Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що за адресою його місця проживання: [ADDRESS] , він є споживачем природного газу, який постачається за посередництва оператора АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз». Згідно з актом про порушення від 24.10.2019 року № 430 на підставі листа відповідача від 23.10.2024 року № 50102.3.2 - См-27017-1019 повинна була проводитися перевірка газового обладнання та через відсутність доступу було відключено його будинок від газопостачання. Позивач вважає такі дії представників відповідача незаконними, оскільки відсутні будь-які докази про порушення ним умов договору про постачання газу та щодо недопуску до системи газопостачання й газового обладнання, які б свідчили про наявність порушень з його боку й відповідно підстав для відключення від газопостачання. Лист-повідомлення відповідача від 23.10.2024 року він не отримував, у телефонному режимі був повідомлений представником відповідача про необхідність надати доступ, але він пояснив останньому, що наразі перебуває за межами міста й надати доступ до газового обладнання саме 24.10.2019 року не має можливості. Протиправними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінив в розмірі 30 000 грн через тривалість та зухвалість таких дій з боку відповідача. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати вказані дії відповідача щодо відключення його будинку від газопостачання незаконними, зобов`язання відповідача відновити газопостачання до його будинку та стягнути з відповідача 30 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. 22 липня 2020 року представник відповідача Щербачов А.П. подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, посилаючись на таке. Позивач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . 23 жовтня 2019 року на адресу позивача було направлено лист про необхідність надання доступу представникам Оператора ГРМ 24.10.2019 з 10:00 год. до 11:00 год. на територію його домоволодіння (у тому числі в житлові та підсобні приміщення), де розташовані газопровід - ввід, газові мережі внутрішнього газопостачання, газові прилади та лічильник газу, для контрольного зняття показань лічильника газу, перевірки вузла обліку газу та його контрольного огляду, демонтажу лічильника газу на періодичну повірку, контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання, що підтверджується кур`єрською накладною. Таким чином, позивач був належним чином повідомлений про час і місце надання доступу представникам Оператора ГРМ до об`єкта споживача, однак через відсутність такого доступу останньому було припинено газопостачання. Отже, представники відповідача діяли відповідно до вимог чинного законодавства, не порушуючи права споживача. Крім того, законом не передбачено відшкодування моральної шкоди в договірних правовідносинах, що виникли між сторонами, тому вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають. У судовому засіданні позивач і його представники [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просилили його задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача Щербачов А.П. і Домбровська Є.В. позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю з огляду на обставини, викладені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, повно й всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши зібрані в справи докази в цілому та кожен окремо й давши відповідну правову оцінку таким доказам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом установлено, що 05.02.2013 року між сторонами було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання, за умовами якого позивач є споживачем послуг відповідача з постачання природного газу та технічного обслуговування й ремонту систем газопостачання за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-13). Листом відповідача від 23.10.2024 року № 50102.3.2 - См-27017-1019 позивача було повідомлено про необхідність надання доступу представникам Оператора ГРМ 24.10.2019 року (четвер) з 10:00 год. до 11:00 год. на територію його домоволодіння адресою: [ADDRESS] , для контрольного зняття показань лічильника газу, перевірки вузла обліку газу та його контрольного огляду, демонтажу лічильника газу на періодичну повірку, контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання. У передостанньому абзаці цього листа міститься попередження про те, що в разі відмови представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи відповідно до пункту 5 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ). У повідомленні (кур`єрській накладній) СПД [PERSON] про доставку вказаного вище листа відповідача містяться відмітки кур`єра: «на понеділок» (закреслено) і «28.10 відмова». Отже, твердження відповідача про належне повідомлення позивача та обізнаність останнього про необхідність надати доступ представникам Оператора ГРМ до об`єкта споживача 24.10.2019 року не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду. Водночас згідно з актом відповідача про порушення від 24.10.2019 року № 430 майстрами відповідача було встановлено порушення п. 5 пп. 11 п. 1 гл. 7 Розд. VI Кодексу ГРМ, а саме відмовлено представникам Оператора ГРМ в доступі на земельну ділянку споживача за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Челюскінців, буд. 8, де розташована газорозподільна система та газове обладнання, вузол обліку газу для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та газоспоживаючого обладнання відповідно до листа № 50102.3.2.-СМ-27017-1019 від 23.10.2019 року. Також у цьому акті зазначено, що відмова представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. При цьому в акті наявна відмітка, що вказане порушення усунено шляхом механічного від`єднання на підземному газопроводі - вводі ? 57 мм на місці врізки. Разом з тим указаний акт містить суперечливі відомості щодо участі позивача в його складанні, а саме на початку акта зазначено: «За участю споживача [PERSON] » і наприкінці акта - «без абонента» (у відомостях про ознайомлення споживача з актом про порушення) (а.с.6-7). Водночас актом відповідача про відключення газових приладів та побутових лічильників газу від 24.10.2019 року без номера зафіксовано, що за відсутності абонента 24 жовтня 2019 року через ненадання доступу на підставі акта про порушення від 24.10.2019 року № 430 були відключені газові прилади шляхом механічного від`єднання на підземному газопроводі - вводі ? 57 будинку [ADDRESS] на місці врізки та перепідключення будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Статтями 76-80 ЦПК України визначено, що доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення в справі й щодо яких в учасників справи виникає спір. Пунктом 2 глави 9 розділу Х Кодексу ГРМ передбачено, що перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом. Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку. У разі якщо перевірку ініціює сторона, на території якої знаходиться комерційний ВОГ, або якщо комерційний ВОГ знаходиться на території, яка не забезпечена наявністю представників суміжного суб`єкта природного газу (споживача), сторона, яка ініціює перевірку, повинна не пізніше ніж за дві доби до перевірки (вихідні та святкові дні не враховуються) письмово повідомити суміжного суб`єкта ринку природного газу про дату і час проведення перевірки та про необхідність забезпечити доступ на територію, де встановлений комерційний ВОГ, та/або бути присутнім при перевірці комерційного ВОГ. Суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, за домовленістю сторін можуть скласти та погодити плановий графік проведення перевірок комерційного ВОГ. При отриманні письмового повідомлення про перевірку комерційного ВОГ та/або на дату, визначену у плані-графіку його перевірок, споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) повинен здійснити відповідні заходи щодо забезпечення доступу представникам Оператора ГРМ (іншого суміжного суб`єкта природного газу) до комерційного ВОГ та/або бути присутнім під час проведення його перевірки у визначений у повідомленні/плані-графіку час. Підпунктом 11 пункту 1 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ визначено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку відмови представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проєктній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання. За змістом пункту 5 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ при несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. Разом з тим в абзаці 5 пункту 4 глави 1 розділу І Кодекс ГРМ визначено, що відмова в доступі до об`єкта споживача це вчинення споживачем (власником або наймачем об`єкта споживача) та/або власником території, де розташований/розміщений об`єкт споживача та/або комерційний вузол обліку, за яким здійснюються розрахунки споживача, дій, які перешкоджають представникам оператора газорозподільної системи виконувати функції, передбачені цим Кодексом, що засвідчується актом про порушення, складеним відповідно до вимог цього Кодексу. Отже, за наведеною нормою Кодексу ГРМ під відмовою в доступі до об`єкта споживача розуміється вчинення споживачем певних активних дій, які перешкоджають представникам оператора газорозподільної системи виконувати свої функції. Таким чином, відсутність споживача за адресою отримання послуг з газопостачання за відсутності в нього обов`язку забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ до об`єкта споживача та бути присутнім під час відповідної перевірки саме 24 жовтня 2019 року через неотримання ним указаного вище повідомлення відповідача від 23 жовтня 2019 року не можна визнати відмовою в доступі до об`єкта споживача в розумінні Кодексу ГРМ. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є знайомим позивача, пояснив, що 24 жовтня 2019 року близько 09.00-10.00 год. за проханням [PERSON] він приїхав до нього додому для ремонту водопостачання, про що вони домовлялися раніше. Власника вдома не було, але в нього (свідка) були ключі від будинку, оскільки він допомагав з ремонтом. Поблизу будинку [PERSON] він побачив багато людей і техніки, розриту траншею та вже відрізану трубу, через яку здійснювалось газопостачання до будинку позивача, про що він одразу повідомив останнього за телефоном. Де саме в той час перебував власник будинку йому не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є майстром відповідача, суду показала, що кур`єром позивачу було направлено лист-повідомлення про надання доступу до газового лічильника, однак він відмовився його отримувати, після чого приїхали її колеги та в присутності голови квартального комітету за телефоном повідомили позивача про те, що у зв`язку з відсутністю допуску на територію будинку йому буде припинено газопостачання. Позивача на той час вдома не було. Після цього вони відрізали будинок останнього від труби газопостачання та пере підключили два сусідні будинки до цієї ж труби. Зі слів кур`єра їй відомо, що [PERSON] повідомив йому (кур`єру), що станом на 23 жовтня 2019 року він перебував в Одеській області, повернеться до міста в понеділок (28 жовтня 2019 року) та отримає лист відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За положеннями ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведенні положення закону та встановлені фактичні обставини справи суд вважає за відсутності доказів на підтвердження фактів належного й завчасного повідомлення позивача про необхідність надати доступ представникам відповідача 24 жовтня 2019 року до свого будинку, а також порушень з боку позивача, які визначені законом як підстави для припинення газопостачання, відповідачем не доведено дотримання його представниками вимог чинного законодавства під час припинення газопостачання до будинку позивача та обґрунтованості застосування такого заходу за конкретних обставин цієї справи й відповідно не спростовано доводів позивача щодо неправомірних дій представників відповідача. За таких обставин вимоги позивача про визнання дій відповідача з відключення його будинку від газопостачання незаконними та зобов`язання відповідача відновити газопостачання до його будинку є достатнього обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. Так, положеннями ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верхового Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді немайнових втрат є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює в 30 000 грн, виходячи з того, що з вини останнього в нього протягом тривалого часу відсутнє газопостачання до будинку й він був безпідставно позбавлений можливості користуватись послугами з газопостачання, унаслідок чого був вимушений вживати заходів для забезпечення будинку альтернативним опаленням й засобами для приготування їжі, що істотно змінило звичайний для нього образ життя. Ураховуючи встановлені в справі обставини, суд дійшов висновку, що протиправними діями відповідача позивачеві дійсно було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з тривалою відсутністю газопостачання до будинку та вжиттям заходів для поновлення своїх порушених прав. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з огляду на наведене вище вважає, що достатнім і необхідним розміром відшкодування позивачеві моральної шкоди буде стягнення з відповідача 10 000 грн. Твердження представника відповідача про те, що договірні правовідносини між сторонами не передбачають відшкодування моральної шкоди не заслуговують на увагу, зважаючи на відповідні висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 216/3521/16-ц. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожитого мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2020 рік, склала 840,80 грн. Також, відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2020 рік, складала 840,80 грн. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1961 грн 87 коп (840,80 х 2 = 1681,60; 10 000 х 840,80 : 30 000 = 1961,87). На підставі викладеного,

Outcome: partial