Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2024 року позовні вимоги позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації частки відчуженого спільного майна подружжя задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості відчуженого майна, а саме транспортного засобу - автомобілю марки Renault модель Logan, рік випуску 2019, в розмірі 127 079 (сто двадцять сім тисяч сімдесят дев`ять) гривень 27 коп. 12.11.2024 за вх. № 36466/24 від представника позивачки - адвоката Стратілатова К.Г. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивачки просить ухвалити додаткове рішення у даній цивільній справі, яким покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 790,13 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 4 540,62 грн, а всього 17 330,75 грн . 18.11.2024 за вх. № 37036/24 від представника відповідача - адвоката Данько Л.В. надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яке вмотивовано тим, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 790,13 грн не відповідають критеріям реальності витраченого часу. Крім того, в клопотанні зазначено , що позовні вимоги задоволено не в повному обсязі. Сторона відповідача не заперечує щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та витрат на проведення експертизи в розмірі 8 665,30 грн. Сторони надали заяви про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутність. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно приписів ч.4 ст.270 ЦПК України розгляд питання про ухвалення додаткового рішення здійснюється судом без виклику осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як убачається з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, представником позивача надано копію договору про надання адвокатських послуг з додатком, копію акту виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), детальний опис робіт (наданих послуг), та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що судові засідання були проведені в режимі відеоконференції зі стороною позивача, позовні вимоги задоволено частково. З детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, що представником позивача підготовлено в тому числі два клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеокоференції, на виготовлення яких адвокатом витрачено по годині на кожне. В даній частині суд погоджується з твердженням сторони відповідача щодо наявності невідповідності критеріям реальності витраченого часу. Відтак, вказана заява підлягає частковому задоволенню, та суд розцінює заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 12 790,13 грн. як значно завищений, та вважає, що співмірним розміром судових витрат на надання правничої допомоги, враховуючи складність даної справи, є 6000 грн., що підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача. Крім того наявні підстави для стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи в розмірі 4 540,62 грн. Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою при подачі позову до суду не сплачено судовий збір, з посиланням на те, що вона є людиною з інвалідністю ІІІ групи, що пов`язана з проходженням військової служби і на підставі ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та вважає, що звільнена від сплати судового збору. З вказаними мотивами позивачки суд не погоджується виходячи з наступного… Так, відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи. Оскільки позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення компенсації частки відчуженого спільного майна подружжя, який не зачіпає порядку, обсягу її соціальних прав, гарантій чи будь-яким іншим способом стосується соціального і правового захисту особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, то судовий збір за подання такого позову підлягає сплаті за загальним правилом. Позивачем визначено ціну позову - 258 329 грн 00 коп. Згідно п.п. 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року встановлено в розмірі 2 684 грн. Оскільки позивачем подано позов до суду у 2023 році, судовий збір, який необхідно було сплатити при зверненні з вказаним вище позовом - 2 684 грн. Відповідно п.1 ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином, суд приходить до висновку, що судові витрати зі сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню із сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог наступним чином: з відповідача у розмірі 1 320 грн 33 коп. (127 079 грн 27 коп./258 329 грн 00 коп*2 684 грн.), а з позивачки 1 363 грн 67 коп. (2 684 грн-1320 грн 33 коп.).

Outcome: partial