Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

08.01.2025року представник [PERSON] адвокат Писко С.І. звернулася до суду зі зазначеною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , на строк шість місяців, яким заборонити останньому: перебувати у місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , з постраждалою особою [PERSON] ; наближатися на відстань менше 200м до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалої особи [PERSON] ; контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що заявник [PERSON] тривалий час потерпає від домашнього насильства з боку її колишнього чоловіка - [PERSON] , а саме: щодо неї застосовується психологічне насильство, погрози фізичного знищення, залякування, приниження і образи нецензурними словами. [PERSON] постійно вчиняє сварки, чим завдається шкода психічному та фізичному здоров`ю [PERSON] . Зазначає, що 05.07.2023 Старосамбірським районним судом Львівської області (справа №455/1392/23) було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження його прав на строк 6 (шість) місяці, а саме: заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) [PERSON] , заборонено вести телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто. Крім цього, Старосамбірським районним судом Львівської області (справа №455/643/23) визнано доведеним, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року, було видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] вести телефонні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку особисті [PERSON] строком на шість місяців. [PERSON] , будучи ознайомленим із вимогами обмежувального припису, 07 лютого 2023 року, близько 18:50 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , зайшов всередину вищевказаного будинку, де залишився проживати, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року. Такими своїми діями [PERSON] вчинив кримінальний проступок, передбачений сг.390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом. Згідно постанови Старосамбірського районного суду Львівської області у справі №455/1618/24 від 08.07.2024 року [PERSON] 26.06.2024 року о 22 годині 20 хвилин в [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , що виразилося у формі нецензурних образ та погроз фізичною розправою, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП. 03.01.2025р. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно заявника у зв`язку з цим цього ж дня поліцейським було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] АА №342191, яким його зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою. Цей припис діє до 19:40 13.01.2025 року. У зв`язку з такою протиправною поведінкою чоловіка та з метою запобігти вчиненню відносно неї насильства в майбутньому заявник змушена звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025року справу передано для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 09.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник заявника адвокат Писко С.І. вимоги заяви підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до частини першої ст.24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи(п. 9 ч.1 ст.1 Закону). Відповідно до\~ст.26\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству"\~право звернутися\~до суду\~із заявою\~про видачу\~обмежувального припису\~стосовно кривдника\~мають: 1)\~постраждала особа\~або її\~представник; 2)\~у разі\~вчинення домашнього\~насильства стосовно\~дитини -\~батьки або\~інші законні\~представники дитини,\~родичі дитини\~(баба,\~дід,\~повнолітні брат,\~сестра),\~мачуха або\~вітчим дитини,\~а також\~орган опіки\~та піклування; 3)\~у разі\~вчинення домашнього\~насильства стосовно\~недієздатної особи\~-\~опікун,\~орган опіки\~та піклування. Обмежувальним\~приписом визначаються\~один чи\~декілька таких\~заходів тимчасового\~обмеження прав\~кривдника або\~покладення на\~нього обов`язків: 1)\~заборона перебувати\~в місці\~спільного проживання\~(перебування)\~з постраждалою\~особою; 2)\~усунення перешкод\~у користуванні\~майном,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності або\~особистою приватною\~власністю постраждалої\~особи; 3)\~обмеження спілкування\~з постраждалою\~дитиною; 4)\~заборона наближатися\~на визначену\~відстань до\~місця проживання\~(перебування),\~навчання,\~роботи,\~інших місць\~частого відвідування\~постраждалою особою; 5)\~заборона особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу\~особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею; 6)\~заборона вести\~листування,\~телефонні переговори\~з постраждалою\~особою або\~контактувати з\~нею через\~інші засоби\~зв`язку особисто\~і через\~третіх осіб. Рішення\~про видачу\~обмежувального припису\~або про\~відмову у\~видачі обмежувального\~припису приймається\~на підставі\~оцінки ризиків. Обмежувальний\~припис видається\~на строк\~від одного\~до шести\~місяців. Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Згідно з ч.8 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" порядок видачі судом обмежувального припису визначається\~Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. В силу статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів заінтересованих осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. За таких обставин, положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування. Із матеріалів справи встановлено, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.07.2023 у справі №455/1392/23, було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження його прав на строк 6 (шість) місяців, а саме: заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) [PERSON] , наближатися на відстань менше 200м до місця проживання [PERSON] , контактувати та вести телефонні переговори з [PERSON] (а.с.7,8). Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.08.2023 у справі №455/643/23, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, а саме в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом (а.с.15,16). Крім цього, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.09.2024 у справі №455/2507/23, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, а саме в домашньому насильстві відносно своєї дружини [PERSON] (а.с.10,11). Крім цього, згідно постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 08.07.2024 у справі №455/1618/24 [PERSON] 26.06.2024 року о 22 годині 20 хвилин в [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , що виразилося у формі нецензурних образ та погроз фізичною розправою, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.13). Крім того, 03.01.2025 року винесено терміновий заборонний припис серії АА №342191 стосовно кривдника [PERSON] терміном на 10 діб, яким його зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявниця [PERSON] зазнала зі сторони заінтересованої особи [PERSON] домашнього насильства у формі психологічного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявниці у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявниці. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав строком на чотири місяці, а саме: перебувати в місці проживання та наближатись на відстань менше ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також контактувати та вести телефонні переговори з [PERSON] . При цьому, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису як чотири місяці є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи. Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування таких обмежень як заборони наближення на відстань менше 200 м до місця проживання [PERSON] , місця роботи та інших місць частого відвідування [PERSON] , оскільки заявником такі вимоги не конкретизовано, належним чином не обґрунтовано, що вказані обмеження слід застосувати до [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З огляду на вищевикладене, заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, однак лише частково, з наведених вище мотивів та підстав. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial