Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

1.Описова частина У липні 2024 року Національна академія внутрішніх звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційне збільшення від суми заборгованості, що становить 7 156,69 грн та 3% річних від суми заборгованості, що становить 1 596,85.Судові витрати покласти на відповідача. 1.1. Стислий виклад позиції позивача Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2015 у справі №759/17553/14 у справі №753/9030/13-ц, зміненим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08.07.2015, стягнуто з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ 17 718,17 грн витрат за навчання. Вказане рішення було пред`явлено позивачем до виконання, виконавче провадження [NUMBER]. Станом на день звернення з цим позовом до суду відповідачем рішення суду не виконане, вищевказана сума за навчання не сплачена. Оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, остання, відповідно до приписів ст. 625 ЦК України зобов`язана сплатити три проценти річних від простроченої суми з урахуванням індексу інфляції, загальна сума яких за період з 24.06.2021 по 24.06.2024 становить 8 753,54 грн. з яких 7 156,69 інфляційне збільшення суми заборгованості та 3% річних від суми заборгованості в розмір 1 596,85 грн. від суми заборгованості. 1.2. Стислий виклад позиції учасників справи Відзиву на позовну заяву відповідач не подала. 1.3. Заяви, клопотання учасників справи Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. 1.4.Процесуальні дії у справі Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року позовну заяву Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційної складової від суми заборгованості направлено за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя С. О. Чекулаєв. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у справі №759/17553/14-ц позовні вимоги Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ витрати за період навчання у розмірі 19 793 грн. 74 коп., а також судовий збір в розмірі 244 грн. 00 коп., а всього стягнуто 20 037 грн. 74 коп. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 липня 2015 року змінено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у справі №759/17553/14-ц, зменшено суму витрат за період навчання, стягнутої з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ з 19 733 грн. 74 коп. до 17 474 грн. 17 коп. В решті рішення суду залишено без змін. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 0.03.2016 Святошинським районним судом м. Києва було вилано виконавчий лист №759/17553/14-ц. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Желтіковою О. А. від 19.04.2016 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа від 30.03.2016 №759/17553/4-ц. Судом встановлено, що згідно довідки головного бухгалтера НАВС, відповідач не відшкодувала на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у справі № 759/17553/14-ц, змінене рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 липня 2015 року. 28.03.2024 листом за вих. №46/10/1436 НАВС було повідомлено відповідача про невідшкодування нею витрат на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у справі № 759/17553/14-ц, однак, кошти на рахунок НАВС не надходили. Відповідач не виконує рішення суду у справі № 759/17553/14-ц, загальна сума заборгованості за період навчання складає 17 474 грн. 17 коп. та судовий збір в розмірі 244 грн. 00 коп. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду. Будь-яких даних щодо виконання такого рішення відповідачем належним чином, суд не встановив. 2.2. Застосовані норми права Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень у державі. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Відповідно до ст. 4ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 2.3. Мотиви, з яких виходить суд Враховуючи те, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, то при вирішенні цього спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст. 80 ЦПК України. Таким чином, у цій справі предметом спору є стягнення річних та інфляційних збитків в зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, а тому враховуючи правовий висновок Великої палати Верховного суду викладений в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у справі № 759/17553/14-ц, змінене рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 липня 2015 року, яке станом на сьогоднішній день не виконане. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому має обов`язок сплатити позивачу три проценти річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, розмір яких визначений з урахуванням наданого позивачем розрахунку. Належних і допустимих доказів на спростування указаного розрахунку та/або контррозрахунку матеріали справи не містять. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь Національної академії внутрішніх справ грошових коштів у розмірі 8 753,54 грн., з яких: - 7 156,69 грн. інфляційне збільшення суми заборгованості; - 1 596,85 грн. три відсотки річних від суми заборгованості. 3. Висновки суду Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує грошові зобов`язання відповідно до рішення суду, яким з нього стягнуто на користь позивача грошові кошти, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простороченої суми та понесені судові витрати, на нього в судовому порядку слід покласти обов`язок сплати позивачеві, передбачені законом кошти. Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що доводи позову ґрунтуються на законі та матеріалах справи, позивач довів порушення відповідачем своїх прав та законних інтересів, які підлягають судовому захисту, а відповідач не спростував наявність обставин, які покладені в основу позову, його правова позиція судом визнана неспроможною, тому позовні вимоги слід задовольнити. 4.Судові витрати У відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 3 028,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved