора неможливо виконати у зв`язку із проведенням стосовно нерухомого майна реєстраційних дій на підставі рішень № 55633951 від 10 грудня 2020 року та № 55777120 від 17 грудня 2020 року, прийнятих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно висновків, зазначених у вказаній вище постанові та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17: виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають; у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішення суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя; у справі з належною вимогою (зокрема, що визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки. Виходячи з обставин справи, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право іпотекодержателя порушене, належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя, а не оспорення підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за ТОВ «Кей-Колект» право іпотекодержателя за договором іпотеки № 1407ДИ196З від 10 березня 2006 року зі змінами внесеними на підставі додаткових угод, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, стосовно нерухомого майна 51/100 частин житлового будинку, літ Б-2, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 026 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved