Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 255328,94 грн та понесені судові витрати у сумі 3829,93 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що 12.03.2021 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач виконав умови угоди та надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт), проте відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує та станом на 08.07.2024 має заборгованість загальним розміром 255328,94 грн, яка складається з 177400,57 грн заборгованості за кредитом та 77928,37 грн заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 05.09.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 04.10.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» повністю. Заперечення проти позову вмотивовані тим, що заявлена сума заборгованості позивачем не підтверджена належними та допустимими доказами. [PERSON] неодноразово здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості, проте після перенесення інсультів його фінансове становище погіршилось, що унеможливило подальше погашення. Про це [PERSON] повідомив представників банку та звертався з проханням надання розстрочки, однак банк в односторонньому порядку лише збільшував кредитний ліміт, зменшував його та закривав карту для користування. З наданої виписки вбачається, що загальна сума зарахувань становить 1275171,25 грн, при цьому банк самостійно збільшував розмір заборгованості, списував з рахунку відсотки та відносив їх на заборгованість за тілом кредиту. Сам розрахунок відповідач вважає неналежним та недостатнім доказом та вказує, що анкета-заява не містить даних про отримання кредиту, розміру кредитного ліміту, відсоткову ставку, порядку та строків нарахування штрафу пені. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем витяг з Умов та Тарифи розумів відповідач, ознайомився з ними та погордився. Тому, за посиланням сторони відповідача, кошти, які відповідач вносив протягом строку дії договору мали бути спрямовані для погашення заборгованості тіла кредиту, а не на погашення відсотків. Вважає, що заборгованість за договором погашена. 28.10.2024 представником позивача подані заперечення, в яких прохає задовольнити позовні вимоги до [PERSON] повністю. Вказує, що в анкеті відповідач підтвердив ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами. До позову додано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування, строки, проценти тощо. Окрім того, на підтвердження вірності розрахунку заборгованості банком надана виписка, яка є первинним бухгалтерським документом і належним доказом. 25.11.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача Чальцева Д.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.11.2024 клопотання представника відповідача було задоволено, забезпечено його участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції. 09.12.2024 представником відповідача Зачепіло З.Я. подані письмові пояснення до позову. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідач та представники сторін до суду не прибули. У позові позивач прохав розгляд справи здійснювати за відсутності представника АТ «А-БАНК». Від представника відповідача [PERSON] адвоката Зачепіло З.Я. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршення стану її здоров`я та необхідністю проходження стаціонарного лікування. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Чальцев Д.В. причин неприбуття в судове засідання не повідомили, останній правом дистанційної участі не скористався. Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового розгляду суд зазначає про наступне. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07.07.1989 в справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Так, звертаючись із клопотанням про відкладення розгляду справи, представник відповідача Зачепіло З.Я. посилалась на погіршення стану її здоров`я. Водночас, в додатках до клопотання представником були подані направлення на ім`я відповідача [PERSON] , які у свою чергу не підтверджували перебування особи на стаціонарному лікуванні, та термін дії яких закінчився 06.01.2025. Таким чином, судом не встановлено поважності причин не прибуття до суду відповідача, у свою чергу представниками відповідача взагалі не було повідомлено причин їх не прибуття в судове засідання. З огляду на наведене, беручи до уваги приписи ст.223 ЦПК України, якою врегульовані наслідки не прибуття в судове засідання учасників процесу та враховуючи, що судом неодноразово за клопотанням сторони відповідача відкладався судовий розгляд, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача та вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності сторін на підставі наданих ними доказів, що містяться у справі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши приєднані до справи матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно з матеріалами справи, 12.03.2021 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» (а.с.\~12). Згідно із змістом вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, він ознайомився з договором надання банківських послуг і згоден з його умовами. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватись з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 08.07.2024 заборгованість [PERSON] перед банком становить 255328,94 грн, з яких: 177400,57 грн заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 77928,37 грн залишок заборгованості за процентами (а.с.\~8-11). Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 08.07.2024 має заборгованість у розмірі 255328,94 грн. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «А-Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у вказаному позивачем розміру, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.a-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін, скріпленої їхніми підписами, про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяги не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). Суд також критично ставиться до підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, який не містить відомостей про регулювання умов кредитування за конкретним кредитним договором. При цьому з наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту неможливо встановити, за яким саме договором визначаються умови за цим паспортом, посилання на номер картки чи рахунок, який обслуговується не зазначений. Крім того, в Паспорті споживчого кредиту зазначено, що дата надання інформації 12.03.2021 і ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.07.2021, тобто, взагалі не зрозумілі часові проміжки дії цього Паспорту. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживчу інформацію, необхідну до порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою - Паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20. Таким чином, надана баком Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.03.2021 не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. А тому підстави для стягнення відсотків за користування кредитом відсутні. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не заперечувались обставини щодо отримання кредитних коштів та користування ними, беручи до уваги, що до розміру заборгованості, яка згідно розрахунку позивача за договором від 12.03.2021 становить 255328,94 грн банком були безпідставно включені відсотки за користування кредитним лімітом, підстави для нарахування та стягнення яких відсутні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача станом на 08.07.2024 заборгованості в розмірі 99002,00 грн, що є різницею між розміром фактично використаних та повернутих відповідачем кредитних коштів, згідно з наданою випискою по картці. Суд критично ставиться до посилань сторони відповідача щодо відсутності заборгованості з огляду на суму зарахувань, оскільки згідно з випискою по рахунку, яка у свою чергу є первинним документом бухгалтерського обліку та оцінюється судом як належний доказ наявності заборгованості, відповідач активно користувався наданими кредитними коштами та вносив на свій рахунок платежі. Так, сума використаних відповідачем коштів за період з 12.03.2021 по 08.07.2024 становить 1314126 грн, а внесених 1215124, з огляду на що різниця між розміром фактично використаних та повернутих відповідачем кредитних коштів в сумі 99002 грн підлягає стягненню з [PERSON] . Крім того, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1485 грн пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial