Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 18.11.2024 адвокат Дерюгіна Х.Б. в інтересах ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25.01.2022 ТзОВ «Маніфою» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №3968565, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти (сума позики) в розмірі 7 500 грн., а позичальник зобов`язався повернути позику та проценти за користування нею, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. Право вимоги за цим договором позики перейшло до ТзОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал»(на підставі договору факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022). Заборгованість відповідача за договором позики становить 41 678,25 грн., з них: 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34 178,25 грн. - заборгованість за процентами. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на нього судові витрати. ІІ.Стислий \~ \~ \~ \~виклад позиції відповідача Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 22.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позовні матеріали направлялися відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, хоча позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подала клопотання (включила його в текст позовної заяви) про розгляд справи за її відсутності, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2\~ст. 247 ЦПК України). ІV.Фактичні обставини справи 25.01.2022\~ТзОВ «Маніфою»\~(позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №3968565 (а.с. 19 зворот - 26), відповідно до якого (пункт 2.1) позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Умови договору позики №3968565 від 25.01.2022: - мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 2.3.2); - сума позики - 7 500 грн. (п. 2.3.3); - строк позики - до 24.02.2022 (30 днів) (п. 2.3.4); - проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користуванння позикою відповідно до додатку №1 до договору позики (п. 2.4.1); - середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,393 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п. 2.4.2); - у межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до п. 3 додатку №1 до договору (п. 3.1.2); - у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4 (п. 3.1.3). Згідно пунктів 1 та 3 додатку №1 до договору позики №3968565 від 25.01.2022 середньоденний розмір процентів за користування позикою становить 1,393%, а загальна сума процентів за користування позикою за погодежний період строку позики становить 3\~134,25 грн. 25.01.2022 ТзОВ «Маніфою» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 7 500 грн. (лист за вих. № 2782_240820160326 від 20.08.2024, а.с. 26 зворот). 02.11.2022 ТзОВ «Маніфою» (клієнт) та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №02-11/2022 (а.с. 30 зворот - 36), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за договором позики №3968565 від 25.01.2022 до [PERSON] (акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 02.11.2022, а.с. 37 зворот, платіжна інструкція №68834 від 02.11.2022, а.с. 38 зворот, витяг з реєстру боржників від 02.11.2022, а.с. 36 зворот). За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором позики №3968565 від 25.01.2022 становить 41 678,25 грн., з них: 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34 178,25 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги (дані позовної заяви, а.с. 2-5, розрахунок заборгованості за договором позики, а.с. 28 зворот - 29). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Щодо стягнення суми позики (тіла кредиту) ТзОВ «Маніфою» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали в електронному вигляді договір позики №3968565 від 25.01.2022, який за правовою природою є кредитним договором. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) в сумі 7 500 грн., однак їх у встановлений договором строк не повернув, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. А тому позивач, набувши на підставі факторингу право вимоги за договором позики, вправі вимагати повернення тіла кредиту в розмірі 7 500 грн. Отже, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування позикою (кредитом) в межах строку позики (строку кредитування) Позивач нарахував відповідачу заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 34 178,25 грн. Суд не погоджується з розрахунком позивача з таких мотивів. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). За обставинами справи, погодженим строком кредитування є строк 30 днів (п. 2.3.4 договору позики). Обставини продовження чи пролонгації строку позики позивачем не обгрунтовувалися (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. Відтак, суд вважає, що позивач вправі нараховувати проценти за користування позикою (кредитом) лише за період погодженого строку позики (кредитування). Отже, за розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 3\~134,25 грн. (7 500 грн. (сума позики) х 1,393 % (середньоденний розмір процентів) х 30 днів (строк позики). А тому, суд погоджується із розрахунком заборгованості, виконаним позивачем за період до 24.02.2022 (30 днів). Отже, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування позикою (кредитом) поза межами строку позики (строку кредитування) В договорі позики №3968565 від 25.01.2022 сторони передбачили можливість нарахування процентів за користування позикою (кредитом) поза межами строку позики (строку кредитування), погодили розмір нової процентної ставки - 1,01 % в день від суми позики (пункти 3.2.1, 2.5). Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (п.п. 115-116, 128): «Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Здійснивши тлумачення умов договору позики №3968565 від 25.01.2022, суд дійшов висновку про те, що, передбачаючи можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, сторони не мали на увазі встановлення такого нарахування як міри відповідальності згідно ст. 625 ЦК України, а визначили його саме як плату за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»), що законом не передбачено. Такий висновок опосередковано підтверджується і тим, що сам позивач нараховує проценти саме за «користування кредитом», а не як відповідальність за порушення зобов`язання. Отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. VI.Судові витрати Щодо судового збору Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial