Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої сина та на власне утримання. В обґрунтування позову зазначила, що під час шлюбу\~\~з відповідачем у них народився син: [PERSON] [INFO] . Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є військовослужбовцем і може надавати таку допомогу. Позивач, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. У зв`язку із наведеним просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 21.08.2024. 16.09.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, у зв`язку із чим у відповідності до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. У відповідності до ст.180-182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі, який є батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення повноліття. Оскільки в добровільному порядку такого утримання [PERSON] не здійснює, і домовленості між сторонами про способи та розмір утримання не досягнуто, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Як вбачається зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач, з якою проживає дитина, обрала стягнення аліментів у частці від доходу, що відповідає вимогам ст.ст.182, 184 СК України. З приводу розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом встановлено наступне. Згідно частини другої\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що на утримання дитини стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, із індексацією розміру у відповідності до ст.184 ч.2 СК України. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч.ч.2, 4\~ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку. При цьому, з урахуванням визначеного розміру аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що на утримання дружини з [PERSON] слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Outcome: partial