Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що від зареєстрованого шлюбу з Відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають разом з листопада 2024 року. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання її представник подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи без участі, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, актовий запис №17 від 20 листопада 2012 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти на двох дітей стягуються в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд, задовольняючи позов вважає, що аліменти з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру, починаючи з 18 грудня 2024 року до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що такий розмір аліментів на одну дитину визначений ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, матеріальне становище позивачки, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на дитину віком до 06 років становить 2 563 гривень, від 06 до 18 років - 3 196 гривень, те, що батьки в рівних частинах повинні нести витрати по утриманню та вихованню дітей. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 гривень 60 коп., що відповідає 50 % від 0,4 від розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судовий збір в сумі 605 гривень 60 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач визнав позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved