Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про стягнення грошей в сумі 7647,36 гривень завданих збитків. На обгурнування прозову зазначає, що замовлене у відповідача експертне дослідження було виконано неякісно, що встановлено рішенням суду, а відтак позивачці, яук замовнику послуг, було завдано збитків неналежним виконанням умов договору. Суму завданих збитків позивачка просить стягнути з відповідача в судовому порядку, оскільки останній добровільно не компенсовує прямі грошові втрати [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просить вимогу задовольнити. Представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, про що зареєстрував відзив на позов, змістом котрого виклав мотиви заперечень. Заслухавши поясненням та дослідивши докази судом встановлені такі обставини. Отже, 12 квітня 2023 року на підставі ухвали від 02.03.2023р. Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/1905/22 головним судовим експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Заблоцьким Ігорем Євгеновичем складено висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у цивільній справі №601/1905/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] та ін. про визнання заповіту недійсним за №223/224/23-22, який додано до даного позову. На підставі рахунку №761 від 17.03.2023р. ТВ КНДІСЕ, - [PERSON] сплатила 7647,36 гривень, про що свідчить додана копія фіскального чеку №300851827 від 23.03.2023р. та лист ТВ КНДІСЕ №374/223/23-22/22 від 17.03.2023р.. 11 липня та 19 вересня 2023 року Кременецьким районним судом Тернопільської області постановлені у справі №601/1905/22 ухвали, в яких зазначено. що, на сторінці №4 висновку експерта зазначені використані під час проведення експертиз інформаційні джерела, методики, які є в реєстрі методик проведення судових експертиз Міністерства юстиції України (методики дослідження підписів), які втратили чинність, а саме: методика 1.1.12 втратила чинність 30.09.2022, методика 1.1.17 втратила чинність 29.01.2016; методика 1.1.37 втратила чинність 30.09.2022; методика 1.1.45 втратила чинність 28.01.2022. А методика 2.3.16 застосовується для експертного дослідження друкованих форм та інших засобів виготовлення документів. Оскільки позивачка зверталась з відповідним позовом до суду з метою захисту власних прав та охоронюваних законом інтересів, то сплата грошових коштів виготовлення експертного висновку - було направлено на задоволення потреб [PERSON] під час розгляду її позову в суді, а отже, на такі відносини має розповсюджуватись сфера дії закону України «Про захист прав споживачів». Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені такі поняття: 7) договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ); 12) істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; 13) належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем; 17) послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; 19) продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Таким чином, між сторонами склались відносини, за якими, відповідач мав зобов?язання виконати певну роботу: підготувати експертний висновок, яке мало б відповідати встановленим вимогам, а позивачка (споживач) мала сплатити авансовим внеском 100% оплату за таку послугу. При цьому не має значення, що такі відносини виникли внаслідок постановлення ухвали про призначення експертизи, але позивачка в даній справі є також позивачкою у справі №601/1905/22. Відтак суд погоджується з доводами сторони позивача, що фактично між сторонами склались відносини, які носять ознаки надання послуг, які регламентуються Главою 63 ЦК України. Так, ст.901 ЦК України визначає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, за ст.902 ЦК України, повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов?язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.906 ЦК України передбачається відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг: збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов?язані з порушенням їх прав. Пунктом 4 ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено відшкодування завданих споживачу збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а за 4.4 цього ж закону, за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Як зазначалось, судовими рішеннями встановлено застосування відповідачем методик, які були недіючими, що мало наслідком не відповідності та не законності наданого результату послуги, чим завдано позивачці збитків. Відповідно до положень ч.3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь не лише ті самі особи, а й особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом у справі №601/1905/22 вже був встановлений факт невідповідності діючому законодавству наданий експертний висновок, що призвело до понесення позивачкою безпідставних витрат за проведення експертизи, які не можуть бути предметом відшкодування у цивільній справі відповідно до положень процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат, а тому такі витрати за своєю правовою природою є збитками в розумінні п.1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України. Наданий експертний висновок - через його невідповідність, не був використаний судом за його призначенням, не може бути застосований за призначенням. Отже, єдиним шляхом захисту своїх прав для позивачки - є звернення до суду за стягненням сплачених відповідачу коштів. В свою чергу вимоги до експертного висновку встановлені на сайті відповідача за посиланням: https://kndise.gov.ua/pocherkoznavcha/ . Так, згідно до загальних положень, предмет почеркознавчої експертизи складають фактичні дані, пов?язані з вирішенням судово-почеркознавчих завдань шляхом застосування відповідних методик і можуть мати доказове значення у кримінальних, цивільних та інших справах. За п.1.1 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012р. N?1950/5) (надалі - Інструкція) - призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - експерти), їх обов?язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України "Про судову експертизу", "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією. Відповідно до п. 1.4. Інструкції, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настанові документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта. При цьому, за п.4.12 Інструкції, висновок експерта складається з обов?язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки). У вступній частині висновку експерта зазначаються: ...нормативні акти, методики, рекомендована науково-технічна та довідкова література з Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30 липня 2010 року № 1722/5, інші інформаційні джерела, які використовувались експертом при вирішенні поставлених питань, за правилами бібліографічного опису, із зазначенням реєстраційних кодів методик проведення судових експертиз з Реєстру методик проведення судових експертиз, який ведеться відповідно до Порядку ведення Реєстру методик проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 жовтня 2008 року № 1666/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2008 року за № 924/15615. Тобто, використання методик у висновку експерта є обов?язковим. Ухвалою від 11.07.2023р. Кременецького районного суду вказано, що на сторінці № 4 висновку експерта зазначені використані під час проведення експертизи інформаційні джерела, методики, які є в реєстрі методик проведення судових експертиз Міністерства юстиції України (методики дослідження підписів), які втратили чинність, а саме: методика 1.1.12 втратила чинність 30.09.2022, методика 1.1.17 втратила чинність 29.01.2016; методика 1.1.37 втратила чинність 30.09.2022; методика 1.1.45 втратила чинність 28.01.2022. А методика 2.3.16 застосовується для експертного дослідження друкованих форм та інших засобів виготовлення документів. Отже, ті методики, які втратили чинність - вже не можуть визначатись як методики. які слід було застосовувати. Таким чином, наданий висновок експерта відповідача не відповідає встановленим вимогам і не може застосовуватись, використовуватись позивачкою за його призначенням. Надання законного висновку є належним виконанням зобов?язання по проведенню експертизи. Хоча така експертиза і призначається судом, але за клопотанням сторони, яка і проводить оплату за проведення експертизи в цивільній справі. Таким чином, надання експертом висновку, в якому застосовані нечинні норми є неналежним виконанням зобов?язання, що з врахуванням обставин справи відповідно є підставою для покладення на експерта цивільно-правової відповідальності, що узгоджується з ст. 14 Закону України "Про судову експертизу". Водночас судом критично оцінюються доводи відповідача, викладені у відзиві на позов - відсутність впливу вказаної методики на остаточний результат проведеної експертизи; не набуттям ТВ КНДІСЕ статусу юридичної особи; стягнення витрат під час розгляду справи і не розповсюдження дії прав захисту прав споживачів. Суд наголошує, що відповідачем у справі є саме юридина особа - Київський науково дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України. Окрім цього, відповідач не довів того факту, що висновок експерта є належним і висновки його є такими, які відповідають методикам, діючим на час підготовки такого висновку. Твердження про дійсність висновку жодним належним, допустимим доказом не підтверджується, а відтак є лише думкою відповідача. 22.11.2023 року судом у справі №601/1905/22 постановлено рішення, за яким отриманий як доказ висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи від 12.04.2023 за № 223/224/23-22, виконаної експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз І. Заблоцьким, яким не підтверджено доводів позивачки про не підписання заповіту та договору дарування,- судом не може бути взятим до уваги з огляду на наступне. На сторінці N? 4 висновку експерта зазначені використані під час проведення експертизи інформаційні джерела, методики, які є в реєстрі методик проведення судових експертиз Міністерства юстиції України (методики дослідження підписів), які втратили чинність, а саме: методика 1.1.12 втратила чинність 30.09.2022, методика 1.1.17 втратила чинність 29.01.2016; методика 1.1.37 втратила чинність 30.09.2022; методика 1. 1.45 втратила чинність 28.01.2022. А методика 2.3.16 застосовується для експертного дослідження друкованих форм та інших засобів виготовлення документів. З огляду на зміст рішення, суд вирішив справу без будь якого іншого висновку експерта за наявними у справі матеріалами. Таким чином, суд не зміг і стягнути судові витрати, оскільки судом такий документ не був взятий до уваги як належний, що свідчить про не якісний документ і таке твердження с Встановленим судовим рішенням і понесені витрати, якими їх вважає відповідач, не були стягнуті. Тобто, як зазначалось у позові, - саме через неможливість застосування експертного висновку у судовому провадженні - позбавляє набуття такого документу процесуального статусу і, як наслідок, неможливості стягнення витрат. Отже, маємо прийти до висновку про наявність порушеного права власності відносно грошових коштів позивачки і таке порушене право має всі підстави бути предметом розгляду у суді. Думка відповідача щодо неможливості враховувати висновок експерта як послуга у сфері розповсюдження захисту прав споживачів спростовується ж обґрунтуванням відповідача. Як п.3 розділу 3 Статуту КНДІСЕ, так і за п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2011р. за №804 «Деякі питання надання платних послуг науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції» - передбачається такої послуги як проведення судових експертиз на платній основі, саме на тій підставі позивачка і сплатила грошові кошти. Тобто, є встановленим фактом надання відповідачем послуг, в даному випадку у вигляді надання експертних висновків та експертних досліджень. Отже, позивачка, сплативши відповідачу власні грошові кошти і не отримавши будь якого результату - протиправно позбавлена своєї власності, а відповідач відповідно неправомірно заволодів такими коштами позивачки та не бажає їх повертати і не може виконати відповідну послугу, при цьому в будь якому випадку відповідач перебуває у протиправно вигідному стані, ніж позивачка. Таким чином, порушене право власності, якими є грошові кошти в сумі 7647, 36грн., позивачки підлягає судовому захисту. З огляду на наведене та

Outcome: approved