Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що заявник проходить військову службу за контрактом на посаді командира відділення 2 командно-штабних машин взводу зв`язку [NUMBER] батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] . В листопаді 2023 року вона подала рапорт на звільнення за сімейними обставинам відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовець, яка самостійно виховує дитину віком до 18 років. Заявник має доньку [PERSON] , [INFO] , яка на цей час є неповнолітньою та навчається у середній загальноосвітній школі №12 м. Києва, а батьківські обов`язки виконує лише [PERSON] . Батько дитини [PERSON] з сім`єю не проживає, участі у вихованні [PERSON] не приймає, до школи не приходить, із педагогами не спілкується, батьківські збори не відвідує. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано, а донька залишилась проживати разом з матір`ю. Після окупації м. Маріуполь про долю та місцезнаходження [PERSON] не має ніякої інформації, тобто його можна вважати безвісно відсутнім з 01 червня 2022 року, оскільки з цього часу він також не сплачує аліменти. Встановлення факту оголошення безвісно відсутнім [PERSON] визначить статус заявника, як особи, яка самостійно виховує дитину, що необхідно для звільнення з війкової служби та виховання дитини. На підставі викладеного просив визнати [PERSON] безвісно відсутнім з 01 червня 2022 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року вищевказану заяву повернуто заявнику разом із всіма додатками на підставі вимог п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 185 ЦПК України. 15 травня 2024 року на адресу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена цивільна справа на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2024 року, якою задоволена апеляційна скарга представника заявника [PERSON] та скасована ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Фактично матеріали справи передано судді канцелярією суду 20 травня 2024 року. Розпорядженням Верховного Суду від 06 березня 2022 року за № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ саме Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м.Дніпропетровська. Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2024 року та 31 травня 2024 року було залишено без руху заяву [PERSON] з наданням строку для усунення недоліків, які були усунуті 03 червня 2024 року. 05 червня 2024 року ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято цивільну справу до розгляду з призначенням судового засідання та залучено до участі у цивільну справу в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України, а також витребувано відомості щодо громадянина України [PERSON] у: Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України; Державної міграційної служби України; Державної податкової служби України; Пенсійного фонду України; Міністерства соціальної політики України; Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України; слідчого відділу Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області; Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Представником Міністерства оборони України Матвєєнко Г.М. у системі «Електронний суд» було сформовано пояснення, в яких вона просила суд відмовити в задоволенні заяви, в обґрунтування зазначивши, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області у справі №265/2140/18 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а на теперішній час м. Маріуполь знаходиться під окупацією. Відповідно до змісту заяви та додатків заявником не надано доказів про відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання і неможливість отримати такі відомості. 21 жовтня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська витребувано відомості щодо громадянина України [PERSON] у: відділу у Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві та Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча». Представник заявника надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи без його та без участі заявника. Представник заінтересованої особи - військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи без їх участі Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у своїх письмових поясненнях просила розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (а. с. 5). Матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7-8). В матеріалах справи також наявна заява представника [PERSON] за довіреністю в особі [PERSON] від 02 лютого 2024 року, яка подана до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, з проханням встановити місце проживання (знаходження) [PERSON] , що зареєстрована 02 лютого 2024 року за №249-79-82 (а. с. 10). Також судом встановлено, що у відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області Національної поліції України №832/24-2/02-2024 від 10 червня 2024 року зазначено, що за даними ІП «Адмінпрактика», ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» [PERSON] станом на 10 червня 2024 року до адміністративної відповідальності не притягувався та згідно довідки з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» відсутні відомості про [PERSON] (а. с. 74-75). З листа Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №22/7.2-4553-24 від 10 червня 2024 року судом встановлено, що відсутня інформація стосовно виїзду/в`їзду (перетину) на тимчасово окуповані території України в період з 01 грудня 2017 року по теперішній час щодо [PERSON] (а. с. 76). У відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-39999/18/24-Вих від 10 червня 2024 року зазначено, що в базі даних не виявлено відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією [PERSON] в період з 01 грудня 2017 року по 10 червня 2024 року (а. с. 77). Зі змісту листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №31359/29162-10-24/15.1 від 21 червня 2024 року судом встановлено, що за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис №553 про народження [INFO] [PERSON] та не виявлено інших записів цивільного стану (а. с. 83-84). Відповідно до відповіді Міністерства соціальної політики України №14743/0/2-24/3 від 20 червня 2024 року станом на 19 червня 2024 року в ЄІБД ВПО відсутня інформація про [PERSON] (а. с. 96). Згідно з відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.1-6159/6-24 від 11 червня 2024 року, за наявною у ДМС інформацією [PERSON] не звертався у період з 01 грудня 2017 року по теперішній час з питань оформлення, обміну паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон у встановленому законодавством порядку до територіальних органів ДМС (а. с. 114). Крім того, з відповіді Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного Фонду України №2800-050203-7/36493 від 14 червня 2024 року встановлено, що до бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування надходили від страхувальника щодо [PERSON] за період з 01 грудня 2017 року, а за даними інформаційних систем ПФУ станом на червень 2024 року [PERSON] , як одержувач пенсії та інших соціальних виплат, на обліку не перебуває. Як вбачається з наданого додатку, останнє нарахування заробітної плати та єдиного внеску зазначено березень 2022 року (а. с. 116-119). Також Державною податковою службою України надано відповідь №11535/5/99-00-12-04-02-05 від 17 вересня 2024 року та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела нарахованих і виплачених доходів за період з 4 кварталу 2017 року по 2 квартал 2024 року, з яких вбачаються останні данні за 2 квартал 2022 року (а. с. 126-129). З наданої на виконання ухвали суду відповіді ПрАТ «ММК ім. Ілліча» №01/90 від 25 жовтня 2024 року судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та 21 червня 2022 року був звільнений відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України та відомості про місцеперебування [PERSON] у підприємства відсутні (а. с. 148-149). У відповіді Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві №275046-2024 від 12 грудня 2024 року зазначено, що до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві 02 лютого 2024 року надійшла заява від [PERSON] з приводу встановлення місцезнаходження [PERSON] та надання інформації щодо перетину ним кордону, яка була зареєстрована за номером Є-704/вс від 05 лютого 2024 року, та в ході проведення розшукових заходів було здійснено перевірку за наявними обліками і встановлено, що відповідно до інформації наявної на Інформаційному порталі Національної поліції України [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , та іншої інформації не виявлено, а державний кордон [PERSON] не перетинав. Заявнику було надано відповідь за номером Є-704/125/55-2024 від 21 лютого 2024 року і направлено на адресу її проживання. На цей час було здійснено повторну перевірку щодо [PERSON] за Інформаційним порталом Національної поліції України та встановлено, що він не перебуває у державному розшуку, як особа яка переховується від органів досудового розслідування, органів суду, органів пробації, органів виконавчої служби, і як особа, яка безвісно зникла, а також відсутні відомості щодо перетину ним державного кордону (а. с. 162-163). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Вимогами ст. 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Крім того, Верховний Суд у постановах від 22 листопада 2018 року у справі №225/882/17 та від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зазначив, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15). З урахуванням\~викладених обставин,\~суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість вимог\~заявника та\~наявність підстав\~для визнання\~ [PERSON] \~безвісно відсутнім,\~оскільки факт\~зникнення останнього\~і відсутність\~відомостей про\~його місцезнаходження\~з 01\~червня 2022 року підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному і ніким не спростовуються, про місце перебування [PERSON] не відомо, а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів. Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Частиною 7 статті 294\~ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved