Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Микулича І.В., звернулась із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя мотивуючи тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2014 по 28.09.2019 роки. 05.09.2019 року відповідачем в інтересах сім`ї укладено договір купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому. Предметом договору була однокімнатна квартира площею 42 м.кв, секція 03, поверх 07, номер 26. Усі платежі здійснювались від імені відповідача. За договором сплачено 449 400 грн. Договір був укладений в інтересах сім`ї та за кошти, які були спільними для подружжя. 12 лютого 2021 року відповідач зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS] . Квартира є спільною сумісною власністю подружжя, угоди щодо поділу спільного майна немає, тому позивачка звернулась з позовом до суду. Відповідач перебуває за кордоном, але до суду надіслав заяву про визнання позову, яка засвідчена належним чином. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, від представників надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2014 по 28.09.2019 роки (а.с.10-11). 05.09.2019 року відповідачем з ТзОВ «Благо інцест буд» укладено договір купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому. Предметом договору була однокімнатна квартира площею 42 м.кв, секція 03, поверх 07, номер 26 (а.с.12-15). Згідно довідки від 03.03.2020 відповідач сплатив усі платежі за договором (а.с.16). 12 лютого 2021 року відповідач зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.17). Позивачка вважає, що квартира є спільною власністю подружжя. Відповідач вказаний факт визнав в підготовчому засіданні, що підтверджується його заявою, яка засвідчена нотаріально. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України, У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В даній справі сторони дійшли згоди щодо розподілу їх спільного майна. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цього Кодексу. За змістом ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачу роз`яснено наслідки визнання позову, його представник також не заперечує щодо визнання позову Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з заявлених позовних вимог, пояснень сторін, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, то з нього слід стягнути на користь позивачки 50% сплаченого судового збору в сумі 2247 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 57, 60, 65, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 365, 368 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved