Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та її представника. В травні 2024 року представник заявника [PERSON] - адвокат Ниміджан Ю.В. звернулася до суду з заявою, де заінтересована особа: перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заявлених вимог посилається, що [PERSON] з початку 2001 року по 19 лютого 2024 року проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] . Під час їх спільного проживання, [INFO] у них народився син - [PERSON] . В свідоцтві про народження сина запис про батька зроблений відповідно до частини першої статті 135 СК України. Вказує, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , однак за роки свого життя він не встиг звернутися до органів реєстрації актів цивільного стану з заявою про визнання себе батьком сина, хоча завжди визнавав себе батьком, виховував та піклувався про сина, приймав активну участь у дошкільному та шкільному житті сина. Зазначає, що подружжя проживало у цивільному шлюбі, разом з сином та до смерті [PERSON] , підтримували подружні стосунки, вели спільний побут та спільний бюджет, що підтверджується фотографіями. За весь період спільного проживання вони мали спільні інтереси, бюджет. Батько [PERSON] постійно приводив і забирав сина з дитячого садка, цікавився його життям, поведінкою в колективі, а також відвідував всі навчально-виховні заходи, які проводились у дошкільному закладі. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04.03.2024 року №102 [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] , за роки життя визнавав дитину, як свого рідного сина [PERSON] та виконував батьківські обов`язки. [INFO] [PERSON] помер у КНП «Кіцманська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від серцево-легеневої недостатності, що підтверджується довідкою про причину смерті №1 від 20.02.2024, лікарським свідоцтвом про смерть №1 від 20.02.2024. Вказує, що встановлення факту необхідне з метою спадкування майна після смерті батька, дитина зможе отримувати пенсію по втраті годувальника, отримати пільги. Також посилається на те, що в силу фактичних обставин справи реалізувати свої законні права та захистити інтереси дитини не може, оскільки у Свідоцтві про його народження запис про батька відсутній, внесений у відповідності до ст..135 СК України. Просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни у актовий запис про народження сина. Представник зацікавленої особи не надав заперечень проти задоволення заяви. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.06.2024 вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання призначено на 01.07.2024 (а.с.29) 17.06.2024 представник зацікавленої особи: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальник відділу В.Репчук скерувала заяву про розгляд справи за заявою [PERSON] без участі представника.(а.с.31) 30.12.2024 представник заявника адвокат Ниміджан Ю.В. скерувала клопотання про розгляд справи без участі представника та заявника. Разом з тим, надала письмовий виступ у судових дебатах, в яких підтримала заявлені вимоги та наполягала на їх задоволенні. (а.с.65-67) Позиція заявника та його представника в судовому засіданні. В судовому засіданні 09.12.2024 представник заявника [PERSON] адвокат Ниміджан Ю.В. підтримала обставини, викладені в заяві та просила вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування яких пояснила, що [PERSON] та [PERSON] перебували у громадянському шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . За життя батько не встиг зареєструвати батьківство, вони справді хотіли офіційно одружитися та зареєструвати сина. За браком часу, вказані події відкладалися. Після чого сталася трагедія і батько дитини помер [INFO] , не встигши зареєструвати дитину відповідно до чинного законодавства. Хлопчик вважав його батьком, а той його сином, всі знали що це їх сім`я і їх спільна дитина. Відомості у свідоцтві про народження дитини були внесено на підставі ст.135 СК України. Оскільки [PERSON] помер, просить встановити факт батьківства, що є необхідним для отримання дитиною пенсії по втраті годувальника та в подальшому оформлення спадкових прав. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2001 році познайомилася з чоловіком [PERSON] , і почали разом проживати у неї вдома за адресою [ADDRESS] , без реєстрації шлюбу. [PERSON] весь час значився зареєстрованим в [ADDRESS] . Протягом 2 років жили на утриманні батьків, оскільки обоє були без роботи. В 2011 році [PERSON] потрапив в ДТП та довгий час перебував на лікуванні, отримав тяжкі тілесні ушкодження - перелом тазу, після чого була довга реабілітація, [PERSON] був лежачим, а тому не реєстрували шлюб. В 2016 році у них народився син [PERSON] . Так як, з [PERSON] у шлюбі не перебували, то вирішили записати дитину, як одинока мати, через брак коштів, так як весь час накопичували для лікування чоловіка, він потребував заміну суглобу. Коли народився [PERSON] , [PERSON] допомагав у всьому, возив дитину до садочка, а її на роботу, забирав. Потім син пішов у школу, найбільше часу із сином проводив чоловік. [PERSON] відносився до сина з любов`ю. З 15.02.2024 чоловік хворів, а вранці стався інсульт з великим крововиливом і [INFO] він помер в лікарні. Зазначила, що їй невідомо чи [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, та чи є в нього діти. Разом з ним подружнім життям вони прожили з 2001 року і аж до смерті в 2024 , вона його і похоронила. Також, за клопотанням заявниці в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , яка являється прихожанкою церкви Святого Георгія, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] з віку 1-2 років почав приводити сина [PERSON] до церкви, приходили удвох кожного тижня. Батько гарно відносився до [PERSON] . Після його смерті син [PERSON] продовжує прислуговувати в церкві. Свідок [PERSON] - хрещена дитини та тітка заявниці, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] проживала з [PERSON] , як подружжя тривалий час, але чи були у шлюбі їй невідомо. [PERSON] називав [PERSON] татом, а той його - синок, батько завжди обіймав, цілував його, між ними були дуже гарні стосунки. [PERSON] привозив [PERSON] до школи, приходив на батьківські збори, дбав про нього, купляв все що дитина хотіла. Привезли дитину додому, похрестили в соборі м.Чернівців. Чому [PERSON] не вказав себе батьком дитини - не може сказати. На хрестинах дитини мати [PERSON] не була присутня. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про нормальні стосунки [PERSON] , як батька з сином. Постійно бачив їх, так як живе по сусідству, він возив сина і в садок, і до школи. Спілкувалися по можливості, по сусідські. Свідок [PERSON] - мати заявниці, в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою [ADDRESS] . Батьком [PERSON] . У [PERSON] із сином були ідеальні стосунки, і сім`я була дуже гарна. Батько був дуже прив`язаний до дитини, носив малого з собою, проявляв свою батьківську любов до нього. В даний час проживаємо разом із [PERSON] та [PERSON] . До народження [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] проживали може років 10 разом в її господарстві. Через брак часу не встигли привести документи до порядку. Не відомо чи [PERSON] перебував у шлюбі. В їх особисте життя не втручалась, чому не вказали [PERSON] батьком в свідоцтві про народження дитини не знає. Достатньо було бачити його відношення до дитини. Фактичні обставини, встановлені судом. В судовому засіданні судом роз`яснено право заявити клопотання про призначення судової генетичної (імунологічної) експертизи, однак заявник [PERSON] та її адвокат Ниміджан Ю.В. категорично заперечили, вважали це недоцільним, посилаючись на практику Верховного Суду, адже, з їх слів, [PERSON] за життя визнавав себе батьком дитини, однак офіційно не оформив документів через незадовільний стан здоров`я та раптову смерть. Суд, заслухавши позицію заявника, пояснення свідків, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, сформованого 24.03.2017р., [INFO] народився [PERSON] , де відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України - [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] , про що зроблено актовий запис №2872 від 16.11.2016р. Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. (а.с. 14) [INFO] помер [PERSON] у віці 57 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.02.2024 (а.с. 15) З копії лікарського свідоцтва про смерть №1, виданого КНП «Кіцманська БЛІЛ» 20.02.2024р. вбачається, що смерть [PERSON] настала [INFO] внаслідок серцево - легеневої недостатності. (а.с.16) Відповідно до довідки №438 від 26.02.2024 виданої Кіцманською міською радою, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , дійсно хоронила чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] за власні кошти.(а.с.17) Згідно довідки №4 від 28.02.2024 виданої Кіцманським закладом дошкільної освіти [PERSON] , [PERSON] , [INFO] відвідував Кіцманський дошкільний навчальний заклад з серпня 2019р. по лютий 2022р.. За період перебування [PERSON] в закладі дошкільної освіти батько [PERSON] постійно брав учать у дошкільному житті дитини. (а.с.18) Як вбачається з довідки №73 від 21.03.2024 виданої Опорним закладом освіти Кіцманський ліцей №1 Кіцманської міської ради, [PERSON] , [INFO] дійсно зарахований та числиться в списках 1-Б класу ОЗО Кіцманський ліцей №1. На підставі характеристики керівника 1-Б кл. [PERSON] , батько [PERSON] безпосередньо брав участь у вихованні та навчання дитини. (а.с.19) У відповідності до Акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї [PERSON] складеного Кіцманською міською радою №102 від 04.03.2024, обстеження проведено за адресою [ADDRESS] , де встановлено що за вказаною адресою проживають: заявниця [PERSON] ,1977 р.н., її син [PERSON] ,2016 р.н., батько [PERSON] ,1953 р.н., мати [PERSON] ,1954 р.н.. Зі слів заявниці [PERSON] , іі матері [PERSON] та сусідів, з 2001 року по 19.02.2024р. разом із заявницею та сином проживав без реєстрації [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ). За роки життя [PERSON] визнавав дитину, як свого рідного сина [PERSON] ,2016 р.н. та виконував батьківські обов`язки. (а.с.25) Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Положеннями статей 125, 126, 135 СК України врегульовано питання про визначення походження дитини якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою. Згідно до частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Верховний Суд зазначає, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18. Висновок експертизи з питання походження дитини є одним із основних доказів, який має бути оцінений судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18, провадження № 61-7126св22, від 08 березня 2023 року у справі № 205/5698/21, провадження № 61-564св23. У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» («Калачова проти російської федерації», Kalachevav. russia, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Однак, на думку суду стороною заявника умисно не було подано до суду відповідне клопотання про призначення та проведення відповідної посмертної судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, що також викликає у суду сумніви у належності інших доказів. У справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест -це науковий метод, наявний для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. ЄСПЛ у рішенні від 14 березня 2024 року за заявою № 62020/14 у справі «Молдован проти України (Moldovan v. Ukraine)» вказав на те, що висновок експертизи ДНК у таких правовідносинах не можна ігнорувати, оскільки він є чи не єдиним об`єктивним доказом, який може свідчити про факт батьківства однієї особи стосовно іншої. Висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства та без його проведення неможливо встановити факт батьківства за відсутності належних та переконливих доказів. Також, суд звертає увагу, що [PERSON] проживав із [PERSON] подружнім життям в період 2001-лютий 2024 рр. За цей час шлюб не зареєстрували, весь час були зареєстрованими за різними адресами. [INFO] народилась дитина, [PERSON] помер в лютому 2024 , коли дитині виповнилось 7 років, за час життя [PERSON] не було вжито жодних дій та заходів з метою встановлення та підтвердження свого батьківства відносно дитини [PERSON] . Суд не бере до уваги покази свідка - хрещеної [PERSON] та матері [PERSON] , що надані в судовому засіданні на підтримання заяви, суд відноситься до них критично, оскільки ці свідки є родичами, близькими особами [PERSON] та вони прямо чи опосередковано зацікавлені в вирішенні справи на користь заявниці, що викликає обґрунтовані сумніви у їх правдивості та достовірності. До заяви долучено фототаблиці (а.с. 22-24), які суд вважає також неналежними та недопустимими доказами на підтвердження заявлених вимог заявниці щодо проживання однією сім`єю та біологічного батьківства [PERSON] , так як вони ні не підтверджують, як і не спростовують факту походження дитини. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд вважає недостатніми, загальними, так як такі не підтверджують самого факту походження дитини від конкретного батька. Суд не приймає як докази Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 04.03.2024 , оскільки відомості стосовно [PERSON] занесено зі слів заявниці та її матері. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні. Тому, вищевказані судом обставини та факти викликають у суду обґрунтовані сумніви в достовірності доводів та наданих на їх підтвердження доказів зі сторони заявниці. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлений нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається сторона заявника, як на підстави для задоволення заявлених вимог, не знайшли своє об`єктивне підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed