Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

представник позивача звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою в якій просив внести зміни до Договору оренди землі від 20 вересня 2017 року, укладеного між орендарем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та орендодавцем Гайворонською міською радою, ЄДРПОУ 04055297 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3521185100:02:000:2022 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди, у редакції, викладеній в прохальній частині позовної заяви. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 вересня 2017 року між позивачем та Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області укладено договір оренди земельної ділянки без номера від 20 вересня 2017 року, згідно з яким надано позивачеві в оренду земельну ділянку площею 17,0976 кв.м, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка знаходиться на території с. Соломія Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, та має кадастровий номер 3521185100:02:000:2022 строком на сім років. З набранням 27.05.2021 чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Отже з цього часу саме відповідач є орендодавцем, як власник та розпорядник спірної земельної ділянки. 11 березня 2024 року позивач звернувся до Гайворонської міської ради з заявою про поновлення даного договору оренди земельної ділянки, до якої додано проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, який міською радою отримано 22.03.2024. На 58 сесію VIII скликання Гайворонською міською радою підготовлено проєкт рішення "Про поновлення на новий строк договору оренди землі укладеного з гр. [PERSON] ". Згідно результату поіменного голосування за підсумками голосування рішення не прийнято, однак це жодним чином не свідчить про наявність заперечень у відповідача на поновлення права оренди за позивачем, оскільки рішення про відмову також не приймалось. Станом на дату подання позову до суду питання поновлення орендних правовідносин по Договору оренди - не вирішено, хоча й не заперечено у встановлений законодавством строк право на поновлення таких відносин на новий термін. Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору є неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктам 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Позивач повністю дотримався умов використання земельної ділянки та належним чином, у встановлені строки, надавши необхідний пакет документів заявив про бажання поновити орендні правовідносини, однак відповідач - Гайворонська міська рада у встановлений законодавством термін не прийняла жодного рішення по суті правовідносин. Станом на день подання позовної заяви, додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2017 року, у запропонованій позивачем редакції, не підписана. Зауважує, що на даний час питання поновлення договору оренди землі врегульовано статтею 126-1 Земельного кодексу України. В той же час, абз. 4 Розділу ІХ «Перехідні положення» закону України «Про оренду землі» встановлено, що правила, визначені ст. 126-1 Земельного кодексу України, щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05 грудня 2019 року, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. Враховуючи, що договір оренди земельної ділянки укладено 20 вересня 2017 року, то питання щодо його поновлення регламентується нормами земельного законодавства, які діяли на дату його укладення, тобто ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка діяла станом на 20 вересня 2017 року. Разом з тим від Гайворонської міської ради у місячний строк з дати отримання заяви позивача про поновлення договору оренди земельної ділянки та проекту Додаткової угоди до нього, тобто до 29 вересня 2024 року, пропозиції щодо внесення змін до умов договору не надходило, як і не надходило заперечень щодо поновлення договору оренди землі. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження за позовом [PERSON] до Гайворонської міської ради Кіровоградської області про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, справу призначено до підготовчого розгляду на 25 листопада 2024 року. 25 листопада 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що на 58 сесію VIII скликання Гайворонською міською радою підготовлено та подано проект рішенця «Про поновлення на новий строк договору оренди землі укладеного з гр. [PERSON] ». Згідно результату поіменного голосування за підсумками голосування рішення як про продовження оренди так і про відмову в оренді земельної ділянки не прийнято, оскільки рішення про відмову також не приймалось. Зазначає, що сесія міської ради є колегіальним органом та має свою думку щодо розпорядження земельними ділянками на території Гайворонської міської ради та депутати можуть голосувати як за так і проти або утриматись. А тому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. (а.с. 59-61) Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою, справу призначено до судового розгляду на 13 січня 2025 року. 13 січня 2025 року проведено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві. Представниця відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що на розгляд сесії міської ради виносився проєкт рішення про поновлення договору на новий строк, який не був підтриманий під час голосування. Проєкт рішення про відмову на голосування не виносилось. Будь якого повідомлення про заперечення щодо продовження оренди на адресу позивача не надсилалось. Земельна ділянка за актом прийому - передачі від [PERSON] до міської ради не приймалась. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 20 вересня 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області, як орендодавцем, та [PERSON] , як орендарем, на підставі протоколу земельних торгів від 20.09.2017 укладено договір оренди земельної ділянки. Предметом договору є передача в строкове платне користування земельної ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3521185100:02:000:2022, загальною площею 17,0976 га. яка знаходиться на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області за межами населеного пункту. Договір оренди укладено на 7 років. Право оренди виникає у орендаря з моменту державної реєстрації права оренди. Пунктом 11.2 Договору визначено, що дія договору припиняється у разі, в тому числі, закінчення строку, на який його було укладено. (а.с. 16-22). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна івід 16.з9.2024вбачається, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин серія та номер 1423-ІХ, виданий 28.04.2021Верховною Радою України, 08.10.2021 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3521185100:02:000:2022, загальною площею 17,0976 га. яка знаходиться на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області перереєстровано на іншого власника - Гайворонську міську раду Голованівського району Кіровоградської області. Також наявний запис про реєстрацію іншого речового права - права оренди № 22942974 з 19.10.2017, підстава - рішення про державну реєстрацію на підставі договору оренди землі від 20.09.2017, видавник - орендар [PERSON] , орендодавець ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області (а.с. 39-40). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 23.10.2017 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3521185100:02:000:2022, загальною площею 17,0976 га, яка знаходиться на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, 19.10.2017 зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди від 20.09.2017, видавник: Головне управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області та [PERSON] . Строк дії терміном 7 років з правом пролонгації (а.с. 23,24) Згідно з долучених квитанцій [PERSON] в період з 27.09.2017 по 14.05.2023 повністю та вчасно сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою (а.с. 30-38) 11 березня 2024 року [PERSON] звернувся до Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області з листом-повідомленням про намір поновлення договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2017 року на новий строк та пропозицією підписати відповідну додаткову угоду до договору, долучив проєкт додаткової угоди (а.с. 25-26, 27). З рекомендованого поштового повідомлення вбачається, що лист-повідомлення від 11 березня 2024 року з додатковою угодою уповноваженою особою Гайворонської міської ради отримано 22.03.2024 (а.с. 28). З результатів поіменного голосування 58 сесії VIII скликання Гайворонської міської ради від 25.04.2024вбачається, що Гайворонською міською радою під час голосування не прийнято рішення "Про поновлення на новий\~строк договору\~оренди землі\~укладеного з\~гр.\~ [PERSON] " (а.с. 29). Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Приписами ст. 125 ЗК України унормовано, що право власності на земельну ділянку, а також і право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з нормами статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації 27.05.2021 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин". Підпунктом 58 пункту 4 розділу 1 вказаного Закону, внесено зміни до розділу X Перехідні положення ЗК України, зокрема, доповнено пунктом 24, згідно з яким з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ| міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Також підпунктом 20 пункту 4 розділу І вищевказаного Закону внесено зміни до ст. 83 ЗК України, зокрема частину другу цієї статті доповнено пунктом, відповідно до якого у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Відповідно до зазначених положень розпорядником спірної земельної ділянки з часу набрання чинності таким є Гайворонська міська рада Кіровоградської області. Дана обставина не заперечується сторонами. Суд при цьому враховує правовий висновок ВС КГС, викладений у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 916/410/18, згідно із яким зміна розпорядника земельної ділянки державної форми власності не є підставою для припинення прав та обов`язків відповідача як орендодавця за цим договором. Законодавчі зміни в розподілі повноважень органів державної влади щодо розпорядження землями державної форми власності не вшивають на чинність договорів оренди, укладених на підставі, зокрема, рішення органу виконавчої влади в межах повноважень, які існували до внесення відповідних змін, однак продовження строку таких договорів здійснюється вже на нових (загальних) засадах, передбачених чинним ЗК України. Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України "Про оренду землі" врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, |його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору. 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким статтю 33 Закону України Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, було викладено у новій редакції. Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнено абзацами третім і четвертим, відповідно до яких договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України. Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. Отже, поновлення спірного договору оренди землі мас здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час(укладення спірного договору). Згідно з абзацами першим - третім ст. 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендар [PERSON] добросовісно виконав свій обов`язок, повідомивши про намір продовжити орендні правовідносини і звернувся до орендодавця - Гайворонської міської ради з проектом додаткової угоди. Згідно цієї пропозиції рішення не прийнято, а відтак клопотання орендаря не вирішено в місячний строк. Аналогічні правові позиції щодо дій орендаря (в даному випадку позивача) викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справах №313/350/16-ц і № 159/57Ї56/18, про відсутність вагомих підстав для відступу від якого Велика Палата Верховного Суду зазначила у пункті 29 постанови від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19. Велика Палата Верховного Суду в пункті 35 постанови у справі №903/1030/19 зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього Договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі. ВС у постанові від 21.09.2022 по справі № 926/2720/21 підсумував, що алгоритм вирішення спорів щодо застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, що застосовується до спірних правовідносин) в контексті дій сторін договору виглядає наступним чином: \~ \~ \~ \~- якщо орендар у строки встановлені договором або, за відсутності інших строків встановлених договором, у строки встановлені законом не звернувся до орендодавця взагалі або звернувся з їх порушенням та/або не надав проект договору, то суди повинні відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним незалежно від подальших дій орендодавця, оскільки саме орендарем в цьому випадку не дотримано вимоги договору та закону\ - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проекті договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився з запропонованими умовами та заперечив щодо г/оновлення договору, то в цьому випадку він діє в рамках своїх повноважень, а отже суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі або відмовив з порушенням місячного терміну, однак при цьому протягом одного місяця, після закінчення строку договору надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним, оскільки таке право орендодавця прямо передбачено частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі»; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні задовольнити позовні вимоги про визнання договору укладеним на той же самий строк та на тих же самих умовах. Зазначену вже сталу позицію підтримав Верховний Суд також у постанові від 17.07.2024 по справі №911/1284/23. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи та посадові особи і місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є одними із фундаментальних засад цивільного права, спрямованими, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий Спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо укладення договору оренди землі на підставі Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. Отже після направлення відповідачу клопотання з проектом додаткової угоди до договору оренди землі, відповідачем не вчинялись будь-які дії, які свідчили б про виявлення орендодавцем незгоди в укладенні договору оренди на новий строк. Зокрема не приймались рішення щодо відмови в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, та не скеровувалось листа-повідомлення орендодавця про заперечення в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі. В пункті 4 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009, констатовано, що в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Оскільки позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, тобто може вважатись таким, що набув право "правомірного очікування". Предметом позову у справі є вимога позивача про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі". Договір оренди земельної ділянки від 20 вересня 2017 року укладено під час дії Закону України "Про оренду землі" за № 161-XIV. 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким статтю 33 Закону України "Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, було викладено у новій редакції. Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі"доповнено абзацами третім і четвертим такого змісту: "Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України. Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення". Отже, поновлення спірного договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі"(у редакції, чинній на час укладення спірного договору). Отже, із встановлених судом обставин справи вбачається, що позивач дотримався процедури поновлення договору оренди на новий строк, завчасно повідомив теперішнього розпорядника земельної ділянки, орендодавця, про намір продовжити орендні правовідносини з додаванням проекту відповідної додаткової угоди, продовжує належним чином користуватися орендованою земельною ділянкою, чого не заперечила представниця відповідача, сплачує орендну плату, від орендодавця ніяких претензій до орендаря за час оренди не було, а також орендодавець не направляв орендареві жодних листів про неможливість продовження договору оренди та не здійснив жодних юридично значущих дій спрямованих на припинення відносин, тому визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди є способом забезпечення прав позивача. Суд звертає увагу, що рішення про відмову в продовженні договору оренди міською радою не приймалось, про наявність заперечень проти продовження строку оренди позивача Гайворонська міська рада не повідомляла, а тому не бере до уваги аргументи викладені відповідачем у відзиві. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved