Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивач, через свого уповноваженого представника, звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину в сумі 139744,97 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина окрім аліментів не надає, з дитиною не спілкується, участі в її житті та вихованні не приймає; суми аліментів не вистачає в достатньому обсязі для покриття всіх витрат для забезпечення повноцінного життя та розвитку дитини, тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву, представник позивача позовні вимоги не визнав, просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, так як вважає їх незаконними та не обґрунтованими, оскільки посилання сторони позивача у позовній заяві не підтверджені належними та допустимими доказами, так як у справі відсутній жоден належний доказ того, що вона оплачувала додаткові витрати на їх спільного сина. До відзиву також долучено письмові заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у яких просить дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Судовим наказом, виданим Житомирським районним судом Житомирської області 28.04.2023 року (а.с. 12), стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 162768 від 29.11.2023 року (а.с. 13), станом на 01.12.2023 року борг по аліментах у [PERSON] відсутня. Згідно довідки Богунського ВДВС у м. Житомирі № 106346 від 19.06.2024 року, [PERSON] отримала аліменти за 2024 рік від [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у сумі 18576,44 грн (а.с. 14). Відповідно до документу № 220001325 від 27.09.2022 року, виданого ліцеєм Святого Йосипа (а.с. 17, 18) на ім`я [PERSON] клас 2 GTB розпорядок інтерна в установі - річна фактура 2022/2023, вартість навчання за 2022-2023 навчальний рік склала 3653,00 євро. У вересні 2023 року [PERSON] вступив до Загального технологічного ліцею Жоліо Кюрі, на спеціальність менеджменті і управління, де відповідно до довідок про навчання від 20.12.2023 року від 21.04.2024 року, 17.05.2024 року [PERSON] зарахований в клас 1STMG1 в якості інтерна строком на 5 днів на 2023-2024 рік з постійним відвідуванням (а.с. 21-26). Згідно графіку оплат за 2023-2024 навчальний рік, вартість навчання у Загальному технологічному ліцею Жоліо Кюрі інтерна ліцею Жоліо 1 Коростецького Олексія за 2023-2024 навчальний рік склала 1297,60 євро (а.с. 19, 20). Також відповідно до фактури в ЄВРО № 0000000244 від 19.04.2024 року (а.с. 27, 28), фактури в ЄВРО № 0000000264 від 29.04.2024 року (а.с. 29, 30), фактури в ЄВРО № 0000000320 від 25.05.2024 року (а.с. 31, 32), за уроки водіння [PERSON] відповідно до договору № 00000778 сплачено 630 євро. Відповідач має у власності два автомобіля - PORSCHE CAYENNE 2006 року випуску, MERCEDES-BENZ GL 550 2008 року випуску; володіє на праві приватної власності житловим будинком загальною площею 67,3 кв.м, за адресою [ADDRESS] , земельною ділянкою площею 0,0915 га, користується правом оренди земельної ділянки загальною площею 0,0450 га, у тому числі під багаторічними насадженнями, зареєстрований як ФОП з основним видом діяльності 43.39 інші роботи із завершення будівництва (а.с. 34-40). Щодо клопотання сторони відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч. 1\~ст. 277 ЦПК України\~питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Водночас відповідно до ч. 4\~ст. 277 ЦПК України\~якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Відповідно до\~статті 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження Відповідно до п. 1 ч. 4\~ст. 19 ЦПК України\~спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Водночас, положеннями частини 1статті 274 ЦПК України\~визначено категорії справ, що підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, серед яких і малозначні справи. Згідно ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~для цілей цього\~Кодексу\~малозначними справами є: 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги непов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч. 3\~ст. 274 ЦПК України). В той же час, частиною 7\~статті 277 ЦПК України\~передбачено, що частини друга та шоста\~статті 277 ЦПК України\~не застосовуються, якщо відповідно до цього\~Кодексу\~справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом даного позову є стягнення додаткових витрат на дитину. Ціна даного позову становить 139744,97 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, враховуючи, що справа не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, тому дана справа відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 274 ЦПК України, підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки є малозначною. Водночас, відповідач, обґрунтовуючи необхідність розгляду справи в загальному позовному провадженні, не навів достатніх та переконливих аргументів для необхідності розгляду справи в загальному позовному провадженні. Поряд з цим, суд зазначає, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не обмежує учасників справи у здійсненні ними усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. З урахуванням вищевикладеного, взявши до уваги категорію та складність спору, обсяг та характер поданих доказів у справі, зокрема предмет та підстави позову, врахувавши положення ч. 7\~ст. 277 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження. Разом з тим, суд звертає увагу, що спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні клопотання та в повній мірі користуватися правами, передбаченими\~ЦПК України. Таким чином, враховуючи викладені норми чинного процесуального законодавства, відсутність у клопотанні відповідача обґрунтованих підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження. Щодо позовних вимог по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, танців, певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Верховний Суд неодноразово роз`яснював, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17). У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18. Згідно зі ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, обґрунтовуючи вимогу про стягнення додаткових витрат, послалася на те, що нею понесені витрати на оплату навчання сина у ліцеї Святого Йосипа, у Загальному технологічному ліцею Жоліо Кюрі та навчання в автошколі, які на її думку, є підставою для стягнення з батька дитини (відповідача) 50% цієї суми. Однак у даному випадку навчання особи, як і відвідування курсів водіння не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed