Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

13 вересня 2024 року позивач КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР (м. Черкаси, вул. Дашковича, 62) звернулося до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» покладене виконання забезпечення тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Станом на 31.07.2024 року борг відповідача перед позивачем за спожиту теплову енергію складає 43832,22 грн. Невиконання відповідачем обов`язків, наносить шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом, і впливають на якість наданих послуг. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 43832,22 грн. та судові витрати в сумі 3028 грн. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді органу реєстрації від 30.09.2024 року місце реєстрації відповідача [PERSON] - [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~01 жовтня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала клопотання про слухання справи у її відсутність,\~ позовні вимоги підтримала, просила задоволити, не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.\~24\~Закону України\~«Про\~теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачку від обов`язку оплати за надані такі послуги. Відповідно до змісту статей 13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст.\~19\~ЗУ «Про\~теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Доданими до позовної заяви доказами підтверджено, що у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії як теплопостачальна організація. Суду не надано доказів від`єднання квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання з додержанням вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом № 4 від 22.11.2005 р. Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України та Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26.07.2019 р. Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду у справі № 226/1437/16-ц від 19.08.2019 року. Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. Відповідно до відповіді департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧМР від 30.09.2024 року місце реєстрації відповідача [PERSON] - [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру [ADDRESS] відсутнє. Отже,\~зважаючи на\~вищенаведене,\~відповідач за\~позовом є\~споживачем послуг\~по опаленню\~та гарячому\~водопостачанню квартири\~у розумінні\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~ послуги»\~та несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідач, фактично споживаючи вищезазначені послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій (передбачених п. 37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 р. та ст.ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Аналогічні висновки були зроблені у Постановах Верховного Суду у справах № 645/5401/17 від 29.11.2019 р. та № 465/5138/15-ц від 31.10.2019 р. З наданого позивачем розрахунку станом на 31.07.2024 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 43 832 грн. 22 коп. Вказаний розрахунок є, по суті, випискою з особового рахунку, що є належним доказом по нарахуванням по особовому рахунку відповідача, підписаний бухгалтером теплопостачальної організації, як спеціаліста відповідального за даний напрямок роботи та інші документи, а отже належним і допустимим доказом. Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВГСУ від 06.04.2017 р. у справі № 905/2009/15, в якій касаційний суд зазначив, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних операцій. Враховуючи надані суду докази, наявні підстави для задоволення позову, оскільки відповідач отримує комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються відповідачу, проте порушує встановлений законом і договором обов`язок щодо своєчасної оплати вказаних послуг, чим порушені права та законні інтереси позивача. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 43 832 грн. 22 коп. Також підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 3028 грн., що відповідає вимогам\~ст. 141 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved