Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.05.2024 між ТОВ ІННОВА ФІНАНС (далі по тексту - Позивач, або Кредитодавець) і фізичною особою - [PERSON] (далі по тексту - Відповідач, або Позичальник, або Боржник), було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 4148440524 (далі по тексту - Договір позики). Договір позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024 р. складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до п.п. 2.2., 2.3 Договору позики Позикодавець зобов`язався надати Позичальнику позику у розмірі 8 000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.2.6.1., цього Договору, його додатків. Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: · п.2.4. тип кредиту кредит; · п. 2.7. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; · п.2.5. строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; · дата надання кредиту: 30.05.2024 року або наступний за ним календарний день; · п. 2.6.1. стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. У відповідності до п. 2.5, 2.5.1., Договору Позики періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов Договору Позики не виконав, в той час як Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 8 000,00 гривень, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів. Зазначено, що позивачем враховані встановлені законодавчі обмеження щодо денної процентної ставки, передбачені Законом України «Про споживче кредитування», а також враховуючи користування позикою понад встановлений Договором строк, нарахування процентів за користування позикою здійснювалось за процентною ставкою у розмірі 2.2 %. Також на підставі п. 7.4 договору, за порушення Позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, позивач нарахував пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Покликаючись на норми цивільного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість Відповідача перед Позивачем 31 785 грн. 60 коп., а саме: - 8 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; - 20 280 грн. 00 коп. заборгованість за процентами. - 3 505 грн. 60 коп. - пені за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, витрати на оплату судового збору в розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 21.11.2024 представник позивача Швидка Д.І., в інтересах ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», через систему «Електронний Суд», скерувала до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу (а.с. 43). Відповідь про реєстрацію місця проживання відповідача на запит суду надійшла 28.11.2024 (а.с. 46). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначений на 17.12.2024 об 11:00 (а.с. 48-49). Відзив на позовну заяву не наданий. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві представниця позивача просить розгляд справи проводити за відсутності представника банку, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 4). 17.12.2024 у судове засідання відповідач не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, котре відповідач отримав 06.12.2024 особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового направлення (а.с. 53). Суд відклав судове засідання у цій справі на 13.01.2024 об 11:00 У судове засідання відповідач не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки в електронній формі на мобільний номер відповідача, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення (а.с. 57). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Фактичні обставини, встановлені судом та мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено, що між сторонами виник спір і наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідачем через інформаційно-телекомунікаційну систему, на веб-сайті позивача (https://finsfera.ua/) заповнено анкету клієнта для отримання кредиту в розмірі 8\~000 грн, дата отримання кредиту 29.05.2024 (а.с. 6). 30.05.2024 між позивачем та відповідачем укладений Договір про надання грошових коштів у позику № 4148440524. Підписання договору з боку відповідача, як позичальника здійснено за допомогою електронного підпису (а.с. 12-22). Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 Договору позики позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] , дата надання кредиту 30.05.2024 У пункті 2.5 сторони визначили строку кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Пунктом 2.6 договору передбачено встановлення фіксованої процентної ставки, стандартна - у розмірі 1,5% в день, котра застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. У розділі 7 договору сторони визначили відповідальність за неналежне виконання умов договору. Зокрема, у п. 7.4 встановлено за порушення позичальником строків повернення позик та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Сторонами 30.05.2024 підписаний додаток № 1 до Договору у якому визначено графік платежів (а.с. 23-24). Відповідачем був підписаний паспорт споживчого, у котрому зазначена сума кредиту 8\~000 грн, строк кредитування 360дні, процентна ставка стандартна 1,5 %, річна процентна ставка 547,5 %, загальні витрати за кредитом 43\~200 грн. та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 51 200 грн. (а.с. 27-29). Також відповідач ознайомлений із Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (а.с. 31-37). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення 30.05.2024 між позивачем та відповідачем Договору про надання грошових коштів у позику № 4148440524. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував 30.05.2024 кошти в сумі 8 000 грн. відповідачу, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19873-1354-111755176 (а.с. 25). Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов Договору про надання грошових коштів у позику № 4148440524. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по Договору про надання грошових коштів у позику № 4148440524 від 30.05.2024 та неповерненням отриманих у кредит грошових коштів у відповідача перед позивачем виник борг по тілу кредиту в розмірі 8\~000 грн. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8\~000 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо строку, підстав та розміру нарахування позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами, то суд зазначає таке. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Слід звернути увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. \~Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX\~від 22.11.2023 доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016. Відповідно до п. 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг",\~установити,\~що максимальний\~розмір денної\~процентної ставки\~не може\~перевищувати: протягом\~перших 120\~днів -\~2,5\~%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Ураховуючи, що закон № 3498-IX\~від 22.11.2023 набрав\~чинності 24.12.2023,\~то із\~25.12.2023\~по 23.04.2024 (протягом\~перших 120\~днів) максимальний розмір денної процентної ставки за користування кредитними коштами не може перевищувати - 2,5 %; із 24.04.2024 по 22.08.2024 (протягом наступних 120 днів) розмір денної процентної ставки за користування кредитними коштами не може перевищувати 1,5 %. Позивач просить стягнути із відповідача на його користь проценти за користування кредитними коштами за період із 30.05.2024 по 15.11.2024 у сумі 20\~280 грн. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, сторони у договорі № 4148440524 від 30.05.2024 узгодили строк кредитування 360 днів. Отже, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитом відповідачем протягом 360 днів. Визначений у п. 2.6.1 Договору розмір денної процентної ставки 1, 5% не перевищує встановлені законом обмеження. Нарахований позивачем розмір процентів не перевищує умови договору, а тому суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування коштами є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо підстав та розміру нарахування позивачем пені за неналежне виконання відповідачем умов Договору суд зазначає таке. Водночас позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 3\~505,60 грн. суд вважає безпідставними та їх не задовольняє, з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~Закону України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану",\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також\~Законом N 2120-IX від 15.03.2022 року\~внесені зміни до\~Закону України "Про споживче кредитування"\~та відповідно до п. 6-1 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою\~статті 3 цього Закону. Ураховуючи законодавчу заборону на стягнення із позичальника пені за порушення ним зобов`язань по кредитному договору, суд відмовляє у цій вимогі. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 20 від 19.11.2024 позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. У У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 2\~155,94 грн. Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: partial