Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ФАЙНЕНС" до [PERSON] про стягнення\~заборгованості в\~сумі 36782грн\~09коп. В обґрунтування позову зазначено, що 13.11.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою укладений кредитний договір №009-99915-131112, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 25000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. 02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений договір № 2253/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно умов якого ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» набуло права вимоги стягнення за кредитним договором №009-99915-131112 з відповідачки. Відповідачка порушила\~умови кредитного\~договору і\~має прострочену\~заборгованість в\~сумі 36782,09грн,\~яка складається\~з основної\~суми заборгованості\~-\~15424,44грн;\~заборгованості за\~нарахованими процентами\~по кредиту\~-\~6271,67грн;\~заборгованості по\~комісіях \~13960грн,\~суми 3%\~річних від\~основної суми\~заборгованості за\~період прострочення\~повернення кредиту\~-\~800,49\~грн;\~суми 3\~%\~річних від\~суми процентів\~за період\~прострочення повернення\~відсотків \~325,49грн. Оскільки відповідачка\~не виконала\~умови договору,\~позивач просив\~задовольнити позов.\~ Ухвалою від 11.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання, визначені строки для подачі заяв по суті. 16.12.2024 від представника відповідачки надійшов відзив, в яких представник вказала, що відповідачка позов не визнає, оскільки строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплив ще 31.12.2016, оскільки останній платіж за кредитним договором був здійснений відповідачкою у 2013році. Крім того, позивач був зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором протягом 100 днів з дня набрання чинності за цим договором, однак жодних повідомлень до відповідачки не надходило. . 16.12.2024 позивач надав відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позову за обставин, викладених у позовній заяві. Крім того, відповідачка 16.09.2024 добровільно сплатила на користь позивача в рахунок погашення боргу за спірним договором 200грн, отже строк позовної давності не закінчися. 23.12.2024 представник відповідачки надала суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що відповідачка не перераховувала грошові кошти позивачеві 16.09.2024, оскільки взагалі не була обізнана про наявність договору відступленні права вимоги. Крім того, платіжна інструкція №NC-4373157 від 16.09.2024 стосовно здійснення вказаного вище платежу є підробкою та може призвести до неправомірного стягнення з неї кошти, отже звернулась до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Представник позивача надала суду заяву, в якій просив позов задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Представник відповідачки надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі відповідачки, в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено 13.11.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір (заяву) №009-99915-131112, відповідно до якої остання отримала кредит в розмірі 25000,00 грн. У відповідності до умов п. 2.3 ч. 1 та п. 1.1. ч. 3 кредитного договору клієнту надано кредитні кошти строком на 50 місяців шляхом перерахування на поточний рахунок. Згідно з п. 2.4 ч. 1 кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити проценти в розмірі 9,99% річних за користування кредитом. Відповідно до п. 2.5 ч. 2 кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити комісію у розмірі 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до п. 3.1 ч. 3 кредитного договору клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 13 числа кожного місяця шляхом нарахування суми грошових коштів у сумі 1680,00 грн у відповідності до графіку платежів на рахунок, відкритий відповідно до п. 2.7 ч. 2 кредитного договору (а.с. 6). Відповідно до квитанції на видачу готівки 13.11.2012 відповідачка отримала 25000грн в рахунок кредиту згідно заяви №009-99915-131112 від ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 11). Таким чином, встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір, позивач надав відповідачці кредитні кошти, якими відповідачка користувалась, а також, що відповідачка була обізнана з умовами кредитного договору. 02 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» укладено договір №2253/К про відступлення прав вимоги з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлене позивачу (а.с. 12-14). Відповідно до витягу (додаток №1 до договору 2253/К про відступлення прав вимоги від 02 червня 2020 року) до ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», зокрема, перейшло право вимоги до [PERSON] в розмірі 35656,11грн (а.с. 15-16). Згідно з розрахунком позивача за кредитним договором №009-99915-131112 від 13.11.2012 заборгованість відповідачки становить 36782,09грн, яка складається з основної суми заборгованості - 15424,44грн; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту - 6271,67грн; заборгованості по комісіях 13960грн, суми 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 800,49 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 325,49грн. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» перейшли всі права щодо права вимоги до відповідачки за кредитним договором №009-99915-131112 від 13.11.2012. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правильність застосування правила ч. 2 ст. 625 ЦК України при нарахуванні інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних на вимоги про повернення авансу підтверджені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19). Згідно з розрахунком позивача за кредитним договором №009-99915-131112 від 13.11.2012 до складу заборгованості відповідачки входять, зокрема, сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 800,49 грн; сума 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 325,49грн. Оскільки встановлено, що відповідачка звої зобов`язання за договором у передбачений ним строк не виконала, отже вимоги про стягнення сум 3% річних від основної суми заборгованості та 3% річних від суми процентів є обґрунтованими. Щодо доводу про сплив позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до платіжної інструкції від 16.09.2024 №NC-4373157 16.09.2024 здійснений платіж в сумі 200грн в рахунок погашення вказаного вище кредитного договору, що в силу вимог ч.1,3 ст. 264 ЦК України свідчить про переривання перебігу строку позовної давності. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала умови кредитного договору, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, отже позовні вимоги, які ґрунтуються на умовах договору та закону, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки витрати зі сплати судового збору в сумі 3028грн та на правничу допомогу в сумі 5000грн.

Outcome: approved