Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача зазначивши, що 05.02.2022 року між ТОВ"ФК" Інвеструм" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05175-02/2022. 31.01.2023 між ТОВ"ФК" Інвеструм" та ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК " Інвеструм" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК" Інвеструм" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46020 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; та 31020 грн. - сума заборгованості за відсотками. 23 лютого 2022 р. між ТОВ"Селфі Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 314274. 29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №29022024 , у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 29.02.2024 до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20364.4 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12364.4 грн. - сума заборгованості за відсотками. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості: за Кредитним договором № 05175-02/2022 в розмірі 46020.00 гри., з яких: 15000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31020.00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 314274 в розмірі 20364.40 гри., з яких: 8000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12364.40 грн. - сума заборгованості за процентами, всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 66384.40 грн., та судові витрати. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи ( ухвалу про відкриття провадження отримав 08.10.2024 року), відзив на позов та інших заяв, заперечень не подав. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 05.02.2022 року між між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №05175-02/2022 , відповідно до якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмір 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Згідно умов договору фінансовий кредит наданий в сумі 15000 грн., кредит надано строком на 30 днів, тобто до 04.03.2022 року, процентна ставка 2,50% на добу. Згідно таблиці обчислення, наданої позивачем, загальна вартість кредиту становить 26250 грн., що складається, 15000 грн. сума кредиту за договором, та 11250 грн. проценти за користування кредитом. 31.01.2023 року між ТОВ"ФК" Інвеструм" та ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК " Інвеструм" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК" Інвеструм" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46020 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; та 31020 грн. - сума заборгованості за відсотками. 23 лютого 2022 р. між ТОВ"Селфі Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 314274, згідно умов якого, їй було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 8000 грн., термін кредиту 30 днів, реальна річна процентна ставка 1,90 %, загальна вартість кредиту 12560 грн. за стандартною ставкою, за зниженою ставкою 8024 грн.. Вказаний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно таблиці обчислення, наданої позивачем, загальна вартість кредиту становить 8024 грн., що складається, 8000 грн. сума кредиту за договором, та 24 грн. проценти за користування кредитом . 29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №29022024 , у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 29.02.2024 до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20364.4 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12364.4 грн. - сума заборгованості за відсотками. За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 05175-02/2022 від 05.02.2022 року та кредитного договору № 314274 від 23.02.202. Зазначені договори недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитами, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі договорів №05175-02/2022 від 05.02.2022 року та №314274 від 23.02.2022 року, позов в частині стягнення боргу за основною сумою боргу в сумі 15000 грн. за договором №05175-02/2022 від 05.02.2022 року, та за основною сумою боргу в сумі 8000 грн. за договором №314274 від 23.02.2022 року грн. підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за відсотками: Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором позики №05175-02/2022 від 05.02.2022 року був погоджений сторонами та становив 30 днів. Строк кредитування за кредитним договором № 05175-02/2022 від 05.02.2022 року був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов кредитного договору позики №05175-02/2022 від 05.02.2022 року становить 26250 грн. за період з 05.02.2022 по 04.03.2023, виходячи з розрахунку: 15000 грн (тіло кредиту) х 2,5 % (стандартна процентна ставка) х 30 днів (строк кредиту). Строк кредитування за договором позики №314274 від 23.02.2022 року був погоджений сторонами та становив 30 днів. Строк кредитування за кредитним договором №314274 від 23.02.2022 року був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов кредитного договору позики №314274 від 23.02.2022 року становить 12560 грн. з виходячи з розрахунку: 8000 грн (тіло кредиту) х 1,9 % (стандартна процентна ставка) х 30 днів (строк кредиту). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунки заборгованості та витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором №05175-02/2022 від 05.02.2022 року в сумі 31020 грн. , та №314274 від 23.02.2022 року в сумі 12364,40 грн.. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі договорів №05175-02/2022 від 05.02.2022 року та №314274 від 23.02.2022 року, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за кредитним договором №05175-02/2022 від 05.02.2022 року в сумі 11250 грн. та за кредитним договором №314274 від 23.02.2022 року в сумі 4560 грн.. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial