Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Гнідко С.І. звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 9 лютого 2020 року об 11 год. 30 хв. в м.Кам`янець-Подільському по вул. Хмельницьке шосе 1/15, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні пошкодження. Після тривалого судового розгляду 25.04.2023 р. постановою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №676/1262/20 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. 13.10.2023 р. постановою Хмельницького апеляційного суду постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.04.2023 р. щодо позивача залишено без змін, а апеляційну скаргу представника [PERSON] без задоволення. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №06-01-24 про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 111930» реєстраційний номер [NUMBER] та економічної доцільності проведення відновлювального ремонту від 15.01.2024 року експертом встановлено, що: ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] до моментуДТГІ складає 128 144,81 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] складає 250 239. 54 грн.; проводити відновлювальний ремонт автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 29.02.2020 р. економічно не доцільно; матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «ВАЗ 111930». реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження під час ДТП 29.02.2020 р. станом на дату виконання експертизи, складає 128 144, 81 грн. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №06/1-01-24 про вартість утилізації автомобіля «ВАЗ 111930» реєстраційний номер [NUMBER] від 18.01.2024 р. вартість його утилізації станом на момент виконання експертизи з заокругленням до гривень, складає 21 147, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки ««SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «Еталон» згідно полісу № АО/27564/5. Розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди майну третьої особи становить - 130 000,00 грн. Розмір франшизи становить 0, 00 грн. Позивач звернувся до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування заподіяної майнової шкоди згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак відповідачем було відмовлено в виплаті страхового відшкодування на підставі па 37.1.4. ст. 37 зазначеного закону в зв`язку з пропущенням позивачем строку на подання відповідної заяви. Враховуючи вищевикладене позивач з метою відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 111930» реєстраційний номер [NUMBER] фізично знищений та проводити його відновлювальний ремонт є економічно недоцільним, позивачу за рахунок страхової виплати підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП (128144,81 грн.) та після дорожньо-транспортної пригоди (21147,00 грн.) що складає 106 997, 81 грн. Крім того в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою позивачу була заподіяна значна моральна шкода, у вигляді душевних страждань пов`язаних з протиправною поведінкою щодо нього а також у зв`язку із знищенням належного йому майна. В момент дорожньо-транспортної пригоди позивач пережив сильний емоційний та нервовий стрес, який супроводжувався почуттям тривоги та страху за своє життя а також переніс сильний фізичний біль в зв`язку з травмами отриманими під час дорожньо транспортної пригоди. Внаслідок отриманих травм у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку та забою лівого плечового суглобу позивач вимушений був проходити лікування в КНП «Сокирянська РЛ» та вимушений був терпіти значний фізичний біль, проходити болісні медичні процедури та маніпуляції. Після дорожньо-транспортної пригоди, через фізичні болі позивач втратив звичайний сон. йому часто сниться пережите жахіття аварії, внаслідок чого він не міг в повній мірі зосередитись на подальшому своєму житті, робот, побуті, тощо. Крім того по вині відповідача [PERSON] позивач вимушений пристосовуватись до негативних змін, що відбулись у його житті, вживати додаткових заходів для організації свого життя, життя свої родини, тощо. В зв`язку з знищенням належного йому автомобіля, позивач зазнав душевних страждань а також нервових переживань через порушений звичний спосіб життя. Даний автомобіль необхідний був позивачу для пересування.оскільки він є людиною похилого віку, пенсіонером. Через знищення автомобіля позивачу довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні та у житі в цілому. Крім того відповідач - 2 навіть не намагався відшкодувати завдану шкоду, залишивши позивача з своїми проблеми на одинці, що завдавало додаткових нервових переживань та моральних страждань позивачу. Враховуючи характер, тривалість душевних страждань та нервових переживань, позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду пов`язану з протиправною поведінкою щодо нього, а також у зв`язку із знищенням належного йому майна у розмірі 100000, 00 грн. Оскільки моральна школа, що заподіяна потерпілому внаслідок знищення чи пошкодження його майна згідно Закону України № 1961-IV не відшкодовується за рахунок страхової виплати, вказана моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] у повному обсязі. Представник позивача просить суд винести рішення яким: стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь позивача 106 997, 81 грн. страхового відшкодування, стягнути з [PERSON] на користь позивача 100000,00 грн. моральної шкоди; судові витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідачів. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» в суді позов в частині вимог то товариства не визнав, просить відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача подав суду відзив на позов в якому просить в задоволенні позову відмовити. В обгрунтування заперечень на вимоги позивача представник відповідача вказав, що позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування тільки 24.10.2023 р., з моменту ДТП пройшло більше 4 років хоча п.37.1.4 ст. 37 закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено річний строк, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП, а відтак позивач пропустив річний строк звернення до страховика; позивач не зазначив жодної причини, які незалежали від останнього, через які порушено встановлений річний строк; позивач не надав докази, щодо здійснення ним розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика; вина [PERSON] в ДТП не встановлена. Представник відповідача [PERSON] в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні, подав відзив на позов(а.с. 117-118). В обгрунтування заперечень представник відповідача вказав, що вина його довірителя не підтверджена ані протоколом, ані судовим рішенням відносно останнього, просить суд врахувати, що згідно судової практики покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи; згідно наданої до позовної заяви представником позивача довідки 29.02.2020р. позивач був доставлений швидкою допомогою, з діагнозом : "Забій лівого плечового суглобу", інших травм у Позивача не було, рекомендоване амбулаторне лікування (не стаціонарне); після звернення позивачем до КНП "Сокирянська РЛ", медичними фахівцями було зафіксовано, що стан хворого задовільний; отриманий забій лівого плечового суглобу позивач пов`язує з великими душевними стражданнями за які останній просить 100 000,00 грн., враховуючи те, що автомобіль до ДТП коштував 128 144,81 грн. при цьому Позивач залишає у себе пошкоджений автомобіль та просить стягнути з страхової компанії страхове відшкодування в сумі 106 997,81грн., тобто, в даному випадку намагання позивача стягнути з [PERSON] 100000,00грн. моральної шкоди, без наявних на те підстав, свідчить про бажання позивача неправомірно збагатитись за рахунок його довірителя маніпулюючи обставинами закритого кримінально провадження, вказана вимога не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 676/1262/20, суд встановив наступне. 29 лютого 2020 року об 11 год. 30 хв. в м.Кам`янець-Подільському по вул. Хмельницьке шосе 1/15, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні пошкодження. 29.02.2020 р. відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238578 згідно якого він керуючи автомобілем «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] , перед поворотом ліворуч, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та допустив зіткнення із автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Чим порушив вимоги п.10.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.04.2023 р. по справі № 676/1262/20 було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. В зазначеній постанові здійснивши аналіз зібраних по справі доказів судом констатовано, що «наведені докази в сукупності спростовують вину [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, визначених пунктом 10.4., зокрема, що зіткнення відбулося через дії [PERSON] , який керував т/з «ВАЗ 111930» та перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та допустив зіткнення із автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», який рухався в попутному напрямку. А відсутність у його діях порушення вимог цього пункту ПДР, як причини пошкодження транспортних засобів, виключає і склад правопорушення, зазначеного у протоколі, складеного щодо нього. В той же час, наведені докази в їх сукупності підтверджують ту обставину, що саме водій [PERSON] порушивши вимоги п.12.4., 13.1. та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3. ПДР, перевищив дозволену швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та порушив вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3. ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом «ВАЗ 111930», під керуванням водія [PERSON] , який перед розворотом завчасно зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, та здійснював маневр розвороту для руху у протилежному напрямку. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.10.2023 р. по справі № 676/1262/20 постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року щодо [PERSON] - залишено без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого [PERSON] адвоката Шпака А.П. - без задоволення. Позивач [PERSON] є власником автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.18). Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №06-01-24 про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 111930» реєстраційний номер [NUMBER] та економічної доцільності проведення відновлювального ремонту від 15.01.2024 року експертом встановлено, що: ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] до моменту ДТП складає 128 144,81 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] складає 250 239. 54 гри. проводити відновлювальний ремонт автомобіля «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 29.02.2020 року економічно не доцільно; матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «ВАЗ 111930». реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження під час ДТГІ 29.02.2020 року станом на дату виконання експертизи, складає 128 144. 81 грн.(а.с.19-28). Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №06/1-01-24 про вартість утилізації автомобіля «ВАЗ 111930» реєстраційний номер [NUMBER] від 18 січня 2024 року вартість утилізації автомобіля «ВАЗ 111930» реєстраційний номер [NUMBER] станом на момент виконання експертизи, з заокругленням до гривень, складає 21 147, 00 грн.(а.с.29-31). Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки ««SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована 17.02.2020 р. ПрАТ «СК «Еталон» згідно полісу № АО/2756475, розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди майну третьої особи становить - 130000,00 грн., розмір франшизи становить 0,00 грн., що підтверджується приєднаною представником позивача до позовної заяви копією відповіді начальника Інформаційного відділу МТСБУ від 12.02.2024 р. на запит адвоката(а.с.17). [PERSON] 24.10.2023 р. звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» з заявою про виплату страхового відшкодування(а.с.32), яка була отримана страховиком 30.10.2023 р. Листом від 26.12.2023 р. ПрАТ «СК Еталон» було відмовлено позивачу в виплаті страхового відшкодування в зв`язку із пропуском річного строку передбаченого п.п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується копією листа(а.с.33). Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. За загальним принципом, відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт с технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі «Закон № 1961-IV»)підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Згідно правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17(провадження № 14-95цс20) з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. П.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 р. , який було доповнено Законом № 540-IX від 30.03.2020 р.) встановлено, що «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби(COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. П.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 р. , який було доповнено Законом № 2120-IX від 15.03.2022 р. було передбачено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Законом України № 3450-IX від 08.11.2023 було викладено в новій редакції «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Враховуючи правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 згідно якого: «у випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку», а також те, що з 11.03.2020 р. постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" було впроваджено карантин на території України, в зв`язку із чим строки, визначені статтями 257(«Загальна позовна давність», 258(«Спеціальна позовна давність») були продовжені на строк дії такого карантину(п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), строк дії карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено тільки з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, з 24.02.2022р. Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану який діє на час розгляду справи і у період дії якого визначені статтями 257 - 259 строки продовжуються на строк його дії ( п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), а також те, що тільки 13.10.2023 р. набула сили згідно постанови Хмельницького апеляційного суду постанова Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.04.2023 р. якою було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ст. 247КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування 24.10.2023 р., позов до суду пред`явлено 01.03.2024 р. а тому на переконання суду вимоги позивача про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Еталон» 106 997,81 грн. страхового відшкодування подані без порушення строку позовної давності, а тому підлягають до задоволення. При цьому суд також враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «ВАЗ 111930» реєстраційний номер [NUMBER] фізично знищений та проводити його відновлювальний ремонт є економічно недоцільним, що доведено належними та допустимими доказами, в тому позивачу за рахунок страхової виплати підлягає відшкодуванню ПрАТ «СК «Еталон» різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП (128144,81 грн.) та після дорожньо-транспортної пригоди (21147,00 грн.) що складає 106 997, 81 грн. Розмір вартості транспортного засобу позивача до ДТП та після ДТП підтверджено належними та допустимими доказами, відповідачем ПрАТ «СК «Еталон» не спростовано. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ч.2 зазначеної статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Той факт, що позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 29.02.2000 р. отримав ушкодження здоров`я підтверджуються наданими представником позивача до позовної заяви копіями довідки Кам`янець-Подільського травматологічного пункту від 02.03.2020 р. № 1219(а.с.34) відповідно до змісту якої він був доставлений 29.02.2020 р. з приводу отриманої травми в ДТП та йому було встановлено діагноз «забій лівого плечового суглобу», надано допомогу та рекомендовано амбулаторне лікування. Крім цього в зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач з 05.03.2020 р. по 17.03.2020 р. проходив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Сокирянської РЛ з клінічним діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій лівого плечового суглобу, що підтверджується копією виписного епікризу з іст.хвороби № 853/29(а.с.350, відповідно до змісту якої зазначено анамнез хвороби: «травму отримав 29.02.2020 р. біля 11.30, спочатку болі були помірні, вечором з`явились сильні головні болі, нудота, блювота». За вказаних обставин суд критично оцінює заперечення представника відповідача [PERSON] щодо відсутності підстав для стягнення з його довірителя відшкодування моральної шкоди. Крім цього, на переконання суду, вина відповідача [PERSON] у ДТП, яке мало місце 29.02.2020 р. підтверджується постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.04.2023 р., яка набула законної сили 13.10.2023 р., якою було встановлено «що саме водій [PERSON] порушивши вимоги п.12.4., 13.1. та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3. ПДР, перевищив дозволену швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та порушив вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3. ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом «ВАЗ 111930», під керуванням водія [PERSON] ». Таким чином матеріалами справи доведено, що внаслідок винної поведінки відповідача [PERSON] було пошкоджено майно позивача внаслідок чого останній був позбавлений засобу для пересування, що призвело до зміни нормальних життєвих зв`язків останнього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відповідача, проходив лікування, тобто цими діями йому було спричинено моральні страждання. На думку суду вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн. підлягають частковому задоволенню. Враховуючи обставини справи, характер пошкоджень майна позивача, загальний розмір заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди позивачу, характер заподіяних позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, час перебування на лікуванні, час який минув з дня дорожньо-транспортної пригоди, особу позивача який є пенсіонером, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 50 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial