Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що між ТОВ «Аванс\~Кредит» та\~відповідачем [PERSON] було укладено два кредитних договори: -\~22.12.2023\~року №35833-12/2023, за яким\~позичальнику видано\~кредит у\~сумі 16200,00\~грн.,\~строком на\~120\~днів тобто\~до 19.04.2024\~року,\~зі сплатою\~процентної ставки 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування; -\~22.01.2024\~року №\~33516-01/2024,\~за яким\~позичальнику видано\~кредит у\~сумі 4000,00 грн., строком на 120 днів тобто до 20.05.2024 року, зі сплатою процентної ставки 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування. Позикодавець свої\~зобов`язання\~за договорами\~виконав у\~повному обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~кредити.\~Разом з\~тим,\~відповідач не виконує\~своїх зобов`язань,\~грошові кошти\~не повертає,\~а тому станом на день формування\~позовної заяви має кредитну заборгованість: -\~за договором від 22.12.2023\~року 50220,00\~грн., з яких: 16200,00 грн.\~ заборгованість\~за основним\~зобов`язанням\~(за\~тілом кредиту); 34020,00\~грн.\~ заборгованість за нарахованими процентами на дату відсуплення права вимоги; -\~за договором\~від 22.01.2024\~року 16000,00 грн.,\~з яких: 4000,00\~грн.\~-\~заборговіність за основним зобов`язанням\~(за\~тілом кредиту); 12000,00\~грн.\~ заборгованість\~за нарахованими процентами на дату відсуплення права вимоги. Таким чином загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів за вказаними договорами становить 66220,00 грн. 29.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір №29052024, відповідно до умов якого позикодавець відступив\~на користь\~позивача права\~вимоги за\~вказаними вище\~двома кредитними\~договорами.\~Таким чином,\~позивач наділений\~правом вимоги\~до відповідача\~за договорами. Оскільки у\~добровільному порядку\~вказана заборгованість\~відповідачем не\~погашена,\~тому позивач\~звернувся до\~суду з\~цим позовом\~та просив\~стягнути з\~боржника заборгованість\~за договорами\~№33516-01/2024\~від 22.01.2024\~року,\~№35833-12/2023\~від 22.12.2023\~року у\~рохзмірі 66220,00\~грн., понесені витрати\~на сплату\~судового збору\~у розмірі\~2422,40\~грн.,\~а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені\~судом строки,\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачем подано\~не було,\~судову кореспонденцію\~надіслано судом\~на зареєстроване\~місце проживання\~відповідача:\~ [ADDRESS] . Конверти з ухвалою про відкриття провадження повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] у формі електронного документа з використанням електронного підпису було укладено два договори про надання фінансового кредиту: -\~22.12.2023\~року №35833-12/2023, за яким\~позичальнику видано\~кредит у\~сумі 16200,00\~грн.,\~строком на\~120\~днів тобто\~до 19.04.2024\~року,\~зі сплатою\~процентної ставки 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування (а.с. 30-41); -\~22.01.2024\~року №\~33516-01/2024,\~за яким\~позичальнику видано\~кредит у\~сумі 4000,00 грн., строком на 120 днів тобто до 20.05.2024 року, зі сплатою процентної ставки 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування (а.с. 21-30). Відповідно до п. 4.4.2. договорів, клієнт зобовязаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. За користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком платежів, який є невідємною частиною цього договору (п. 3.1. договорів). Згідно з п. 3.3. договорів, нарахування процентів за цими договорами здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в договорах, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календжарного дня. Відповідно до п.1.6 договорів, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4323-35хх-хххх-6354 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Таким чином, підписавши вказані договори, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. З матеріалів\~справи слідує,\~що ТОВ «Аванс Кредит» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність - надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. ТОВ «Аванс Кредит» умови кредитних\~договорів виконало\~в повному\~обсязі,\~надавши відповідачеві кредити про що\~свідчить інформаційна довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та рухом коштів по рахунку (а.с. 42-46, 96-99). Проте,\~відповідач не\~виконав умов\~договорів,\~заборгованість за\~тілом кредиту\~та відсотками\~у встановлений\~строк не\~погасив,\~у зв`язку\~з чим\~у нього\~виникла заборгованості\~у розмірі\~66220,00\~грн., яка складається: -\~за договором від 22.12.2023\~року 50220,00\~грн., з яких: 16200,00 грн.\~ заборгованість\~за основним\~зобов`язанням\~(за\~тілом кредиту); 34020,00\~грн.\~ заборгованість за нарахованими процентами на дату відсуплення права вимоги; -\~за договором\~від 22.01.2024\~року 16000,00 грн.,\~з яких: 4000,00\~грн.\~-\~заборговіність за основним зобов`язанням\~(за\~тілом кредиту); 12000,00\~грн.\~ заборгованість\~за нарахованими процентами\~на дату\~відсуплення права\~вимоги (а.с. 47-52). Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування суми заборгованості не надав. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 29.05.2024\~року між\~ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс»\~укладено договір факторингу №29052024,\~відповідно до\~умов якого клієнт\~передав фактору,\~а фактор\~прийняв і\~зобов`язується оплатити\~клієнту права\~вимоги за грошовими зобов`язаннями\~у загальному\~розмірі 18589998,95\~грн.\~Відступлення права\~грошової вимоги\~і всіх\~інших прав,\~належних клієнту\~за основними\~договорами,\~та їх\~перехід від\~клієнта до\~фактора відбувається\~у дату\~укладення цього\~договору (а.с. 53-55). Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників,\~що є\~Додатком №1\~до вказаного\~вище договору\~факторингу,\~ТОВ «Факторинг Партнерс»\~набуло право\~вимоги за договорами: №35833-12/2023\~на загальну\~суму заборгованості\~-\~50220,00\~грн.\~та №\~33516-01/2024 на загальну суму заборгованості 16000,00 (а.с. 6, 7, 55-57). Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює, припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже, до позивача перейшло право кредитора за вказаними вище кредитними договорами, що підтверджується дослідженими доказами. За викладених обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитними договорами, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу, то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved