Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 3,96 умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка розташована на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, що належало його батьку [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 024155, виданого на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації Київської області № 407/1 від 04.06.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 645 від 25.10.1996 року. У позові просив не стягувати судові витрати з відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його батьку [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 3,96 га без визначення меж в натурі, яка розташована на території Згурівської селищної ради. [PERSON] помер [INFO] . Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Мати позивача, дружина померлого [PERSON] померла [INFO] . Брат позивача [PERSON] помер [INFO] . Позивач спадщину після смерті батька прийняв та його спадкові права ніким не оспорюються. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 024155 втрачений, отримати дублікат сертифікату неможливо. Визнання за позивачем права на земельну частку (пай) надасть змогу в подальшому реалізувати його спадкові та майнові права, зокрема отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в натурі земельної частки (паю) у власність. Процесуальні дії по справі. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. За клопотанням позивача витребувано докази, а саме завірену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . У підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] направив до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Згурівської селищної ради Мокронос В. у своїй заяві просив проводить розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування підготовчого судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглядати справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження, а.с. 7 - копія свідоцтва про смерть). Згурівською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] було заведено спадкову справу № 42. Позивач, як спадкоємець за заповітом та першої черги за законом (в частині неохопленої заповітом спадщини) спадщину прийняв. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 38-48 - копія спадкової справи). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] чинним був ЦК УРСР 1963 року, тому саме норми зазначеного Кодексу підлягають до застосування до даних спадкових правовідносин, зокрема в частині визначення порядку прийняття спадщини та визначення належності до спадкоємців. В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До спадщини за законом входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КАП «Нива», місцезнаходження якого Згурівська селищна рада, площею 3,96 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 024155, виданого на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації Київської області № 407/1 від 04.06.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 645 від 25.10.1996 року (а.с. 12 - копія витягу з Книги реєстрації сертифікатів, а.с. 47 - копія сертифікату). Оригінал сертифікату був втрачений, що стверджує позивач. Державний акт взамін сертифікату не виготовлявся. Можливість отримати дублікат сертифікату відсутня (а.с. 11 - копія повідомлення ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області). Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно положення п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N 7 передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 визначено, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач у встановленому законом порядку спадщину прийняв та його спадкові права ніким не оспроюються. До складу спадщини за законом входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КАП «Нива», місцезнаходження якого Згурівська селищна рада, площею 3,96 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 024155. Позивач не має можливості реалізувати свої права на земельну частку (пай) шляхом виділення її в натурі (на місцевості) та в подальшому реєстрації за собою права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки сертифікат був втрачений, а тому його права мають бути захищені шляхом визнання за ним, як спадкоємцем за законом після смерті батька права на спірну земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КАП «Нива», місцезнаходження якого Згурівська селищна рада, площею 3,96 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 024155, виданого на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації Київської області № 407/1 від 04.06.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 645 від 25.10.1996 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved