Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час смерті останнього. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняв він так як постійно на день смерті спадкодавця проживав разом із ним однією сім`єю та звернувся до нотаріальної контори із заявою. Оскільки позасудовим шляхом він не може встановити факт спільного проживання із [PERSON] то змушений звернутись із даною заявою до суду. Відповідно заявник просив суд встановити факт постійного проживання разом із [PERSON] з 02 січня 209 року подень смерті спадкодавця. Ухвалою судді від 18 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви. Пояснив, що [PERSON] проживав по [ADDRESS] та він проживав разом із ним без реєстрації та надавав йому сторонній догляд до дня його смерті. Таким чином вважає, що прийняв спадщину, шляхом спільного проживання, однак підтвердити даний факт не може, через що нотаріус відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник заявника, адвокат Геріх Н.А. в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила суд їх задовільнити. Пояснила, що заявник постійно спільно проживав разом із спадкодавцем з 02 січня 2019 року по 09 січня 2024 року, здійснював за ним догляд, а потім здійснив поховання. Однак вказала на те, що у заявника відсутні докази спільного проживання із спадкодавцем тому він змушений був звернутись із даною заявою до суду. Представник заінтересованої особи Смілянської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника міської ради. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, врахувавши позицію заінтересованої особи, викладену письмово, врахувавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 січня 2024 року [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння [ADDRESS] . Після його смерті спадщину прийняв [PERSON] , оскільки проживав разом із ним однією сім`єю та звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З відповіді Смілянської державної нотаріальної контори 1748/02-14 від 07 грудня 2024 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] заявник по справі. З актів сусідів, затвердженних головою квартального комітету № 20 вбачається що разом з [PERSON] з січня 2019 року по день смерті проживав та здійснював догляд та поховання [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] та її чоловік перевозив речі [PERSON] до [PERSON] в січні 2019 року. З того часу [PERSON] постійно проживав із [PERSON] , доглядав його та потім здійснив поховання. Пояснила, що вона мала приятельські стосунки із [PERSON] та часто перебувала у нього в гостях тому знає, що в нього не було рідних та ним постійно опікувався лише [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] та їй відомо про те, що з січня 2019 року до нього переїхав проживати та здійснювати догляд [PERSON] , який проживав разом із ним до дня смерті [PERSON] . Пояснила суду, що вона знайома разом із [PERSON] та проживала з ним по сусідству більше 20 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] та знала його з дитинства. Їй відомо, що з 02 січня 2019 року до\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] переїхав на постійне проживання [PERSON] , який до дня смерті [PERSON] проживав з ним, доглядав, а після смерті здійснив всі необхідні поховальні заходи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] та їй відомо про те, що у січні 2019 року до нього на постійне проживання переїхав [PERSON] . Вказала суду на те, що у [PERSON] не було рідних тому догляд за ним до дня смерті здійснював [PERSON] , а потім здійснив поховання за власних кошт. Свідоу [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був [PERSON] та йому відомо про те, що з січня 2019 року до нього переїхав [PERSON] , здійснював за ним догляд до дня смерті [PERSON] . Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А. від 28 листопада 2024 року вбачається, що заявник [PERSON] дійсно не може оформити спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , оскільки відсутні докази спільного проживання разом із спадкодавцем протягом п`яти років до дня смерті останнього. Як вбачається з наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що заявником [PERSON] доведено факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] з 02 січня 2019 року по час відкриття спадщини, а тому вимоги заяви підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що заявником доведено факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] по [ADDRESS] з 02 січня 2019 року по час відкриття спадщини, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved