Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 17.06.2006 року між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін наявні різні погляди на сімейне життя і подружні стосунки загалом. З квітня 2024 сім`я фактично припинила своє існування. В результаті шлюбні стосунки припинились, а також перестали вести спільне господарство. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 17 червня 2006 року виконкомом Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив та призначене судове засідання. Представником позивача адвокатом Конякіним М.С. подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Не заперечують проти заочного вирішення справи. 14.01.2025, у судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, без повідомлення про причини неявки, судом був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Судом встановлено, 17 червня 2006 року між\~ [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб виконкомом Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 2 (а.с. 5). У шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 29.07.2008 Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 29.10.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницької області (а.с. 9-10). Спільного господарства не ведуть, разом не проживають з квітня 2024. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений в статті 51 Конституції України У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією ІD 9577102150292661 від 29.10.2024 (а.с. 11). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до частини 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Загальне правило розподілу судових витрат визначене у ст. 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги від 12 червня 2024 з адвокатом Конякіним М.С. У матеріалах справи наявна квитанція № 56 від 27.09.2024 на суму 4000 грн. та детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги відповідно до договору б/н від 12.06.2024 (проведення попередньої консультації 500 грн, збір та опрацювання наданих документів, аналіз судової практики, аналіз правових правовідносин, визначення обсягу документів 500 грн, підготовка та складання позовної заяви 1000 грн, участь у судових засіданнях 2000 грн), акт прийому передачі наданих послуг від 27 вересня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги від 27.09.2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 766 (а.с. 12-13,14,15-16, 17, 18,19). З урахуванням\~викладеного,\~ураховуючи,\~що розгляд\~справи проведений\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження,\~судові засідання\~проведені без\~участі сторін,\~суд вважає за можливе вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково у розмірі 2000 грн, що з огляду на характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, буде відповідати засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості.

Outcome: partial