Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди в розмірі 23\~527,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 07.10.2023 відносно нього поліцейським взводу 3 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Курманаєвим Олександром Сергійовичем було винесено постанову серії ЕАТ №7887806 у справі про адміністративне правопорушення за порушення п. 9.2. б) ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП, внаслідок чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. 17.10.2023 за результатами проведеної перевірки Рішенням № К-1434/41/19/1/01-2023, відповідно до п. 2 ст. 293 КУпАП, постанову серії ЕАТ №7887806 від 07.10.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. скасовано, а справу направлено на новий розгляд. За результатами розгляду постановою від 08.11.2023 справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина [PERSON] закрито. Позивач вважає, що неправомірні дії відповідача вплинули на процес його діяльності, стан здоров`я та спричинили моральні страждання. Так як, він постійно перебував у роздратованому стані, погано спав. Моральну шкоду він оцінює у 23\~527,00 грн., яку просить стягнути з Державного бюджету України, завдану незаконними діями поліцейського взводу 3 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Курманаєва О.С. Ухвалою суду від 08.10.2024 позовну заяву залишено без руху з пропозицією усунути недоліки. 30.10.2024 позивачем недоліки було усунуто. Ухвалою суду від 30.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач скористався правом подання відзиву на позов та 11.11.2024 він надійшов до суду. З відзиву на позов вбачається, що відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 25.11.2024 представником позивача адвокатом Єгоровим Є.С. подано до суду відповідь на відзив, яку суд не приймає до уваги, оскільки позивач усупереч вимогам ст. 178 ч. 4, ст. 179 ч. 3 ЦПК України не направив копію відповіді на відзив відповідачу у справі одночасно з наданням відповіді на відзив, та не надав суду доказів про її направлення засобами поштового зв`язку. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник позивача адвокат Єгоров Є.С. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача Кушнір О.В. у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов такого висновку. За правилами статей 2, 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.\~77 ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 07.10.2023 поліцейським взводу 3 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Курманаєвим Олександром Сергійовичем було винесено постанову серії ЕАТ №7887806 у справі про адміністративне правопорушення за порушення п. 9.2. б) ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП, внаслідок чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с. 13). Відповідно до п. 2 ст. 293 КУпАП, рішенням № К-1434/41/19/1/01-2023 від 17.10.2023 командира Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Нікіфорова О., постанову серії ЕАТ №7887806 від 07.10.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. скасовано, а справу направлено на новий розгляд (а.с. 21). 08.11.2023 поліцейським взводу 3 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Курманаєвим Олександром Сергійовичем винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно громадянина [PERSON] та правопорушника на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю дій (а.с. 14). Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Між сторонами виник спір щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу за рахунок коштів Державного бюджету моральної шкоди, спричиненої незаконними діями працівника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 22.06.2017 у справі №6-501цс17 та у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №638/6944/16-ц та від 06.02.2019 у справі №199/6713/14-ц. Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли, як вважає сторона позивача, через неправомірні дії посадової особи поліцейського взводу 3 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Курманаєва Олександра Сергійовича під час розгляду справи та складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки, як встановлено у судовому засіданні та при дослідженні письмових доказів, 08.11.2023 при повторному розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським Курманаєвим О. було встановлено, що [PERSON] все ж таки порушив п. 9.2. б) ПДР України, але посадовою особою було взято до уваги стан здоров`я правопорушника та наявність групи інвалідності, тому, вбачаючи в діях правопорушника малозначні дії, на підставі ст. 22 КУпАП було постановлено звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності, та як наслідок - провадження у справі було закрите. У подальшому, у встановлений законом строк, позивач не оскаржував постанову від 08.11.2023 та вона набрала законної сили. Суд звернув увагу на те, що у постанові перед резолютивною частиною вказано, що справа про адміністративне правопорушення закрита

Outcome: dismissed