Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Представник позивача Данчук Є.В. звернулася з позовом до суду про стягнення \~солідарно з\~ [PERSON] , [PERSON] на користь Новоушицької селищної територіальної громади шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 50 694 гривень. В обґрунтування вимог вказує, що постановами Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 липня 2024 року відповідачів визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до зазначених постанов [PERSON] спільно з [PERSON] здійснили незаконний\~вилов \~різних видів\~риби \~на загальну\~суму 50\~ 694\~грн. Удобровільному порядку зазначений розмір шкоди відповідачами не відшкодовано, а тому позивач звернувся до суду. Представник позивача Данчук Є.В. надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (арк. спр. 91). Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернулися конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу. Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін. Процесуальні дії у справі 16 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 06 листопада 2024 року, 26 листопада 2024 року, 16 грудня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачів. Фактичні обставини справи, встановлені судом Постановами Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 липня 2024 року (справа № 680/318/24,\~680/320/24) [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні правопорушень, передбачених ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (арк. спр. 9-10, 11-12). Відповідно до зазначених постанов суду 24 вересня 2021 року о 10 годині 00 хвилин на Дністровському водосховищі в адміністративних межах с. Березівка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області [PERSON] спільно з [PERSON] здійснював незаконний вилов водних біоресурсів (риби) забороненим знаряддям лову, а саме сітками ставними в кількості 9 (дев`ять) шт., загальною довжиною 1690 м., з гумового човна марки «Колібрі» зеленого кольору. При цьому виловили рибу виду: окунь 664 екз., плітка 160 екз., карась сріблястий 3 екз., сом 9 екз., судак 37 екз., білизна 3 екз., лящ 10 екз., щука 1 екз., рибець 1 екз., загальною вагою 134 кг. Завдані збитки рибному господарству становлять 50 694 грн. Постанова по справі № 680/318/24 набрала законної сили 07 серпня 2024 року, постанова по справі №680/320/24 набрала законної 16 липня 2024 року. 10 липня 2024 року Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства направило [PERSON] та [PERSON] повідомлення з пропозицією сплатити солідарно на користь Новоушицької селищної ради спричинену майнову шкоду у розмірі 50\~694 грн (арк. спр. 13-14, 15-16). З повідомлення Новоушицької селищної ради від 19 серпня 2024 року вбачається, що протягом 2024 року до бюджету селищної територіальної громади по коду доходів 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» кошти від [PERSON] та [PERSON] не надходили (арк. спр. 18). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно з приписами статті 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до приписів\~статті 10 Закону України «Про тваринний світ»\~громадяни відповідно до закону зобов`язані охороняти тваринний світ, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно з ст.1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», є збереження природних ресурсів, у тому числі тваринного світу. За приписами частини 1 статті 68\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» - порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Посадові особи\~органів рибоохорони\~здійснюють державний\~контроль та\~управління в\~галузі охорони,\~використання і\~відтворення водних\~біоресурсів та\~мають \~повноваження щодо\~подання позовів\~про відшкодування\~шкоди,\~заподіяної суб`єктами\~господарювання та\~громадянами,\~внаслідок порушення\~законодавства в\~галузі охорони,\~використання і\~відтворення водних\~біоресурсів (ст.\~10\~Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»). Статтею \~37\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» передбачено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених\~Конституцією України\~та законами України. Згідно зі статтею 47\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Новоушицької селищної ради). Зазначені природні ресурси є власністю Українського народу. Водночас, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд встановив,\~що постановами\~суду [PERSON] \~та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанови суду набрали законної сили. Таким чином, суд встановив, що відповідачі порушили вимоги законодавства про охорону тваринного світу, про що свідчать постанови суду, тобто вина останніх є доведеною. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», чинної на час незаконного вилову рибу відповідачами, розмір шкоди внаслідок незаконного вилову риби становить 50 694 грн, виходячи із наступного розрахунку: окунь 664 екз. х 17 = 11288 грн; плітка 160 екз. х 85 грн = 13600 грн, карась сріблястий 3 екз. х 17 грн х = 51 грн, сом 9 екз. х 425 грн = 3825 грн, судак 37 екз. х 510грн = 18870 грн , білизна 3 екз. х 255 грн = 765 грн, лящ 10 екз. х 170 грн = 1700 грн, щука 1 екз. х 340 грн =340 грн, рибець 1 екз. х 255 грн = 255грн. Відтак,\~у \~результаті незаконного\~спільного \~вилову риби\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ заподіяно шкоду рибному господарству, розмір яких становить 50 694 грн. Таким чином, в діях [PERSON] та [PERSON] наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, між їх діями і спричиненою шкодою існує взаємозв`язок, а також наявна вина, що є підставою для цивільної відповідальності. Відповідачі, на виконання вимог частини першої статті 81 ЦПК України, не надали суду жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги. Згідно зі статтею 1190 ЦК особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність. Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. З огляду на викладене, позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, право позивача підлягає захисту у спосіб визначений у позовній заяві, тому позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат Пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК, задоволення позову, ціни позову (50\~694\~грн),\~судовий збір,\~який був\~сплачений за\~подання позовної\~заяви \~у розмірі\~3\~028\~грн,\~слід стягнути\~із відповідачів у рівних частинах - по 1514 грн з кожного.

Outcome: approved