Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей та на своє утримання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 24 червня 2016 року між нею та відповідачем, [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 16. Від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними значно погіршилося, з жовтня 2024 року будь-які стосунки між ними припинилися і відповідач з нею та дітьми не проживає. Неповнолітні діти перебувають на її утриманні, батько жодної участі в утриманні та вихованні дітей не бере. Відповідач ухиляється від її утримання та утримання своїх неповнолітніх дітей, чим порушує її права, передбачені ч.2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, яким передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та порушує права дітей, передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України, яким передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вимоги чинного законодавства та те, що відповідач працездатний, є батьком їхніх неповнолітніх дітей, а вони потребують матеріальної допомоги, вважає, що відповідач має виплачувати на її користь на утримання їхніх неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, що забезпечить, достатній рівень утримання дітей. При визначенні розміру частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися на її утримання, просить суд взяти до уваги наступні обставини: вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного, віку, отримує допомогу в розмірі 860 грн., що в теперішній час зовсім недостатньо для її існування та ще й утримання дітей. Доглядом та вихованням дітей вона займається виключно самостійно без будь-якої допомоги. У зв`язку із цим, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку з дня подачі позову до суду. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 29.11.2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлявся належним чином, шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду без вручення із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання. Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , які перебувають на утриманні позивача, що підтверджується довідкою від 18.11.2024 року № 927/02-33, яку видано виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області та актом обстеження умов проживання позивача за адресою [ADDRESS] від 18.11.2024 року, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням того, що позивач у позовній заяві просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання двох дітей щомісячно у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, то суд вважає за необхідне стягувати вказану частку на утримання двох дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини. Враховуючи те, що позивач не працює, оскільки має на утриманні дитину, яка не досягла трьох років, відповідач відзив до суду не подавав, суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від його доходу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, тому судовий збір за дві позовні вимоги у розмірі 2422,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved