Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

02.01.2023 р. позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та встановити їх в розмірі частини всіх видів доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше 10 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані тим, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.05.2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн., починаючи з 27.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчою службою відкрите виконавче провадженняна підставі виконавчого листа від 20.05.2019 р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова. Відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] з 24.02.2022 року і по теперішній час знаходиться на передовій та є військовослужбовцем військової частини № [NUMBER] . На даний час матеріальне забезпечення (заробітна плата та інші виплати) військовослужбовців значно збільшились, відповідач отримує гідне матеріальне забезпечення. Дитина зростає, її виховання та забезпечення потребує більших витрат. Крім того, ціни збільшуються, дитячи садки не працюють, у зв`язку із чим не має можливості влаштуватись на роботу. На даний час її матеріальне становище та розмір аліментів - 2500 грн. не дають можливості гідно забезпечувати дитину всім необхідним. Батько дитини має матеріальну можливість забезпечити доньку всім необхідним для повноцінного розвитку, але не бажає це робити на регулярній основі. У зв`язку із викладеним, просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та встановити їх в розмірі частини всіх видів доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше 10 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.01.2023 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 16.02.2023 р. представником відповідача - адвокатом Нижник К.В. надіслано на адресу суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням відповідача [PERSON] на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 21.01.2022 по теперішній час, що підтверджує довідка військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 03.01.2023 року. 16.02.2023 р. представником відповідача - адвокатом Нижник К.В. надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 21.01.2022 по теперішній час. У зв`язку із отриманням поранення 18.01.2023 р., відповідач прибув на лікування в м. Павлоград, що підтверджується копією довідки №567 від 19.01.2023 р., в якій зазначено про отримання поранення в м. Бахмут. Згодом відповідач прибув на лікування в м. Харків, де і по сьогоднішній день проходить обстеження та лікування в стаціонарному відділенні. На підтвердження зазначеного додано копію медичної картки стаціонарного хворого №581, а також копію направлення на лікування від 25.01.2023 р. Також у відзиві зазначено, що відповідач сумлінно виконує свої батьківські обов`язки та самостійно за можливості, в залежності від потерб дитини, надсилає гроші на її утримання в сумі , що значно перевищує ту, що призначена судовим рішенням, а саме за період з липня 2022 р. по грудень 2022 р. сплатив на користь позивача 75 000 грн. Наголосила на тому, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, отже позивач також має обов`язок утримувати дитину. Крім того, зазначила, що позивачем не надано суду жодних належних, допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача та погіршення її матеріального стану, що є підставою для зміни способу і розміру стягуваних аліментів. Також вказала, що на даний момент відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка не працює на даний момент та має хронічне захворювання на геморагічний васкуліт, тобто потребує постійного обстеження та нагляду. Крім того, відповідач має батьків та неповнолітню сестру, у зв`язку із тим, що матір не працює змушений надавати фінансову допомогу, в тому числі на утримання сестри. У зв`язку із викладеним, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 27.02.2023 року позивачем [PERSON] надіслано на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву, зазначила, що кошти у сумі 20.000 грн., 7500 грн., 5000 грн. були надіслані їй відповідачем на сімейні потреби, а не в рахунок аліментих платежів, оскільки на той момент вони вели з відповідачем спільний побут, орендували квартиру, останній періодично приїжджав у відрядження, хоча офіційно вдруге шлюб не реєстрували. Крім того зазначила, що батьки відповідача не є особами похилого віку, працездатні, батько позивача є офіційно фізичною особою-підприємцем, а тому мають змогу утримувати себе та сестру відповідача. Дружина відповідача - [PERSON] не є особою з інвалідністю, яка потребує постійного стороннього догляду або опіки, тобто має можливість самостійно забезпечувати свої потреби. Вказала, що на даний час відповідач має стабільний та гідний дохід, матеріальне забезпечення відповідача значно покращилось, оскільки він є військовослужбовцем. На підставі викладеного просила суд позов задовольнити в повному обсязі. 21.03.2023 р. представником відповідача -адвокатом Нижник К.В. на адресу суду надіслано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року провадження у даній цивільній справі зупинено до припинення перебування відповідача по справі [PERSON] у військовому формуванні Національній гвардії України, що переведені на воєнний стан. 29.03.2023 р. позивачем [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року. Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 06.06.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року - без змін. 26.08.2024 р. представником відповідача - адвокатом Мудраченко К.В. на адресу суду надіслано клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку із припиненням перебування відповідача [PERSON] на військовій службі. Також представником відповідача повідомлено про зміну її прізвища з « Нижник » на « Мудраченко ». Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 року провадження у даній справі поновлено. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Товстик О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Пояснив, що відповідач [PERSON] регулярно сплачує аліменти, однак матеріальне становище позивача [PERSON] змінюється, оскільки остання не працює. Доказів щодо покращення матеріального стану відповідача не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялась належним чином та своєчасно. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мудраченко К.В. в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що відповідач не має постійного заробітку, є особою з інвалідністю третьої групи, потребує постійного лікування, докази були надані разом із відзивом на позовну заяву. Суд, заслухавши позиції позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України). Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Судом встановлено, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.05.2019 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн., починаючи з 27.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчою службою відкрите виконавче провадженняна підставі виконавчого листа, виданого 24.06.2019 р. Орджонікідзевським районним судом м. Харкова. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.01.2023 р. дитина [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 21.01.2022 р., що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 03.01.2023 року. У зв`язку із отриманням 18.01.2023 р. поранення в м. Бахмут, відповідач перебував на лікуванні в КНП Павлоградська лікарня інтенсивного лікуванням Павлоградської міської ради з 19.01.2023 р. по 23.01.2023 р., що підтверджується копією довідки №567 від 19.01.2023 р. КНП «ПЛІЛ» ПМР та копією медичної картки стаціонарного хворого №581, а також копіє направлення на лікування від 25.01.2023 р. Згідно наданих суду квитанцій, відповідач [PERSON] за період з липня 2022 р. по грудень 2022 р. сплатив на користь позивача 75 000 грн. Відповідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по строковій частині) від 21.06.2024 р. № 164 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби в Націоналтній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини старшого лейтенанта [PERSON] за станом здоров`я - на підставі висновку ВЛК. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12АВ №710900 від 24.07.2024 р. відповідачу [PERSON] призначено третю групу інвалідності. Відповідно довідки серії 12ААА №060776 від 14.08.2024 р. про результат визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, відповідач втратив 50% працездатності. Згідно копії свідоцтва про хворобу та продовження свідоцтва про хвороби №409 ДУ «Територіальне об`єднання МВС України по Харківській області» медична (військово-лікарська) комісії [PERSON] потребує подальшого лікування. Також до матеріалів справи додані платіжні квитанції зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] у суммі 2500 грн. щомісячно за період з червня 2023 р. по серпень 2024 р. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 03.11.2023 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивач посилалась на те, що збільшились витрати на утримання дитини та те, що у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки останній є військовослужбовцем, на даний час матеріальне забезпечення (заробітна плата та інші виплати) військовослужбовців значно збільшились, відповідач отримує гідне матеріальне забезпечення. При цьому, у судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідач [PERSON] регулярно сплачує аліменти, однак матеріальне становище позивача [PERSON] змінюється, оскільки остання не працює. Доказів щодо покращення матеріального стану відповідача не має. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до висновку ВС України щодо застосування ст.ст. 181-183, 192 СК України, викладеного у постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що фактично є зміною розміру, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, посилається на збільшення витрат на утримання дитини, які пов`язані з віком дитини, а також із неможливістю працевлаштуватись. Проте, позивачем всупереч наведеним нормам не надано суду жодних належних, допустимих доказів на підтвердження покращення стану відповідача та погіршення її матеріального стану, що є підставою для зміни способу та розміру стягуваних аліментів. Також, безпідставним є посилання позивача на покращення майнового стану відповідача, оскільки твердження позивача спростовуються доказами дослідженими у судовому засіданні, а саме:довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12АВ №710900 від 24.07.2024 р. про призначення відповідачу [PERSON] третю групу інвалідності; довідкою серії 12ААА №060776 від 14.08.2024 р. про втрату відповідачем 50% працездатності професійної працездатності; копією свідоцтва про хворобу та продовження свідоцтва про хвороби №409 ДУ «Територіальне об`єднання МВС України по Харківській області» медична (військово-лікарська) комісії, згідно якої [PERSON] потребує подальшого лікування. Крім того, суд враховує, що відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, законодавство покладає обов`язок з утримання дитини на обох батьків. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.05.2019 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн., починаючи з 27.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто в межах розміру, визначеного законом. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача та погіршення матеріального стану позивача, суд приходить до висновку про відмову у позові в повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed