Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного непроживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини та не прийняття нею спадщини. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 181,8 кв.м., житловою площею 68,3 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтуванні заяви вказав, що 12.12.1997 року він, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . 18 липня 2003 року [PERSON] придбала будинок за адресою [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю подружжя. [INFO] його дружина [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну її частку майна. Спадкоємцем за законом є він, [PERSON] , як чоловік, та [PERSON] , як її донька від першого шлюбу. Інших спадкоємців немає. Після смерті матері [PERSON] заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала, хоча про смерть матері їй було відомо. 15.08.2023 року позивач отримав свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме будинок за адресою: [ADDRESS] , як тому з подружжя, який пережив дружину [PERSON] . У видачі йому, [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частину вказаного житлового будинку приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинським О.Ю. постановою від 15.08.2023 року було відмовлено. Спадкоємцями першої черги є донька та чоловік спадкодавця. Але вважає, що [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину, оскільки не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вона з 2012 року не проживала у спадковому будинку, на спадщину не претендувала і була лише формально зареєстрована, так як їй потрібна була тимчасова реєстрація в м. Кременчуці. З останньої відомої позивачу інформації [PERSON] проживає в м. Одеса (достовірної адреси немає) до м. Кременчука не приїжджає і не має наміру приїжджати, тобто не має наміру оформлювати спадщину і не цікавиться цим питанням. Підтвердити факт не проживання [PERSON] та неприйняття нею спадщини позивач не має іншої можливості окрім як в судовому порядку. На підтвердження факту не проживання доньки померлої дружини сусідами складено акти, та останні також можуть підтвердити вказане у судовому засіданні. Тож, враховуючи, що [PERSON] не проживала із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та протягом достатнього тривалого часу до цього, а також не реалізувала своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦПК України 6-ти місяців, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тому не може вважатися такою, що прийняла спадщину після своєї матері. При цьому, державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією реєстрацією. Ухвалою суду від 25.03.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засіданні було встановлено, що разом з відповідачем [PERSON] (донькою спадкодавця) у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрована її донька [PERSON] [INFO] (онука спадкодавця) у зв`язку з чим ухвалою суду від 29.05.2024 року до участі у розгляді дано справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, та зобов`язано надати суду письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. Ухвалою суду від 29.05.2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначеного до судового розгляду по суті. 06.08.2024 року до суду надійшло клопотання Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, де зокрема було вказано, що оскільки з матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має право користуватися житловим будинком за адресо: [ADDRESS] , спір щодо майна неповнолітньої дитини у сторін відсутній у зв`язку з чим відсутні підстави приймати рішення та надавати суду письмовий висновок про розв`язання спору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали та прохали їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також позивач вказав, що сповіщав відповідача через онуку про смерть матері та в подальшому декілька раз спілкувався з онукою а не з відповідачем. При наявність даної цивільної справи відповідачу та онуці не повідомляв. При спілкуванні з останньою казав, що бачити і чути відповідача він не може так як він буцімто «все виконав, а вона все кинула і поїхала» при цьому не повідомляючи суду будь-які конкретні обставини можливих домовленостей та особисті взаємовідносини між ним та відповідачем та можливо наявність напружених відносин між ними. Представник позивача також вказав, що обізнаність відповідача у наявності на розгляді в суді справи та відсутність будь-яких дій останньої щодо прийняття нею спадщини після померлої матері свідчить про небажання відповідача приймати спадщину та фактично вказує на її відмову від спадщини. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася по невідомій суду причині, про час слухання справи була належним чином повідомлена. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинський О.Ю. надав клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Таценюк С.В. вказала, що вона зв`язувалася з відповідачем [PERSON] за допомого мобільного зв`язку щоб запитати думку по відношенню до даного позову на що остання повідомила, що заперечує проти позову вказавши, що оскільки вона з донькою зареєстровані у будинку то їх ніхто не позбавить спадщини. В подальшому на телефонні дзвінки не відповідала та на контакт не виходила. В подальшому в судове засідання не з`явилася направила клопотання, згідно якого прохала провести розгляд справи без участі представника третьої особи - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування. Щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заперечує, у зв`язку з тим, що після задоволення позовних вимог мати дитини, [PERSON] , втратить право на спадкування частки майна, а саме будинку [ADDRESS] , де має право користування її неповнолітня донька [PERSON] , що може негативно вплинути на житлові та майнові права неповнолітньої дитини. Вказала, що з матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , що є предметом спору. У ході вивчення обставин справи було проведено телефонну розмову з матір`ю дитини, відповідачем по справі гр. [PERSON] , яка повідомила, що проживає з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , у квартирі свого чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Пояснила, що має наміри звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини після померлої матері [PERSON] , а саме, будинку за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована вона та її неповнолітня донька [PERSON] , іншого помешкання на праві власності вона не має. Матері дитини, [PERSON] , було роз`яснено важливість здійснення необхідних дії щодо успадкування за законом частини житлового будинку після померлої матері за адресою: [ADDRESS] , де має право користування її неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , з метою захисту житлових прав та законних інтересів дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показав, що заявника знає з 1988 року, заінтересовану особу [PERSON] , яка є донькою померлої дружини заявника, протягом останні 12 років не бачив за місцем проживання заявника та його померлої у 2021 року дружини. Бачив [PERSON] за вказаною адресою, ще дівчиною. З заявником та померлою дружиною спілкувався часто так як проживає через будинок від нього. Які існували стосунки між позивачем та відповідачем сказати не може з цього приводу із позивачем не спілкувався. Відомо, що до відповідача, коли остання проживала за вказаною адресою, приїжджав чоловік і донька. Чи проживали останні разом у будинку сказати не може. Свідок [PERSON] суду показав, що заявника та [PERSON] знає близько 20 років, яка є падчеркою заявника та рідною донькою його померлої дружини. З заявником та його померлою дружиною підтримували дружні відносини так я як є сусідами з 2007 року. [PERSON] за місцем проживання заявника бачив останній раз на початку 2000 років. З заявником та померлою бачилися часто протягом останніх 10 років та бував у них вдома. Тема особистих відносин між відповідачем та позивачем ніколи з останнім не піднімалася, це було «табу», що відбулося між ними та по якій причині йому не відомо. Вказав, що під час проживання відповідача за вказаною адресою, він інколи, десь один раз на тиждень бачив, як відповідач з чоловіком і донькою ходили в бік домоволодіння. Свідок [PERSON] суду показав, що заявника знає близько 20 років, підтримує дружні стосунки так як його померла у 2021 року дружина є його рідною сестрою, а [PERSON] знає з 1982 року народження яка приходиться йому племінницею. Спілкувався з сестрою та заявником останні 5 років часто близько 2-3 разів в тиждень та бував у них вдома і за цей час племінниці не бачив, знає що вона проживає окремо. Вказав, що до 2012 року відповідач разом з чоловіком та дитиною проживали за вказаною адресою, щодо реєстрації відповідача йому нічого не відомо. Зі слів сестри відповідач з сім`єю виїхала в м. Одеса, причина йому не відома. Враховуючи, що відповідач, яка була належним чином повідомлена про день місце і час розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки за відсутності відзиву, суд вирішив на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення заявника, представників, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. 12.12.1997 року заявник, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12.12.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області, актовий запис № 423. 18.07.2003 року [PERSON] придбала будинок за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.07.2003 року, бланк ВАМ №628965, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., зареєстровано в реєстрі №7300, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Кременчуцьке МБТІ» 20.08.2003 року, номер запису 1673 в книзі 14. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 20.12.2021 року, актовий запис №4062. 04.07.2021 року до майна померлої [PERSON] , приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Мушинським О.Ю. була заведена спадкова справа за №42/2023 (номер у спадковому реєстрі 70882234). 15.08.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Мушинським О.Ю. видано свідоцтво про право власності (зареєстровано в реєстрі за №1946) [PERSON] , який є тим з подружжя, який пережив дружину [PERSON] , та якому належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 15.08.2023 року, що підтверджується копією витягу з Держаного реєстру речових прав № 342864385 від 15.08.2023 року. Також, 15.08.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Мушинським О.Ю. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої дружини [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадщину прийняли два спадкоємця першої черги: чоловік [PERSON] і дочка [PERSON] , які мають право на отримання свідоцтв про право на спадщину по 1/4 частці вказаного житлового будинку. Суд звертає увагу, що позивач, після отримання свідоцтва на 1/2 частку вказаного житлового будинку, звернувся до приватного нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину, яка за матеріалами спадкової справи була прийнята відповідачем, як спадкоємцем першої черги. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено що відмова нотаріуса видати [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої дружини [PERSON] , мотивована тим, що спадщину прийняли два спадкоємця першої черги: чоловік [PERSON] і дочка [PERSON] , які мають право на отримання свідоцтв про право на спадщину по 1/4 частці вказаного житлового будинку. Також судом встановлено, що [PERSON] , заяви про відмову від спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подавала. Допитані в судовому засіданні свідки вказують, що [PERSON] не проживала за адресою реєстрації разом із спадкодавцем на час смерті останньої. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована також неповнолітня онука спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , яка має право користуватися житловим будинком за адресо: [ADDRESS] . Позивач визначив у заяві вимогу про встановлення факту непроживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та неприйняття останньою спадщини після померлої матері, а також визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що позивач звертався до Крюківського районного суду м. Кременчука з заявою про встановлення факту не проживання [PERSON] зі спадкоємцем, яка ухвалою від 18.12.2023 року (справа № 537/3677/23) була залишена без розгляду. Підставою залишення судом заяви без розгляду стало встановлення судом, що вказаний факт, який просить встановити заявник не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки є інший спадкоємець і встановлення такого факту направлене на фактичне усунення його від спадкування та відповідно вплине на спадкові права й обов`язки іншого спадкоємця, отже є спір про право, який має вирішуватися у порядку позовного, а не окремого провадження. Суд звертає увагу, що згідно даної заяви позивач прохав суд, крім встановлення факту постійного не проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини, також встановити факт не прийняття нею спадщини, що прямо вказує, на вчинення позивачем дій, спрямованих на обмеження прав відповідача під приводом встановлення юридичного факту. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15, від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19. Суд враховує висновки Верховного Суду, однак з урахуванням обставин даної конкретної справи суд зазначає наступне. Як вбачається зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач та її дитина зареєстровані у означеному вище будинку, як члени сім`ї власника, зі згоди власника, що у судовому порядку не оспорювалося, тому вважається, що вони набули права користування цим житлом на законних підставах. Відповідно до СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Суд при вирішенні даного спору враховує, що відповідач не написала заяву про відмову від спадщини (не виразила активних дій) та прийняла спадщину належним чином, будучи зареєстрованою за вказаною адресою, (усвідомлюючи про наявність факту реєстрації її та її дитини), при цьому позивачем не надано суду беззаперечних доказів на спростування означеного, оскільки пояснення свідків мають певні протиріччя. При цьому встановлення такого факту, що направлене на фактичне усунення відповідача від спадкування та визнання права власності за позивачем, призведе до порушень прав неповнолітньої дитини, яка наразі зареєстрована за адресою спірного будинку. Також суд звертає увагу, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами, що відповідач разом із донькою за власною волею покинула місце своєї реєстрації, враховуючи той факт, що в ході судового розгляду встановлено, що між позивачем та відповідачем існували та існують напружені стосунки, так як останні з 2012 року взагалі не спілкуються між собою, а спілкування позивача з онукою, за твердженням позивача носить суто формальний характер і стосується, за його поясненнями, тільки часу коли він отримує пенсію. При цьому, стороною позивача суду також не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач та її неповнолітня донька мають у власності житло, що впливає на всебічний і повний розгляд справи по суті, що впливає на житлові права неповнолітньої дитини. Також, суд звертає увагу, що всі допитані в судовому засіданні свідки не вказували на наяваність між сторонами добрих родинних чи сімейних відносин, вказували на те, що ця тема була "табу" при спілкуванні з позивачем і їм невідомі можливі істинні причини не проживання відповідача за місцем реєстрації та дійсні відносини між сторонаи, в тому числі і рідний брат померлої, який є рідним дядьком відповідача. Також, суд критично оцінює посилання позивача в позовній заяві на те, що буцімто відповідач не претендувала на спадщину, враховуючи пояснення представника третьої особи щодо спілкування з відповідачем, в ході якого остання стверджувала, що не відмовляється від спадщини та має бажання отримати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, вказана обставина, щодо відсутності наміру успадкування відповідачем 1/4 частини житлового будинку стороною позивача в ході судового розляду не доведена належними та допустимими доказами. При цьому, суд не може визнати, як правову позицію відповідача, відомості надані відповідачем по телефону представнику органу опіки та піклування, у зв`язку з чим виносить заочне рішення, однак суд враховує наявність факту такої розмови та висловлену відповідачем думку з приводу позову. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вказаний факт, який просить встановити позивач не доведений належним чином, а тому і вимога про визнання права власності в порядку спадкування, яка є похідною, є безпідставною, тож у задоволенні позовної заяви суд відмовляє. Судові витрати суд залишає на позивачеві.

Outcome: dismissed