Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Міський голова Дубровицької міської ради, як представник Органу опіки та піклування - виконкому Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області Микульський Б.М., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить позбавити його батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та передати вказаних дітей для подальшого влаштування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на обліку у Службі у справах дітей Дубровицької міської ради перебувають неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . У вересні 2023 року мати дітей [PERSON] померла. Відповідач, який є їх батьком, неналежно виконує батьківські обов`язки щодо дітей, ніде не працює, веде невпорядкований спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Наймолодша дитина [PERSON] , має дефіцитну анемію, що потребує медикаментозного лікування та корекції харчування, розвиток хлопчика не відповідає віку, наявне відставання у розвитку (дитина відповідає навичкам 6-7 місяців). Дитина потребує періодичного нагляду та консультації сімейного лікаря, надані лікарем рекомендації щодо лікування та медичного обстеження дитини в Рівненській обласній дитячій лікарні батько не виконує. Під час відвідування сім`ї 30 травня 2024 року встановлено, що батько дітей, а також їх бабуся, яка проживає разом з ними, мають ознаки вживання алкогольних напоїв. Зі слів дітей, батько майже щодня вживає алкогольні напої, не приділяє дітям належної уваги. В будинку на час відвідування було неприбрано, брудно, приготовленої їжі не було. Зі слів старших дітей, останні декілька днів харчувалися лише в школі. 10 червня 2024 року відповідач приїхав в м.Дубровиця у стані алкогольного сп`яніння, а разом з ним були його діти [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2023 р.н. Під час розмови з працівниками служби у справах дітей та поліції, відповідач поводив себе агресивно, вживав нецензурну лайку. Малолітній [PERSON] мав хворобливий вигляд та запалення лівого ока. Зі слів [PERSON] , діти вдома нічого не їли. Враховуючи вищевикладене Службою у справах дітей, в той же день дітей було доставлено до Дубровицької міської лікарні. 10 червня 2024 року під час обстеження умов проживання діти [PERSON] та [PERSON] , знаходилися вдома в с.Великі Озера, а у їх присутності перебували троє дорослих осіб в стані алкогольного сп`яніння. На кухні на столі стояла пляшка з рідиною, що мала запах горілки, яку розпивали зазначені дорослі особи. В будинку була антисанітарія, на ліжках відсутня постільна білизна, в кімнатах неприємний запах, приготовленої їжі не було. Діти мали неохайний, занедбаний вигляд, зі слів яких, батько та бабуся вже давно не готують вдома їжу, оскільки постійно вживають алкогольні напої. З метою захисту прав та інтересів дітей було прийнято розпорядження міського голови №13 від 10 червня 2024 року «Про негайне відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від батька, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю». Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12 червня 2024 року, де було прийнято рішення про доцільність позбавлення батька батьківських прав щодо дітей. В ході розгляду справи від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він зазначив, що позовні вимоги визнає. В одному із судових засідань, на якому відповідач був присутній, він будь-яких пояснень стосовно поданого до нього позову не подав. До початку розгляду справи від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про його виклик (а.с.65, 70) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 2010 року (а.с.9)); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 2012 року (а.с.10)); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2016 року (а.с.11)) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 лютого 2023 року (а.с.12)), відповідач [PERSON] є батьком дітей. Мати дітей - [PERSON] , [INFO] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 вересня 2023 року (а.с.13). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до частин першої - четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 8 вказаного Закону, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно пункту 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно довідки про склад сім`ї №471/03 від 23 квітня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований по [ADDRESS] входять: син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] та брат - [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно характеристики №480/03 від 25 квітня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, [PERSON] , зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . На даний час він ніде не працює, виховує чотирьох неповнолітніх дітей, веде невпорядкований спосіб життя, зловживає алкогольними напоями (а.с.15). Згідно інформації Дубровицької лікарської амбулаторії №2 від 16 квітня 2024 року [PERSON] , [INFO] має дефіцитну анемію, що потребує медикаментозного лікування та корекції харчування, розвиток хлопчика не відповідає віку, наявне відставання у розвитку (дитина відповідає навичкам 6-7 місяців). [PERSON] потребує періодичного нагляду та консультації сімейного лікаря, надані лікарем рекомендації щодо лікування та медичного обстеження дитини в Рівненській обласній дитячій лікарні батько не виконав (а.с.16). Як вбачається із до акту обстеження умов проживання від 30 травня 2024 року, під час відвідування сім`ї 30 травня 2024 року встановлено, що батько дітей [PERSON] , а також баба, яка проживає разом з ними, мають ознаки вживання алкогольних напоїв. Зі слів дітей, батько майже щодня вживає алкогольні напої, не приділяє дітям належної уваги. В будинку на час відвідування було неприбрано, брудно. Приготовленої їжі не було, зі слів старших дітей останні кілька днів вони харчувалися лише в школі. Наймолодша дитина самостійно не ходить (а.с.17). Відповідно до акту потреби сім`ї/особи та висновку оцінки потреб сім`ї від 30 травня 2024 року, складених фахівцями із соціальної роботи було відвідано сім`ю [PERSON] , у якого чотири неповнолітні дитини. Сім`я проживає спільно у приватному будинку з бабусею [PERSON] та дядьком [PERSON] . У будинку було дуже брудно, відсутня наварена їжа, хоча мають достатній запас продуктів. Бабуся [PERSON] перебувала у будинку з меншою дитиною. [PERSON] мала ззовні неохайний, занедбаний вигляд, поводилася зухвало та сперечалася з фахівцями. Старші діти на той час перебували у школі, а батько дітей - [PERSON] , зі слів [PERSON] , знаходився на заробітках. Згодом по дорозі вони зустріли [PERSON] , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. З батьком дітей було проведено профілактичну бесіду щодо вживання алкогольних напоїв та належної поведінки по вихованню дітей. Про дану ситуацію фахівці повідомили службу у справах дітей (а.с.18-21, 22-23). 03 червня 2024 року начальник Служби у справах дітей Дубровицької міської ради Лобзун О.П., по факту відвідування 30 травня 2024 року фахівцями із соціальної роботи сім`ї [PERSON] , з метою захисту прав та інтересів дітей, звернулась з повідомленням до Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, де просила притягнути до відповідальності батька дітей [PERSON] за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с.24). Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов проживання від 10 червня 2024 року, за адресою: [ADDRESS] у будинку у присутності малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , знаходилось троє дорослих осіб, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. В кухні на столі стояла пляшка з рідиною, що мала запах горілки, яку розпивали зазначені дорослі особи. В будинку була антисанітарія, на ліжках відсутня постільна білизна, в кімнатах неприємний запах, приготовленої їжі не було. Діти мали неохайний, занедбаний вигляд, з їх слів, батько та бабуся вже давно не готують вдома їжу, оскільки постійно вживають алкогольні напої (а.с.25). Розпорядженням міського голови Дубровицької міської ради №13 від 10 червня 2024 року, вирішено [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вирішено негайно відібрати від батька [PERSON] , у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дітей та доставити їх до КНП «Дубровицька міська лікарня» та забезпечити подальше влаштування дітей (а.с.28). Відповідно до актів доставки дитини до КНП «Дубровицька міська лікарня», 10 червня 2024 року о 10-35 год., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а згодом о 17-10 год. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Службою у справах дітей Дубровицької міської ради доставлено до КНП «Дубровицька міська лікарня» та передано у приймальне відділення, у зв`язку з умовами, що загрожували їх життю та здоров`ю, а також ухиленню батька від виховання дітей (а.с.26, 27). Відповідно до довідок №1301 та №1302 від 13 червня 2024 року, виданих відділом по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-однієї дитини у розмірі 860,00 грн., а також допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях у розмірі 2100,00 грн. (а.с.31,32) Відповідно до письмових пояснень неповнолітнього [PERSON] від 12 червня 2024 року, які він надав начальнику Служби у справах дітей Дубровицької міської ради, він з братами вже декілька днів нічого не їв вдома, бо батько з бабусею пили горілку. Навареної їжі не було вже близько одного тижня. Брат [PERSON] сам не може ходити, а батько через те, що постійно кожного дня п`є горілку, не возив його до лікарів у м.Рівне. Нещодавно батько отримав гроші, але для їх нічого не купив (а.с.29). Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області №07-821 від 13 червня 2024 року, на обліку Служби у справах дітей Дубровицької міської ради перебувають неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] у вересні 2023 року померла. Батько дітей [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки щодо дітей, ніде не працює, веде невпорядкований спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Наймолодша дитина [PERSON] , має дефіцитну анемію, що потребує медикаментозного лікування та корекції харчування, розвиток хлопчика не відповідає віку, наявне відставання у розвитку (дитина відповідає навичкам 6-7 місяців). Дитина потребує періодичного нагляду та консультації сімейного лікаря, надані лікарем рекомендації щодо лікування та медичного обстеження дитини в Рівненській обласній дитячій лікарні батько не виконав. Під час відвідування сім`ї 30 травня 2024 року встановлено, що батько дітей та бабуся, яка проживає разом з ними, мали ознаки вживання алкогольних напоїв. Зі слів дітей, батько майже щодня вживає алкогольні напої, не приділяє дітям належної уваги. В будинку на час відвідування було неприбрано, брудно, приготовленої їжі не було. Останні декілька днів, вони харчувалися лише в школі. 10 червня 2024 року [PERSON] приїхав в м.Дубровиця у стані алкогольного сп`яніння, а разом з ним були його діти [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2023 р.н. Під час розмови з працівниками служби у справах дітей та поліції, [PERSON] поводив себе агресивно, вживав нецензурну лайку. Малолітній [PERSON] мав хворобливий вигляд та запалення лівого ока. Зі слів дитини [PERSON] , діти вдома нічого не їли. Враховуючи вищевикладене Службою у справах дітей, в той же день дітей було доставлено до Дубровицької міської лікарні. 10 червня 2024 року під час обстеження умов проживання діти [PERSON] та [PERSON] , знаходилися вдома в с.Великі Озера, а їх присутності перебували троє дорослих осіб в стані алкогольного сп`яніння. На кухні на столі стояла пляшка з рідиною, що має запах горілки, яку розпивали зазначені дорослі особи. В будинку була антисанітарія, на ліжках відсутня постільна білизна, в кімнатах неприємний запах, приготовленої їжі не було. Діти мали неохайний, занедбаний вигляд, зі слів яких, батько та бабуся вже давно не готують вдома їжу, оскільки постійно вживають алкогольні напої. З метою захисту прав та інтересів дітей було прийнято розпорядження міського голови №13 від 10 червня 2024 року «Про негайне відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від батька, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю». 12 червня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини вирішувалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , де було прийнято рішення про доцільність позбавлення батька батьківських прав щодо дітей. Тому, враховуючи вище викладене Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дубровицької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей за ухилення від виконання батьківських обов`язків. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Згідно статтей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.150 СК України. Як вбачається із повідомлення КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради №01-06/265 від 17 вересня 2024 року, з 25 червня 2024 року за час перебування в центрі дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батько дітей [PERSON] лише одного разу - 22 серпня 2024 року відвідував дітей, від якого було чути запах алкоголю (а.с.51). Крім того, відповідно до повідомлень Рівненського обласного спеціалізованого будинку дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям №441 від 19 вересня 2024 року та №491 від 17 жовтня 2024 року, в закладі з 25 червня 2024 року по даний час перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Батько хлопчика - [PERSON] не навідував сина та не цікавився станом його здоров`я. За весь період перебування в закладі ніхто з родичів хлопчика, жодного разу не телефонували в заклад та не цікавились станом здоров`я дитини, що вказує на підставу для позбавлення батьківських прав батька дитини - [PERSON] (а.с.52, 61). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21), Верховний Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Також Верховний Суд зауважив, що сам по собі факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. На підставі наданих суду доказів, судом встановлено, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей та фізичний і духовний розвиток, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами та станом здоров`я, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя. Він не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання. Він не створює умов для отримання ними освіти, не виявляє турботи та інтересу до їх життя, не розуміє їх потреб, не надає підтримки, внаслідок чого створились умови, які шкодять інтересам дітей. Він не виконує покладених на нього законом обов`язків щодо педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Вищезазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання своїх дітей, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками та відсутності серйозного ставлення до дітей, байдужості до їх долі. Натомість та обставина, що він у судові засідання не з`являється, свідчить про відсутність інтересу, байдужість до дітей та про відсутність бажання змінити свою поведінку. Аналізуючи зазначені обставини справи, суд приходить до висновку, що є достатні підстави вважати, що в діях відповідача є ухилення і свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, повна байдужість до подальшої долі та життя своїх дітей, що можна кваліфікувати, як свідомо обрану ним винну поведінку у формі бездіяльності, внаслідок якої він повністю самоусунувся від виконання таких обов`язків, покладених на нього законом та нормами суспільної моралі, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та байдуже відноситься до долі дітей. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком його винної поведінки та є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому, виходячи з наведених норм закону, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими, правомірними і доведеними, оскільки позбавлення його батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також передання дітей для подальшого влаштування Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради, буде відповідати інтересам дітей. Крім того, позбавлення відповідача батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє його прав на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.14 п.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" Судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 3028,00 грн. На підставі ст.ст.19, 141, 150, 155, 164-166, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved