Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка), в особі представника, адвоката Богданчук О.В., звернулася до суду із позовом до Макарівської селищної ради Бучанського району (далі - відповідач) про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за законом, в якому вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, до дня її смерті проживала та вела спільне господарство її донька - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на спадкове майно за законом, а саме на: земельну ділянку загальною площею 2,2842 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222780200:03:005:0009, яка розташована на території Андріївської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області; та земельну ділянку загальною площею 0,4782 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222780200:04:004:0009, яка розташована на території Андріївської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області. Спадкоємцем майна за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , оскільки у встановлений законом шестимісячний строк, фактично спадщину прийняла, зважаючи, що до дня смерті своєї матері разом з нею проживала, але юридично не оформила. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Проте позивачці нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на об`єкти спадкування. Про втрату оригіналів правовстановлюючих документів розміщено оголошення в газеті «Макарівські вісті» №44 (11343) від 01.11.2024 року. На підставі викладеного, позивачка просила суд: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , а саме на: - земельну ділянку загальною площею 2,2842 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222780200:03:005:0009, яка розташована на території Андріївської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області, та закріплена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №665447 на ім`я [PERSON] , виданого на підставі розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 07.07.2008 року №2548, і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010833000731 від 28.07.2008 року; - земельну ділянку загальною площею 0,4782 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222780200:04:004:0009, яка розташована на території Андріївської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області, та закріплена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №665417 на ім`я [PERSON] , виданого на підставі розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 07.07.2008 року №2548, і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010833000739 від 28.07.2008 року. Судові витрати покласти на позивача. Ухвалою суду від 21.11.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.35). Ухвалою суду від 13.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 14.01.2025 року (а.с.42). У судове засідання 14.01.2025 року учасники справи не прибули. Представник позивача, адвокат Богданчук О.В., подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.44). Відповідно до раніше поданого клопотання представника відповідача, останній просив розглядати справу за його відсутності, а рішення у справі прийняти за наявними у ній матеріалами (а.с.39). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] (а.с.11), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, до дня її смерті проживала та вела спільне господарство її донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно за законом, а саме на: земельну ділянку загальною площею 2,2842 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222780200:03:005:0009, яка розташована на території Андріївської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області; та земельну ділянку загальною площею 0,4782 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222780200:04:004:0009, яка розташована на території Андріївської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області (а.с.14-15). Позивачка є донькою померлої [PERSON] (а.с.9-10) та єдиною спадкоємицею за законом, яка у встановлений законом шестимісячний строк, фактично спадщину прийняла, зважаючи, що до дня смерті своєї матері разом з нею проживала. Проте позивачці нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на об`єкти спадкування (а.с.25). Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому наявний в матеріалах справи лист приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П. від 20.10.2024 року №322/01-16 є достатнім доказом наявності у позивачки перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину, що в свою чергу дає йому право звернутись до суду з даним позовом. Факт втрати оригіналів правовстановлюючих документів виданих на ім`я [PERSON] підтверджується оголошеннями в газеті Макарівські вісті №44 (11343) від 01.11.2024 року (а.с.18). Наявність інших спадкоємців судом не встановлено, що вбачається із Витягів зі Спадкового реєстру (а.с.26-27). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно підпункту 3.14 пункту 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, фактично вступивши в управління спадковим майном, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшли земельні ділянки, щодо яких нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову та позивач просив покласти такі витрати на нього.

Outcome: approved