Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТОВ «Санфорд Капітал» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.01.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z06.00201.004829256, що є змішаним договором. Даний договір був підписаний позичальником власноручно. Згідно умов Договору банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 36574,00 грн., строк кредитування становить 36 місяців, до 23.01.2022 включно. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «СК «Уніка Життя» договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску становить 3173,09 грн. Вигодонабувачем за цим договором виступає банк. За умовами договору Банк бере на себе зобов`язання сплатити за рахунок наданого кредиту від імені позичальника страховий платіж за договором в день надання кредиту. Банк свої зобов`язання за Договором виконав та перерахував на банківський рахунок позичальника грошові кошти в сумі 36574,00 грн., з яких за рахунок суми кредиту сплатив на користь страхової компанії страховий платіж в сумі 3173,09 грн. Позичальник свої зобов`язання виконав лише частково та сплатив Банку лише 11598,00 грн., останній платіж проведено 08.07.2019. Строк, на який було надано кредит сплив 23.01.2022. Після закінчення строку кредитування кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. Станом на 23.01.2022 заборгованість відповідача становить 60 569,90 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений Договір факторингу, в свою чергу ТОВ «СОНАТІ» 29.12.2023 уклало Договір факторингу з ТОВ «Санфорд Капітал» №29/12-23, за яким ТОВ «Санфорд Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №Z06.00201.004829256. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 60 569,90 грн., яку і просив стягнути з відповідача та судові витрати у справі. Також, у зв`язку із порушенням своїх зобов`язань, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 969,12 грн. та 3% річних у розмірі 154,33 грн. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 13.09.2024 ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 04.11.2024 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася за місцем його реєстрації. Крім того, оскільки за місцем режстрації відсутній і суду невідомо місцеперебування відповідача, то про час та місце розгляду справи він повідомлений і шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 23.01.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний Договір №Z06.00201.004829256, відповідно до умов якого Банк надало відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 36574,00 грн. на поточні потреби, включаючи витрати на страховий платіж (п.1.1 Договору). Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кредит надається строком на 36 місяців. Даний договір був підписаний позичальником власноручно. Також, 23.01.2019 позичальник [PERSON] уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску становить 3173,09 грн., вигодо набувачем за договором страхування є Банк. За умовами договору Банк бере на себе зобов`язання сплатити за рахунок наданого кредиту від імені позичальника страховий платіж за договором в день надання кредиту (п.1-12 Договору) (а.с.47-49, 52-53). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки, визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та встановлена орієнтовна загальна вартість кредиту (а.с.50-51). [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 33400,91 грн., що підтверджується Ордером-розпорядженням про видачу кредиту (а.с.24 зворот). Відповідно до наданого АТ «Ідея Банк» розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 16.11.20223 заборгованість відповідача за основним боргом становить 35361,89 грн., заборгованість за відсотками становить 25202,01 грн., заборгованість за комісіями 28347,55 грн., а всього 88917,45 грн. (а.с.44). З виписки по рахунку [PERSON] за кредитним договором вбачається, що останній користувалася кредитними коштами, а також здійснював 11598,00 платежі на погашення кредиту на загальну суму 11598,00 грн. (а.с.45). Також, судом встановлено, що 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СОНАТІ» було укладено Договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «СОНАТІ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «СОНАТІ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.11.2023 до Договору факторингу, ТОВ «СОНАТІ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 88917,45 грн., з яких: 35361,89 грн. - сума виданого кредиту; 25202,01 грн. - заборгованість по відсотках та 28347,55 грн. - заборгованість за комісіями (а.с.7-15). 29.12.2023 між ТОВ «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено Договір факторингу№29/12-23, відповідно до якого ТОВ «СОНАТІ» передає ТОВ «Санфорд Капітал» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно витягу з реєстру боржників від 29.12.2023, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 88917,45 грн., з яких: 35361,89 грн. - сума виданого кредиту; 25202,01 грн. - заборгованість по відсотках та 28347,55 грн. - заборгованість за комісіями (а.с.17-24). Крім того, в матеріалах справи міститься розрахунок позивача щодо стягнення із [PERSON] інфляційних витрат та 3% річних, що становить: інфляційні витрати за лютий 2022 року складають 969,12 грн., 3% річних з 21.01.2022 по 23.02.2022 становлять 154,33 грн. (а.с.62). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 23.01.2019 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Кредитного договору №Z06.00201.004829256. [PERSON] будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «Санфорд Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Суми, які підлягають стягненню, повністю відповідають умовам Кредитного договору та строку його дії. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний. Також, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних, а розрахунки належних до сплати сум є доведеними. Тому, позов суд задовольняє. 5.2 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Санфорд Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 5200 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором №1/04 про надання правничої допомоги від 01.04.2024; Додатком №2 до Договору про надання правничої допомоги «Вартість послуг»; Актом приймання-передачі послуг; реєстром боржників від 09.01.2024 (а.с.30-41). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5200 грн. підлягають стягненню з відповідача. 5.3 Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн. 5.4. Крім цього, згідно реєстру згрупованих поштових відправлень ТОВ «Санфорд Капітал» також понесло витрати на оплату послуг поштового зв`язку, пов`язаних з направленням відповідачу копії позовної заяви листом з описом вкладення, у розмірі 45,00 грн. Пред`явлений позов задоволений. З огляду на це із [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату послуг поштового зв`язку у розмірі 45,00 грн.

Outcome: approved