Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 302607, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 29 лютого 2024 року до договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 14 188,19 грн, з яких: 8 888,89 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 299,30 грн сума заборгованості за відсотками. Крім того, 17 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір № 102645550. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16 липня 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 8\~040,00 грн, з яких: 6\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;\~900,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1 140,00 грн сума заборгованості за комісією. Всупереч умовам вказаних договорів, відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 22 228,19 грн і судові витрати. За ухвалою суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 102645550, який підписано електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора U25276, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6 000,00 грн, строком кредитування 90 днів, який складається із пільгового періоду, що становить 30 днів і починається із дати видачі кредиту та завершується 19 березня 2022 року, та поточного періоду, що становить 60 днів і настає з наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 18 травня 2022 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 2,50% за кожен день користування кредитом під час пільгового періоду та 5% за кожен день користування кредитом під час поточного періоду; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду визначені в розмірі 4 500,00 грн, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду визначені в розмірі 18\~000,00 грн; комісія за надання кредиту встановлена в розмірі 1 140,00 грн, яка нарахована за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 29\~640,00 грн (а.с. 27-33). 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16 липня 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 8\~040,00 грн, з яких: 6\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;\~900,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1 140,00 грн сума заборгованості за комісією (а.с. 34-37). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 102645550 станом на 31 липня 2024 року становить 8\~040,00 грн, і складається із: 6\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 900,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1 140,00 грн сума заборгованості за комісією (а.с. 38). Крім того, 18 лютого 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» і [PERSON] було укладено договір № 302607 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8\~888,89 грн, строком кредитування 12 тижнів, зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у розмірі 10% за день від початкової суми кредиту (загального розміру), яка застосовується за перший день користування кредитом (включно) та в розмірі 0,70% в день за день від початкової суми кредиту (загального розміру), яка застосовується з другого дня користування кредитом та протягом строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору. Кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: - у розмірі 8\~000,00 грн на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки; - у розмірі 888,89 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.3 договору. Згідно з п. 3.3 договору проценти за перший день користування кредитом підлягають сплаті в день надання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживчу. Сплата інших процентів здійснюється в порядку передбаченому договором; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 14\~942,22 грн (а.с. 6-17). 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 29 лютого 2024 року до договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 14 188,19 грн, з яких: 8 888,89 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 299,30 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 18-22). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 302607 станом на 31 липня 2024 року становить 14\~188,19 грн, і складається із: 8\~888,89 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 299,30 грн сума заборгованості за відсотками. (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних кредитних договорів. Згідно з абз. другим частини другої статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений у договорах строк кошти (суми кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми кредиту: - за договором № 302607 про надання споживчого кредиту від 18 лютого 2022 року 8\~888,89 грн; - за договором про споживчий кредит № 102645550 від 17 лютого 2022 року 6 000,00 гривень. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаних договорах в загальній сумі становить 14 888,89 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем кредитних договорів дані фінансові установи надали позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі у визначені договорами строки: - за договором № 302607 про надання споживчого кредиту від 18 лютого 2022 року (строк кредитування 12 тижнів) до 12 травня 2022 року; - за договором про споживчий кредит № 102645550 від 17 лютого 2022 року (строк кредитування 90 днів) до 18 травня 2022 року (а.с. 7-15, 25-31). Таким чином, позикодавець відповідно до ст.\~1048\~ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування: - за договором № 302607 про надання споживчого кредиту від 18 лютого 2022 року 12 тижнів, тобто до 12 травня 2022 року; - за договором про споживчий кредит № 102645550 від 17 лютого 2022 року 90 днів, тобто до 18 травня 2022 року. Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 102645550 станом на 31 липня 2024 року становить 8\~040,00 грн, і складається із: 6\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 900,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1 140,00 грн сума заборгованості за комісією (а.с. 38). Підстав вважати, що даний розрахунок суми заборгованості невірний немає, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованості за відсотками по договору про споживчий кредит № 102645550 від 17 лютого 2022 року в заявленому позивачем розмірі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором № 302607 про надання споживчого кредиту від 18 лютого 2024 року суд дійшов наступного висновку. За умовами зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8\~888,89 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у розмірі 10% за день від початкової суми кредиту (загального розміру), яка застосовується за перший день користування кредитом (включно) та в розмірі 0,70% в день за день від початкової суми кредиту (загального розміру), яка застосовується з другого дня користування кредитом та протягом строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору. Кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: - у розмірі 8\~000,00 грн на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки; - у розмірі 888,89 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.3 договору. Згідно з п. 3.3 договору проценти за перший день користування кредитом підлягають сплаті в день надання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживчу. Сплата інших процентів здійснюється в порядку передбаченому договором. З огляду на зазначене, розмір відсотків за користування кредитом, що підлягав до сплати відповідачем у межах строку кредитування 12 тижнів, тобто 84 дні, становить 6\~053,33 грн, виходячи з розрахунку: 888,89 грн відсотки за 1-й день користування кредитом (8\~888,89 грн х 10% х 1 день), 5\~164,44 грн відсотки з 2-го дня користування кредитом до закінчення строку кредитування (8\~888,89 грн х 0,70% х 83 дні). Оскільки, відповідно до вимог п. 3.3 договору № 302607 про надання споживчого кредиту від 18 лютого 2022 року, відсотки за перший день користування кредитом у розмірі 888,89 грн підлягають сплаті в день надання кредиту та були утримані товариством з суми наданого відповідачу кредиту, в зв`язку з чим на поточний рахунок [PERSON] було перераховано 8\~000,00 грн, то підстав для стягнення відсотків за перший день користування кредитом суд не вбачає. Таким чином, оскільки відповідач умови кредитних договорів належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] заборгованість: - за договором № 302607 про надання споживчого кредиту від 18 лютого 2022 року в розмірі 14\~053,33 грн, яка складається із: 8\~888,89 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 5\~164,44 грн сума заборгованості за відсотками; - за договором про споживчий кредит № 102645550 від 17 лютого 2022 року в розмірі 8\~040,00 грн, яка складається із: 6\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 900,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1 140,00 грн сума заборгованості за комісією, а всього в загальному розмірі 22\~093 гривні 33 копійки. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3 009,63 грн, виходячи з розрахунку: 22 093,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028 грн (сума сплаченого судового збору) / 22 228,19 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial