Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

16 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що 20 грудня 1999 року їй було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , в якому допущено помилку в написанні її по батькові: зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». 24 вересня 2024 року отримала новий паспорт громадянина України, в якому її по батькові вказано « [PERSON] ». За період з 1999 року по 2024 рік вона оформляла та отримувала різні правовстановлюючі документи, зокрема, й на нерухоме майно, в яких її по батькові зазначено уповноваженими органами відповідно до запису в паспорті, що не відповідає запису в її свідоцтві про народження, а також унеможливлює здійснення нею права власності в повному об`ємі та розпорядження належним їй майном. Просила встановити факт, що правовстановлюючі документи: свідоцтва на право на спадщину за законом, видані Турійською державною нотаріальною конторою Волинської області за Р№ 980, Р№ 981, Р№ 982 від 25 липня 2016 року, та державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 200195 та серії ЯМ № 200196 від 22 жовтня 2012 року належать їй [PERSON] . Заявниця у судове засідання не з`явилася, 13 січня 2025 подала до суду заяву, в якій вказала, що подану до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує, просить її задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а. с. 33). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, 23 грудня 2024 року подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просить розглядати справу без його участі (а. с. 30). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що власником двох земельних ділянок, площею 2,003 га, з кадастровим номером 0725583100:05:001:1217 та площею 0,5779 га, з кадастровим номером 0725583100:05:001:1219, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Мокрецької сільської ради Турійського району Волинської області, житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом (а. с. 12, 14, 17). Особа власника у свідоцтвах зазначена на підставі паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Турійським РВ УМВС України у Волинській області 20 грудня 1999 року. Реєстраційний номер облікової картки платника податків власника вказано [NUMBER] . Відповідно до зазначеного паспорта [PERSON] народилася [INFO] в селі Осьмиговичі Турійського району Волинської області (а. с. 11). З паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 24 вересня 2024 року органом 0712, та витягу з реєстру територіальної громади №2024/011894882 від 02 жовтня 2024 року видно, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в селі Осьмиговичі Турійського району Волинської області (а. с. 7, 9). Дата, місце народження та по батькові заявниці аналогічно зазначено і в свідоцтвах про її народження та укладення шлюбу (а. с. 10). Відповідно до картки платника податків у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків № [NUMBER] зареєстрований з 02 грудня 1998 року за [PERSON] (а. с. 8). Аналіз змісту вищевказаних документів дає достатні підстави для висновку, що вказані в них відомості про [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. У державних актах на право приватної власності на землю серії ЯМ № 200195 та серії ЯМ №200196 прізвище, ім`я та по батькові власника двох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номерами 0725583100:05:001:1235 (площею 2,6693 га), 0725583100:05:001:1236 (площею 1,0452 га), що розташовані на території Мокрецької сільської ради Турійського району Волинської області, зазначено як « [PERSON] », яка проживає в селі Турія (а. с. 20, 22). Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень підтверджується факт належності двох земельних ділянок: площею 2,6693 га з кадастровим номером 0725583100:05:001:1235 та площею 1,0452 га з кадастровим номером 0725583100:05:001:1236 [PERSON] , яка 27 квітня 2021 року вищевказані земельні ділянки передала в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Бобли-Агро» (а. с. 21, 23). Аналіз змісту вищевказаних документів дає обґрунтовані й достатні підстави для висновку, що зазначені в них площа, місце розташування та цільове призначення земельних ділянок повністю співпадають, заявниця [PERSON] фактично володіє та розпоряджається земельними ділянками, що, в свою чергу, об`єктивно підтверджує, що при оформленні вищевказаних державних актів на право власності на землю допущена помилка в написанні по батькові власника: вказано « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Звертаючись до суду, заявниця вказувала, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів на нерухоме майно їй необхідне для користування, розпорядження ними та реалізації свого права власності в повному об`ємі, оскільки орган, який видав документ, на сьогоднішній день не існує, а іншим шляхом усунути допущену в документах помилку неможливо. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що розбіжності у написанні по батькові заявниці у паспорті, державних актах на земельні ділянки та свідоцтвах про право на спадщину за законом унеможливлюють використання заявницею цих документів, надані заявницею докази на підтвердження факту, що має юридичне значення, у контексті положень статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про майно, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved