Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором №4176610 від 18.05.2021 в розмірі 18992 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривні та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок та витрати на правову допомогу 9000 (дев`ять тисяч) гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 18 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4176610. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документа та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до вказаного договору про надання позики: сума кредиту становить 7000 гривень, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка - 1,90 %, яка нараховується за кожен день користування позикою.24.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4176610 від 18.05.2021. 10.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023 відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4176610 від 18.05.2021. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань штрафних санкцій та/або відсотків. Загальний розмір заборгованості, нарахованої попередніми кредиторами за договором №4176610 від 18.05.2021 становить 18992,24 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6970,30 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11892,67 гривень; інфляційні збитки - 111,52 гривень; нараховані 3 % річних - 17,75 гривень. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 04.12.2024 було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з розгляду справи з повідомленням сторін на 08.01.2025 об 11 годині 00 хвилин. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просила справу розглянути за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою-повідомленням, яка направлялася на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про отримання поштового відправлення. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4176610, який укладений у вигляді електронного документа та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до вказаного договору про надання споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком до договору та паспорта споживчого кредита: сума позики становить 7000 гривень, строк позики - 30 днів, проценти за користування кредитом - 3990,00 гривень; реальна річна процентна ставка - 24079,41 % річних; загальна вартість кредиту - 10990,00 гривень (а.с.7-12). Із розрахунку заборгованості ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» встановлено, що заборгованість [PERSON] за договором прол надання споживчого кредиту №4176610 станом на 23.01.2022 становить 18862,97 гривень (а.с.20-21). Із копії договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.26-28). Із копії реєстру боржників до договору факторингу №27/01/22 від 27.01.2022 та витягу з реєстру боржників від 24.01.2022 до договору факторингу №27/01/22 від 27.01.2022 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 18862,97 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6970,30 гривень; заборгованість по процентах на дату відступлення права вимоги - 11892,67 гривень (а.с.29-31). Із розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» встановлено, що заборгованість [PERSON] за договором №4176610 станом на 10.03.2023 становить 18992,24 гривень. При цьому у вказаному розрахунку ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за договором №4176610 було здійснено нарахування 3% річних за період 24.01.2022 по 23.02.2022 в сумі 17,75 грн. та інфляційних збитків в сумі 111,52 грн. (а.с.32). Із копії договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором №4176610 від 18.05.2021 (а.с.33-36). Із копії реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 та витягу з реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18992,24 гривні, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 6970,30 гривень; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 11892,67 гривень; заборгованість з комісії - 0,00 гривень; нараховані 3 % річних - 129,27 гривень (а.с.37-39). Із розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» встановлено, що заборгованість [PERSON] за договором №4176610 станом на 13.11.2024, становить 18992,24 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6970,30 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11892,67 гривень; інфляційні збитки - 111,52 гривень; нараховані 3 % річних - 17,75 гривень (а.с.40). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Частиною 1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір 4176610 підписано 18.05.2021 відповідачем [PERSON] шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону. Судом встановлено, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, тобто шляхом перерахування на банківську картку, що підтверджується відповідною випискою наданою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 10.10.2024. Отже ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4176610 від 18.05.2021 в розмірі 18992,24 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6970,30 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11892,67 гривень; інфляційні збитки - 111,52 гривень; нараховані 3 % річних - 17,75 гривень, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0477410056 від 28.11.2024, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. суд дійшов наступного. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Зі змісту ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Судом встановлено, що 02.09.2024 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №02-09/2024-8 (а.с.46-49), у зв`язку з чим ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було понесено відповідні витрати для звернення до суду, що підтверджено платіжною інструкцією №0475990001 від 19.11.2024 (а.с.50). Відповідно до п.4.1. розділу 4 договору про надання правничої допомоги, вартість послуг виконавця визначається на підставі тарифів виконавця і зазначається сторонами в акті про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена Додатком №2 до Договору). На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень позивачем надано копію заявку на надання юридичної допомоги №22 від 12.10.2024 та копію витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 12.01.2024, відповідно до яких вартість послуг, які надавались складається з наступного: письмова (вивчення документації Клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики) 1 год. х 3000 грн = 3000 грн; позовна заяа 2 год. х 3000 грн = 6000 грн. Тобто, загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 9000 гривень (а.с.51, 52). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial