Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

У липні 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові позивач посилався на порушення з боку відповідача зобов`язань за кредитними договорами внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 152 319,58 грн, з яких: - за кредитним договором № 101373123, який укладений між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 36862,50 грн., з яких: 9000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 26862,50 грн. відсотки, 1000,00 грн. комісія; - за договором позики № 6034455, який укладений між відповідачем та ТОВ «МАНІФОЮ» в розмірі 8764,61 грн., з яких: 2699,27 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6065,34 грн. відсотки; - за договором позики № 76739828, який укладений між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в розмірі 35092,47 грн., з яких: 9607,10 грн. заборгованість за тілом кредиту, 25485,37 грн. відсотки; - за кредитним договором №958610, який укладений між відповідачем та ТОВ «СЕЛФІ Кредит» в розмірі 71600,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 61600,00 грн. відсотки. За договорами факторингу право вимоги до відповідача за вказаними простроченими зобов`язаннями перейшло до позивача. Склад суду визначено відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.07.2024 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 29.08.2024. У зв`язку із неявкою учасників справи судове засідання було відкладено на 24.10.2024, а в подальшому на 13.01.2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників судового процесу, які не з`явились, та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачем укладено кредитні правочини, а саме: - договір № 101373123 від 19.08.2023 з ТОВ «МІЛОАН», за яким наявна заборгованість у розмірі 36862,50 грн., з яких: 9000,00 грн. тіло кредиту, 26862,50 грн. відсотки, 1000,00 грн. комісія; - договір позики № 6034455 22.08.2023 з ТОВ «МАНІФОЮ» за яким наявна заборгованість у розмірі 8764,61 грн., з яких: 2699,27 грн. тіло кредиту, 6065,34 грн. відсотки; - договір позики № 76739828 від 21.08.2023 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за яким наявна заборгованість у розмірі 35092,47 грн., з яких: 9607,10 грн. тіло кредиту, 25485,37 грн. відсотки; - договір № 958610 від 24.08.2023 з ТОВ «СЕЛФІ Кредит» за яким наявна заборгованість в розмірі 71600,00 грн., з яких: 10000,00 грн. тіло кредиту, 61600,00 грн. відсотки. 26 грудня 2023 року між позивачем та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 101373123. 11 січня 2024 року між позивачем та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір факторингу за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 6034455. 14 червня 2021 року між позивачем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 76739828. 30 травня 2024 року між позивачем та ТОВ «СЕЛФІ Кредит» укладено договір факторингу за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 958610. Відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого, у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідач до суду не надав жодних доказів, які б спростовували вказані обставини. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За загальним правилом встановленим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved