Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивач у листопаді 2024 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Після зміни позовних вимог 05.12.2024 позивач просив: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4183 від 23.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.\~М.;\~2)\~стягнути з\~відповідача ТОВ\~«Фінпром маркет»\~на його\~користь кошти\~в розмірі\~7147,26\~грн та\~1816\~грн витрат\~з оплати\~судового збору. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 28.05.2013 він уклав з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір № 003-08514-280513 з лімітом кредитної лінії в сумі 33600 грн, строк кредитної лінії становив 364 календарних дні, дата остаточного повернення кредиту 27.05.2014. Умови вчинення виконавчих написів нотаріусами визначено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172,\~стосується лише\~нотаріально посвідчених\~договорів і\~неможе\~застосовуватись до\~кредитних договорів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Тобто редакція Переліку на сьогоднішній день передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Всупереч наведеному 23.07.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинив виконавчий напис № 4183 про стягнення з нього, позивача, заборгованості за кредитним договором № 003-08514-280513 від 28.05.2013, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», за період з 08.02.2018 до 23.07.2020 у розмірі: 33508,01 грн заборгованість за тілом кредиту, 13104,00 грн заборгованість за відсотками та комісією, 50,00 грн плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 46662,01 грн, на користь відповідача ТОВ «Фінпром маркет», який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» за укладеним кредитним договором. Виконавчий напис вчинений поза межами трирічного строку давності. Жодних документів ні від стягувача, ні від приватного нотаріуса він не отримував. Про наявність виконавчого напису він довідався з часу часткового списання коштів з його рахунку. Виявилося, що на підставі незаконного виконавчого напису постановою від 07.05.2021 головний державний виконавець Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Калинчук Н. Я. відкрила виконавче провадження № 65338657 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 46662,01 грн. У процесі виконавчого провадження з нього стягнуто частину боргу в сумі 7147,26 грн. Тому наявні підстави для виникнення зобов`язання з повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, згідно ст. 1212 ЦК України. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві представник позивача адвокат Тарновський Г. М. просив справу розглянути у відсутності сторони, позов підтримав і просив його задоволити, заперечив щодо заяви відповідача про врегулювання спору за участю судді. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач надіслав до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді та заяву про визнання позову в частині позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просив застосувати ч. 1 ст. 142 ЦПК України, стягнувши з відповідача 50 % судового збору за подання цієї позовної вимоги та заяви про забезпечення позову, решту 50 % судового збору просив повернути позивачу з державного бюджету. Не заперечував щодо задоволення вказаної позовної вимоги. Другу позовну вимогу про стягнення грошових коштів у розмірі 7147,26 грн, стягнених у рамках виконавчого провадження, не визнав, посилаючись на те, що в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Такий правовий висновок міститься в постановах ВС від 20.05.2019 у справі № 522/5771/16-ц, від 27.01.2020 у справі № 308/13503/16-ц. Просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення коштів. \~ \~ \~ \~Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за адресою місця знаходження, не повідомили суду про причини нез`явлення, не подали пояснень щодо позову. Ухвалою від\~29.11.2024\~суд задоволив\~заяву позивача\~про забезпечення\~позову,\~зупинивши стягнення\~у рамках\~виконавчого провадження\~№ 65338657\~з виконання\~виконавчого напису\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Є.\~М.\~від 23.07.2020,\~зареєстрованого у\~реєстрі за\~№ 4183,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінпром\~маркет» грошових\~коштів у\~розмірі 46662,01\~грн. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. \~ \~ \~ \~Установлено, що 23.07.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4183, про стягнення з позивача [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 003-08514-280513 від 28.05.2013, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги № 195-К від 09.02.2018 є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», правонаступником якого на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 є ТОВ «Фінпром маркет», заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 08.02.2018 до 23.07.2020 включно в загальному розмірі 46662,01 грн, що складається із 33508,01 грн заборгованості за тілом кредиту, 13104,00 грн заборгованості за відсотками та комісією, 50,00 грн плати за вчинення виконавчого напису (а.с.5). Постановою від 07.05.2021 головний державний виконавець Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Калинчук Н. Я. відкрила виконавче провадження № 65338657 з виконання вказаного виконавчого напису (а.с.13). Суд установив, що в рамках виконавчого провадження № 65338657, яке на цей час перебуває на виконанні Івано-Франківського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з боржника [PERSON] стягнуто на користь стягувача ТОВ «Фінпром маркет» 7147,26 грн, що підтверджується інформацією Івано-Франківського ВДВС від 02.12.2024 № 16749 (а.с.30). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 за № 282/20595, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Згідно вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість.\~Перелік документів,\~за якими\~стягнення провадиться\~у безспірному\~порядку на\~підставі виконавчих\~написів,\~встановлюється Кабінетом\~Міністрів України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років,\~а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~організаціями \~не більше\~одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У рамках цієї цивільної справи оспорюється виконавчий напис, вчинений на підставі кредитного договору. Установлено, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно постанови КМ України від 26.11.2014 № 662. Постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 Київський апеляційний адміністративний суд визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою від 01.11.2017 Вищий адміністративний суд України залишив без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Постановою від 20.06.2018 Велика Палата Верховного Суду відмовила у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали ВАСУ від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязань. Таким чином, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Суд установив, що серед документів, які відповідач надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитися у безспірному порядку. Наданий нотаріусу кредитний договір № 003-08514-280513 від 28.05.2013 (а.с.6) вчинений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий правовий висновок, який враховується судом при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, міститься у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Вказаний правовий висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. З урахуванням встановлених обставин, з огляду на недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про обґрунтованість першої позовної вимоги, яка підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Щодо другої\~позовної вимоги,\~яку відповідач\~не визнав,\~суд зазначає,\~що стягнуті\~з позивача\~на користь\~відповідача 7147,26\~грн у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого напису підлягають до повернення позивачу, враховуючи таке. Загальні положення про зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави врегульовано ч. 1 ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобовязання з повернення безпідставно набутого, збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність хоча б однієї з таких умов виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України. Вiдсутнiсть правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення про зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобовязання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобовязаний повернути потерпілому все отримане майно. Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20. З огляду на викладене, враховуючи, що факт визнання виконавчого напису, на підставі якого у виконавчому провадженні здійснено стягнення з позивача грошових коштів, таким, що не підлягає до виконання, є підставою для повернення коштів, суд уважає помилковим твердження відповідача про те, що між сторонами виникли договірні відносини у звязку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України. Суд зазначає, що обставини справ, за наслідками розгляду яких ухвалені постанови Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 522/5771/16-ц, від 27.01.2020 у справі № 308/13503/16-ц, на які посилався відповідач, де міститься правовий висновок про те, що в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, не стосуються оспорювання виконавчого напису та повернення коштів, стягнення яких здійснено на підставі виконавчого напису, який суд визнає таким, що не підлягає до виконання. Таким чином, друга позовна вимога також підлягає до задоволення. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 1211,20 грн за подання первісного позову (а.с.4) та 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с.10), а всього 1816,80 грн. При цьому суд зазначає, що ч. 1 ст. 142 ЦПК України не може бути застосована в цьому випадку, оскільки вирішення судом питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, можливе лише у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тобто визнання позову в повному обзязі, а не лише однієї з двох заявлених вимог. Суд також стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн за задоволення другої вимоги майнового характеру про стягнення грошових коштів, який позивач не сплатив. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, відповідно до ст. 1212 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172,

Outcome: approved