Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03 листопада 1990 року Шполянським районним відділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис про шлюб № 186. В обґрунтування позову зазначила, що 03.11.1990 вони з відповідачем уклали шлюб. Відносини з відповідачем виявились невдалими через втрату поваги один до одного. Наразі відповідач перестав контролювати свою агресію, яку проявляє відносно неї та інших членів родини, що є неприйнятно для неї, що стало підставою для прийняття нею рішення про розірвання шлюбу. Зазначила також, що малолітніх та неповнолітніх дітей вони з відповідачем не мають. 12.12.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилась, в заяві від 24.12.2024 просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, в заяві від 24.12.2024 зазначив, що позовні вимоги визнає, просив справу розглядати без його участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.11.1990, про що зроблено актовий запис № 186, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 03.11.1990 Шполянським районним відділом ЗАГС Черкаської області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на [PERSON] . Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає згоди на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. Ураховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Ураховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що надав відповідну заяву, тому 50% судового збору сплаченого позивачем при подачі позову підлягає поверненню їй з державного бюджету, відповідно до ч. 1ст. 142\~ЦПК України, а інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до положень ч.1,2ст. 141\~ЦПК України. На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved