Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 вересня 2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що із відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 19 жовтня 2020 року у Виконавчому комітеті Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №3. Позивач вказує, що у даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у сторін діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та життя, відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають через що не можуть підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї. На переконання позивача подальше підтримання сімейних відносин не має сенсу, оскільки сторони тривалий час проживають окремо. Просить шлюб зареєстрований 19 жовтня 2020 року у Виконавчому комітеті Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №3 розірвати. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 01.10.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте у клопотанні до суду просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав повністю та не заперечує щодо його задоволення. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 19 жовтня 2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №3 (а.с.15). У шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Подружжя не підтримує шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спільні інтереси відсутні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Позивач у позовній заяві просить судові витрати залишити за нею, а тому суд вирішує не стягнути із відповідача судові витрати.

Outcome: approved