Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача, діючи в інтересах свого довірителя, звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення зборгованості за кредитними договорами, на обґрунтування якої зазначає, що 19.07.2019 між ТОВ "Ідея банк" та [PERSON] укладено угоду № С-001-064153-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. На виконання вказаної угоди банк надав позичальниці кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн у межах визначеного кредитного ліміту. Також, 19.07.2019 між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z62/21281/005479254. На виконання цього договору банк надав позичальниці грошові кошти в сумі 8850,00 грн. У зв`язку із неповерненням отриманих коштів позичальницею станом на 19.12.2023 заборгованість [PERSON] перед позикодавцем по: 1) договору № С-001-064153-19-980 від 19.07.2019 становить 13087,44 грн, яка складається із: - заборгованості за основним боргом - 4975,93 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 8111,51 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. 2) договору № Z62/21281/005479254 від 19.07.2019 становить 16296,96 грн, яка складається із: - заборгованості за основним боргом - 6741,77 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 3238,00 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 6317,19 грн. 19.12.2023 між АТ "Ідея банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" укладено договір факторингу № 19/12-2023. 22.12.2023 між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" був укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними договорами № С-001-064153-19-980 від 19.07.2019 та № Z62/21281/005479254 від 19.07.2019. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за договорами не виконала, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь забогованість за: 1) договором № С-001-064153-19-980 від 19.07.2019, яка становить 13087,44 грн та складається із: - заборгованості за основним боргом - 4975,93 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 8111,51 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн; 2) договором № Z62/21281/005479254 від 19.07.2019, яка становить 16296,96 грн та складається із: - заборгованості за основним боргом - 6741,77 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 3238,00 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 6317,19 грн, а також судові витрати за сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн. 01.11.2024 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка протягом строку, встановленого судом, не подала до суду відзив на позовну заяву чи будь-які інші клопотання або заяви. Суд констатує, що вона належним чином була повідомлена про розгляд даної справи судом, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про отримання нею 13.11.2024 копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками. Представник позивача у позовній заяві прохала про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за її відсутності. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,\~що 19.07.2019 між ТОВ "Ідея банк" та [PERSON] у письмові формі укладено угоду № С-001-064153-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки /а.с. 7/. На виконання вказаної угоди банк надав позичальниці кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн у межах визначеного кредитного ліміту строком до 19.07.2024. За користування вказаними коштами позичальник має сплачувати проценти в розмірі 48% річних (п.п. 3.3. Договору кредиту). Згідно з випискою, сформованою ТОВ "Ідея банк" 19.12.2023 за період із 19.07.2019 по 19.12.2023 /а.с. 14-18/ та довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором /а.с. 19/, станом на 19.12.2023 заборгованість останньої становить 13087,44 грн та складається із: - заборгованості за основним боргом - 4975,93 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 8111,51 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. 19.07.2019 між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z62/21281/005479254 /а.с. 8-12/. На виконання цього договору банк надав позичальниці грошові кошти в сумі 8850,00 грн на умовах споживчого кредиту на строк 24 місяці, тобто до 19.07.2021, процентна ставка становить 15% річних, тип процентної ставки - змінювана. За відкриття пакету прослуг передбачено плату 100 грн, плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,10% щомісячно від початкової суми кредиту. Загальні витрати по кредиту та орієнтовна загальна вартість кредиту на весь період кредитування - 14782,58 грн, в т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісія та інші платежі). Перерахування вказаних кредитних коштів підтверджено копією ордеру-розпорядження № 1 та № 2 від 19.07.2019 /а.с. 13/. Згідно з випискою, сформованою ТОВ "Ідея банк" 19.12.2023 за період із 19.07.2019 по 19.12.2023 /а.с. 20-23/ та довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором /а.с. 24/ станом на 19.12.2023 заборгованість останньої становить 16296,96 грн та складається із: - заборгованості за основним боргом - 6741,77 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 3238,00 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 6317,19 грн. 19.12.2023 між АТ "Ідея банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" укладено договір факторингу № 19/12-2023 /а.с. 33-39/. Згідно з копією друкованого реєстру боржників № 1 до цього договору /а.с. 43-45/, до ТОВ "Оптіма Факторинг" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] по угоді № С-001-064153-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 19.07.2019. Згідно з копією друкованого реєстру боржників № 2 до цього договору /а.с. 40-42/, до ТОВ "Оптіма Факторинг" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] по договору кредиту та страхування № Z62/21281/005479254 від 19.07.2019. 22.12.2023 між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" був укладений договір факторингу № 22/12-2023 /а.с. 48-52/. Згідно з копією друкованого реєстру боржників № 3 до цього договору /а.с. 53-55/, до ТОВ "ФК "Профіт Капітал" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] по договору кредиту та страхування № Z62/21281/005479254 від 19.07.2019 в розмірі 16296,96 грн, яка складається із: - заборгованості за основним боргом - 6741,77 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 3238,00 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 6317,19 грн. 29.07.2024 позивачем надіслано [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за вих. № 7915086/2024 за угодою № С-001-064153-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 19.07.2019 в розмірі 13087,44 грн /а.с. 25 /. Її надіслано останній засобами поштового зв`язку "Укрпошта" рекомендованим листом /а.с. 26-28/, доказів її отримання останньою не надано. Цією вимогою повідомлено боржниці про необхідність погашення заборгованості ТОВ "ФК "Профіт-Капітал" у 30-денний строк з моменту її отримання. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за вищавказаними договорами кредиту не виконала, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь загальну суму заборгованості у розмірі 29384,40 грн у повному обсязі, а також судові витрати за сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн. Норми права, застосовані судом. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] , а в подальшому - між ТОВ "Оптіма Факторинг" та [PERSON] підтверджується копіями досліджених судом: угоди № С-001-064153-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та договору кредиту\~та страхування\~№ Z62/21281/005479254\~від 19.07.2019\~з додатками, укладених у письмовій формі, підписаних відповідачем у день укладення; копією договору факторингу від 19.12.2023, укладеного між АТ "Ідея банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" № 19/12-2023. Відповідно до наданих доказів до ТОВ "Оптіма Факторинг" перейшло право грошової вимоги про стягнення заборгованості за вищевказаними договорами до [PERSON] в розмірі, відповідно: 1) по угоді № С-001-064153-19-980 від 19.07.2019 становить 13087,44 грн, яка складається із: - заборгованості за основним боргом - 4975,93 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 8111,51 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. 2) по договору № Z62/21281/005479254 від 19.07.2019 становить 16296,96 грн, яка складається із: - заборгованості за основним боргом - 6741,77 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 3238,00 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 6317,19 грн. Наданими належними та допустимими письмовими доказами, а саме копією договору факторингу від 22.12.2023 № 22/12-2023 та друкованого реєстру боржників № 3 від 22.12.2023 позивачем також доведено перехід права вимоги до ТОВ "ФК "Профіт-Капітал" за договором кредиту та страхування № Z62/21281/005479254 від 19.07.2019 в розмірі 16296,96 грн, яка складається із: - заборгованості за основним боргом - 6741,77 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 3238,00 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 6317,19 грн. Проте, жодними належними та допустимими доказами, наданими позивачем до матеріалів справи, не доведено переходу права вимоги до позивача за угодою № С-001-064153-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 19.07.2019. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч.2 ст.13 ЦПК України це не є обов`язком суду. Постановою від 25.10.20222 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 607/14378/21, провадження № 61-5246св22 (ЄДРСРУ № 106940414), досліджуючи питання щодо визначення належного позивача, вказав таке. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Якщо позивачем не доведено порушення його права чи безпосереднього інтересу, то така особа є неналежним позивачем у цій справі. Водночас, Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17). Отже, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги надані і досліджені письмові докази, оцінку яких надано судом, суд доходить висновку, що ТОВ "ФК "Профіт-Капітал" не доведено права вимоги до відповідачки на підставі угоди № С-001-064153-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 19.07.2019, а отже не доведено того, що він є належним позивачем по справі. За таких оставин, з огляду на те, що ТОВ "ФК "Профіт-Капітал" є неналежним позивачем у справі, заявлені ним позовні вимоги у цій частині не пілягають до задоволення. Що стосується стягнення на користь ТОВ "ФК "Профіт-Капітал" заборгованості за договором кредиту та страхування № Z62/21281/005479254 від 19.07.2019 в розмірі 16296,96 грн, яка складається із: - заборгованості за основним боргом - 6741,77 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 3238,00 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 6317,19 грн, суд доходить висновку про її часткове задоволення з огляду на таке. Відповідно до п. 1.5 вищевказаного договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги із щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлено плату відповідно до Додатку №1 як "Фнші послуги банку". Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту від 19.07.2019, плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,10% щомісяця від початкової суми кредиту. Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість за комісією визначена позивачем до стягнення із [PERSON] в розмірі 6317,19 грн. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011\~та згідно з п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, в частині стягнення суми заборгованості за комісією суд вважає необхідним відмовити. Положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~(у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч .2\~ст. 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом ч. 1\~ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Тобто, пунктом 1.3.2 договору № 6/3216080 від 17.02.2021 року фактично встановлено плату позичальника за надання послуг, безоплатність надання яких прямо встановлена частиною першою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за такі супутні послуги банку, які за законом повинні надаватися їй безоплатно, пункт 1.5 Договору є несправедливим, містить дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам\~ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому вимога позивача про стягнення з відповідачки на його користь комісії на загальну суму 6317,19\~грн є необґрунтованою, як наслідок, немає підстав для її задоволення. Зазначене в повній мірі узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18). Аналогічний висновок зробив Верховний Суд 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, визнавши банківську комісію AT КБ «ПриватБанк» за кредит незаконною і зазначивши, що банки не можуть зобов`язати клієнтів її сплачувати. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону\~Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19. Щодо стягнення\~іншої частини\~заборгованості за\~кредитними договором,\~суд вважає\~її нарахованою\~відповідно до\~умов договору\~та погоджується\~з її\~розміром,\~що становить\~(за\~виключенням заборгованості\~за комісією,\~яку,\~як вказано\~вище,\~суд визнав\~такою,\~що стягненню\~не підлягає)\~9979,77 грн, яка складається із: - заборгованості за основним боргом - 6741,77 грн; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 3238,00 грн. Оскільки суду ні позивачем, ні відповідачкою не надано доказів повного погашення заборгованості за цим договором останньою як первісним кредиторам, так і позивачеві, тому ця заборгованість підлягає стягненню із [PERSON] на користь позивача. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 3028,00 грн згідно із платіжною інструкцією № 13085 від 20.09.2024 /а.с. 6/ по сплаті судового збору. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 33,96%сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції № 13085 від 20.09.2024 , що становить 1017,41 грн. У позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідачки понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги в сумі 14000,00 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд доходить таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги адвокатського об`єднання "Правовий курс" на суму 14000,00 грн згідно договору № 02-24 від 01.07.2024 та додаткової угоди № 1 від 01.07.2024, акту № 1 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024, платіжної інструкції від 05.09.2014 № 918 відповідно до вказаного акту. Згідно з копією акту №1 позивачу адвокатським об`єднанням "Правовий курс" надано такі послуги: надання усної консультації, вивчення документів та складання проекту позовної заяви про стягнення боргу для подання до суду. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, обсяг документів, наданих позивачем до суду (матеріалів позовної заяви), розмір задоволених позовних вимог, дійшов висновку, що розмір вказаних судових витрат доведений позивачем. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню із відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді правової допомоги адвоката, які з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог (33,96 %) становлять 4754,40 грн.

Outcome: partial