Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнає, просить розглянути справу за її відсутності. Позивач по зустрічному позову [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позові просить суд розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого повторно 14 червня 2023 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] народилася [INFO] . Батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, згідно пояснень позивача [PERSON] , дитина [PERSON] народжена від іншого чоловіка [PERSON] , який в момент, коли відповідач завагітніла від нього, перебував у шлюбі з іншою жінкою. А тому в 2014 році [PERSON] звернулася до [PERSON] з проханням зазначити його анкетні дані в якості батька, на що він не заперечував. [PERSON] не перебував з відповідачкою [PERSON] в стосунках інтимного характеру, не забирав її з дитиною з пологового відділення, не знав де і коли народилася дитина. Після народження дитини він не бачився з відповідачкою декілька років, навіть забув про дану обставину. І ось в 2024 році [PERSON] повідомила [PERSON] , що в свідоцтві про народження дитини він вказаний батьком. Показала йому фотокартку дитини, він побачив, що дівчинка не схожа на нього ні рисами обличчя, ні волоссям. Тому позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом, оскільки у нього є дружина та троє його рідних дітей, а тому він не бажає бути батьком чужої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 136 СК України, до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно ПП ВСУ 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Також судом встановлено, що згідно пояснень [PERSON] , [PERSON] є його товаришем, з яким він знайомий з 2013р. і з яким вони разом зустрічали новий 2014 рік в компанії, де була і [PERSON] . З того часу він з нею став зустрічатися і вона від нього завагітніла. Вони жили разом декілька місяців у неї в її квартирі. Деякий час вона скривала від нього цей факт, коли дізнався про вагітність, засмутився, оскільки в той час він тільки поступив до вищого навчального закладу і народження дитини не входило в його плани. Він запропонував їй зробити штучне переривання вагітності, але вона відмовилася, тому як вже було пізно це робити. Він повідомив про дану обставину своїм батькам, вони зустрілися з нею і домовилися, що їхня родина буде допомагати їй грошима на утримання дитини, а вона, коли прийде час народжувати, вкаже в якості батька будь-які вигадані дані іншого чоловіка. Після народження дитини вона повідомила його, що коли народила дитину, батьком записала [PERSON] , його друга. З [PERSON] він на протязі життя підтримував стосунки, декілька разів на рік бачився з дитиною, гуляв з нею, коли привозив відповідачці гроші на утримання дитини. Тобто фактично визнавав себе батьком [PERSON] , яка була народжена від відносин між ним та [PERSON] 26.12.2014 року, оскільки утримував дитину, спілкувався з нею, проводив інколи вільний час. Він підтверджує те, що [PERSON] не є батьком вказаної дитини, оскільки біологічним батьком даної дитини є він, [PERSON] . Так як запис про батька дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] здійсненний у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу, за вказівкою матері дитини, а [PERSON] , як особа яка записана батьком, оспорює цей факт, [PERSON] стверджує та наполягає на тому, що справжнім батьком вказаної дитини є саме він, через що вважає за необхідне встановити батьківство та внести зміни до актового запису №45 від 23 січня 2015р., складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про народження дитини - [PERSON] , яка народилася [INFO] . Встановлення факту свого батьківства щодо дитини [PERSON] , народженої [INFO] йому необхідно для того, щоб мати можливість законно утримувати свою дитину, мати можливість зустрічатися з нею, виконувати батьківські обов`язки щодо дитини, та повідомити дитині, що він дійсно є її біологічним батьком, щоб дитина це знала та в неї в подальшому не виникало сумніву в тому, хто її дійсні батьки. Крім того, [PERSON] також зацікавлена в тому, щоб його батьківство було узаконено, тому як в неї буде впевненість в тому, що він належним чином почне виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки вона розуміє, що особа, яку вона вказала в якості батьком зі своїх слів, не буде утримувати та опікуватися дитиною як її реальний батько. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визначення батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визначення батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до частини 1 статті 7 Конвенції про права дитини - дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006р. №3 в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст.ст. 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (ст.ст. 126,127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, і записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) шляхом пред`явлення позову г виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК) - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитині. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесено рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнані шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ст. 83 ЦПК України, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з подання позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ч. 4, 5 і 6 ст. 82 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» 4. Обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законно сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 6. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. п. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 49 ЦК України). Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть (ст. 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5. Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (ч. 3 ст. 270 ЦК України). Вона звертається до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч. 1 ст. 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про правильне родове прізвище актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану, а вимога зобов`язати відповідача внести зміни до актових записів є похідною від встановлення неправильності такого запису рішенням суду, а отже спір у цій справі не має ознак публічно - правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.112018 року у справі №425/2737/17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №807/45/17. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства у повному обсязі.

Outcome: approved