Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Відповідач у справі [PERSON] на підставі відповідної заяви у відповідних актових записах про народження зазначений батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області 15 серпня 2023 року припинено шлюб між [PERSON] та матір`ю дітей [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] та [PERSON] проживають в сім`ї рідної бабусі [PERSON] . З моменту припинення відносин між відповідачем та донькою позивача, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться станом їх здоров`ям, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення. [PERSON] з відповідним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав 16 грудня 2024 року звернулася до суду. Після отримання інформації з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с. 54), ухвалою суду від 19 грудня 2024 року (а.с. 55-56) відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. Цією ж ухвалою до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору, на стороні позивача орган опіки та піклування в особі Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області та зобов`язано надати до закінчення підготовчого провадження висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Ухвала про відкриття провадження, судова повістка, копія позовної заяви та додатки до позову відповідачу були направлені на адресу зареєстрованого місця проживання та отримано ним 25 грудня 2024 року (а.с. 66). 30 грудня 2024 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову (а.с. 60-62). Зокрема, у цій заяві по суті відповідач визнав, що позивач є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що він з 17 серпня 2013 року до 14 серпня 2023 року перебував у шлюбі із донькою позивача, але фактично з листопада 2020 року припинив подружні стосунки з [PERSON] . Крім того, відповідач зазначив, що він не являється біологічним батьком дітей, але за його добровільною заявою його було зазначено батьком в актових записах про народження дітей і змінено їх прізвище та по батькові. В підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач в окремій заяві по суті від 13 грудня 2024 року (а.с. 45) просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у заяві про визнання позову просив справу розглядати без його участі, не заперечив проти ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в підготовчому засіданні (а.с. 61-62). Представник третьої особи - органу опіки та піклування - начальник служби у справах дітей Лариса Баюро подала заяву (а.с. 79) про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, підтримала позовні вимоги [PERSON] . Одночасно, орган опіки та піклування електронною поштою направив до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 05 червня 2007 року та № [NUMBER] від 03 вересня 2008 року (копія а.с. 20, 31) стверджується, що [PERSON] - матір дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Повними витягами з ДРАЦС громадян щодо актового запису про народження № 00048622673 та № 00048622400 від 08 січня 2025 року (а.с. 69-73, 74-78) стверджується, що відомості про батька дітей в актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] були вчинені за заявою матері на підставі ст. 135 СК України; за спільними заявами [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства № 33/62-36 від 25 липня 2019 року та № 34/62-36 від 26 липня 2019 року були внесені зміни до актових записів про народження дітей, а саме: [PERSON] зазначений батьком дітей, а їх прізвища та по батькові було змінено на [PERSON] та, відповідно, [PERSON] (замість [PERSON] ) і [PERSON] (замість [PERSON] ). На підставі змін в актові записи про народження дітей було видано відповідні свідоцтва про народження (повторні) серія [NUMBER] та № [NUMBER] від 26 липня 2019 року (копія а.с. 19, 30). Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 липня 2023 року (а.с. 35-37), яке набрало законної сили 15 серпня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Цим же рішенням підтверджуються твердження позивача та відповідача, що фактично з листопада 2020 року припинено подружні стосунки між подружжям [PERSON] . Крім того, фактичне припинення подружніх стосунків з цієї дати підтверджується і довідкою № 418 від 05.11.2024 Окнянської селищної ради (а.с. 26). Як слідує із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 29 жовтня 2024 року (копія на а.с. 44), [PERSON] померла [INFO] у місті Подільськ Подільського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 68), її матір`ю була [PERSON] - позивач у цій справі. На момент смерті [PERSON] вона проживала і була зареєстрована за однією адресою із позивачем, своїм батьком та своїми дітьми: [ADDRESS] (а.с. 43). 05 листопада 2024 року старостою Цеханівського старостинського округу Подільського району Одеської області було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей, які залишилися без батьківської опіки після смерті [PERSON] (а.с. 41-42), та встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати зі своїми бабусею та дідусем, що їм забезпечено достатні та достойні умови проживання, харчування і т.п. Наказом начальника служби у справах дітей Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області № 48/А-2024 від 06.11.2024 (а.с. 40) дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю їх бабусі [PERSON] . Зібраними позивачем і дослідженими судом доказами встановлено, що батько дітей не приймає участі у вихованні та утриманні дітей з листопада 2020 року: жодним чином не проявляє інтерес до дітей, турботу про них, не виконує своїх обов`язків з їх утримання, не спілкується з ними і т.п. Таке стверджується, зокрема, заявою відповідача про визнання позовних вимог та викладеними у ній обставинами про відсутність біологічного споріднення з дітьми (а.с. 60-62), довідками старости Цеханівського старостинського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області № 416 від 01 листопада 2024 року та № 418 від 05 листопада 2024 року (а.с. 24, 26), характеристикою директора та класного керівника навчального закладу «Ткаченківський опорний ліцей з дошкільним відділенням, початковою школою та гімназією Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області» № 328 від 04 листопада 2024 року (а.с. 32) та довідкою директора цього навчального закладу № 332 від 06 листопада 2024 року (а.с. 33), наказом Служби у справах дітей Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області № 48/А-2024 від 06 листопада 2024 року «Про тимчасове влаштування в сім`ю [PERSON] дітей, які залишились без батьківського піклування [PERSON] та [PERSON] » (копія на а.с. 40), актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 57 від 05 листопада 2024 року відповідно до якого саме [PERSON] та її чоловік [PERSON] опікуються онуками, які проживають разом з ними до і після смерті їхньої матері (а.с. 41-42). Відповідно до висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області № 13-07/35 від 15.01.2025 (а.с. 80), визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, вищенаведеними доказами стверджено, що відповідач по справі [PERSON] свідомо тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, батьком яких він записаний з його волі, в результаті чого діти позбавлені його батьківської опіки, любові і турботи. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При вирішенні позову в частині вимоги про позбавлення батьківських прав, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, що розрив сімейних зв`язків повинен бути пропорційним до ризиків збереження таких зв`язків, що у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Верховний Суд у своїй постанові від 14 травня 2020 року у справі № 420/1753/18 зазначив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У цій конкретній справі суд переконаний, що діти тривалий час, з листопада 2020 року не мали батьківської турботи з боку особи, яка в актових записах про народження зазначена їх батьком, що між дітьми та відповідачем як їх батьком не існує ніяких сімейних зв`язків, а тому від їх офіційного розриву не може настати якихось негативних наслідків для інтересів дітей. Тому, з врахуванням права дітей на належне батьківське виховання, їх інтересів, а також обставини, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Пунктом 6 ч. 1 ст. 266 ЦПК України встановлено, що, крім іншого, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судові витрати у цій справі складаються лише із суми сплаченого судового збору, принаймні, інших доказів про судові витрати суду не надано. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1211 гривень 20 копійок судового збору (а.с. 46). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу з відповідача у розмірі 100%.

Outcome: approved