Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Представник позивача, повноваження якої підтверджено довіреністю від 26.01.2024 року № 2601/24-01, через систему «Електронний суд» звернувся до\~суду з\~даним цивільним\~позовом за\~змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (далі ТОВ «Споживчий Центр») заборгованість за кредитним договором від 27.09.2023 року № 27.09.2023-010000126 в сумі 16\~488 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 25.08.2023 року в електронній формі укладено кредитний договір № 25.08.2023-100002396 (далі Договір № 25.08.2023-100002396), який 13.09.2024 року переоформлено шляхом укладання кредитного договору № 13.09.2023-01000829 (далі Договір № 13.09.2023-01000829), який 27.09.2023 року переоформлено шляхом укладання кредитного договору № 27.09.2023-010000126 (далі Договір №\~27.09.2023-010000126), на виконання умов якого позивачем надановідповідачу грошові кошти в розмірі 9\~000 грн., на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за узгодженою процентною ставкою за кожен день користування кредитом. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 27.09.2023-010000126 належним чином не виконала, лише частково сплативши кошти, як наслідок, станом на 15.08.2024 року виникла заборгованість у сумі 16\~488 грн., з яких: 8\~650 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7\~838 грн. заборгованість за процентами, про стягнення якої з подано позов. Представник позивача в судові засідання не з`явився. Відповідно до змісту позовної заяви просила розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в розумінні ч. 11 ст.\~128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, відзив на позовну заяву не надала, в судові засідання неодноразово не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на вказане, судом 15.01.2025 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи в заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25.08.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , яка будучи ідентифікованою системою BankID НБУ, дистанційно, через веб-сайт http://sgroshi.com.ua/ua/, шляхом погодження відповідачем з публічною офертою позивача та заповнення відповідних заявки та анкети клієнта, в електронній формі укладено Договір № 25.08.2023-100002396, які [PERSON] підписано з використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого позивач надав відповідачу шляхом перерахування на вказаний у відповідній заявці її картковий рахунок [NUMBER] в якості кредиту грошові кошти в розмірі 9\~000 грн. на строк 14 днів, а остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,1% за 1 день користування кредитом (766,5% річних). Також сторонами узгоджено, що загальні витрати (розмір процентів) за кредитом становлять 7\~938 грн. Факт перерахування 25.08.2023 року ТОВ «Споживчий Центр» грошових коштів в розмірі 9\~000 грн. на рахунок № [NUMBER] з призначенням платежу «видача за договором № 25.08.2023-100002396». У подальшому 13.09.2023 року ТОВ «Споживчий Центр» за результатами розгляду заявки [PERSON] про надання їй кредиту в розмірі 9\~000 грн. строком на 42 дні погоджено надання такого кредиту, однак строком на 14 днів, у зв`язку з чим між сторонами в тому ж порядку укладено Договір №\~13.09.2023-01000829 та додаткову угоду до нього. Згідно умов яких ТОВ\~«Споживчий Центр» надає [PERSON] в якості кредиту грошові кошти в розмірі 9\~000 грн. на строк 14 днів, які остання зобов`язується повернути до 26.09.2023 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,1% за 1 день користування кредитом (766,5% річних). Відповідно змісту заяви позичальника про перекредитування/зарахування від 13.09.2023 року, підписаної [PERSON] з використання одноразового ідентифікатора, вона просить зарахувати її вимогу про видачу суми кредиту в розмірі 9\~000 грн. за Договором № 13.09.2023-01000829 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 9\~000 грн. за Договором №\~25.08.2023-100002396, а кредитор погоджується на вказане зустрічне зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Також 27.09.2023 року між сторонами укладено в тому ж порядку укладено Договір № 27.09.2023-010000126 та додаткову угоду до нього. Згідно умов яких ТОВ «Споживчий Центр» надає [PERSON] в якості кредиту грошові кошти в розмірі 9\~000 грн. на строк 14 днів, які остання зобов`язується повернути до 10.10.2023 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,1% за 1 день користування кредитом (766,5% річних). Відповідно змісту заяви позичальника про перекредитування/зарахування від 27.09.2023 року, підписаної [PERSON] з використання одноразового ідентифікатора, вона просить зарахувати її вимогу про видачу суми кредиту в розмірі 9\~000 грн. за Договором № 27.09.2023-010000126 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 9\~000 грн. за Договором №\~13.09.2023-01000829, а кредитор погоджується на вказане зустрічне зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Відомостей про виконання [PERSON] своїх грошових зобов`язань за Договорами №№ 25.08.2023-100002396, 13.09.2023-01000829, 27.09.2023-010000126 стороною позивача до суду не надано. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, щєо вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) пе \~ \~ \~ \~вну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 25.08.2023 року між ТОВ\~«СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено Договір №\~25.08.2023-100002396 на підставі якого відповідачем отримано від позивача в якості кредиту грошові кошти в розмірі 9\~000 грн., які зобов`язалась повернути з одночасною сплатою процентів у розмірі 2,1% в день від суми кредиту, однак [PERSON] свої зобов`язання не виконано, тож з метою перекредитування між сторонами укладено Договір № 13.09.2023-01000829, яким строк повернення кредиту визначено 26.09.2023 року, а потім у порядку перекредитування за аналогічних обставин між сторонами укладено Договір №\~27.09.2023-010000126, однак [PERSON] свої зобов`язання за договірними зобов`язаннями в повному обсязі належним чином не виконано, як наслідок, її заборгованість перед ТОВ «Споживчий Центр» станом на 15.08.2024 року становила 16\~488 грн., з яких: 8\~650 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7\~838 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Відомості про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язань за Договором № 27.09.2023-010000126 перед ТОВ «Споживчий Центр» в суду відсутні, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення суми боргу з відповідача на користь позивача. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст.\~141 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2\~422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., що підтверджується роздруківкою платіжної інструкції АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 16.08.2024 року №\~ССЦ00013235, оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved