Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника 05.12.2024 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про її проживання проживання однією сім`єю разом з [PERSON] , який помер [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, після [PERSON] , з 26 травня 1995 року по день його смерті. Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] у віці 68 років помер вітчим заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Покійним [PERSON] був складений заповіт 26.01.2018р., що на випадок його смерті він заповідає заявниці 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Маючи намір прийняти спадщину, яка залишилася після покійного та оформити свідоцтво про право на спадщину за законом, заявницею було виявлено, що в покійного є земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 707886 на загальну площу 0,2620 га та серія ЯК № 707886 на загальну площу 0,5477 га. При зверненні до нотаріуса, останнім було повідомлено, про неможливість вчиненні нотаріальної дії щодо спадкування вищевказаних державних актів на право власності на землю, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин та встановлюють факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, про що винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 липня 2024 року № 628/02-31. За життя померлий являвся вітчимом заявниці, після смерті мами вона була єдиною підтримкою практично у всіх життєвих питаннях, більш близької для нього людини ніж вона, у померлого не було. Починаючи з 26 травня 1995 року ( копія довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1687/02-70 від 29.11.2019), почала проживати однією сім`єю та вести спільне господарство з померлим [PERSON] , здійснювала за ним постійний догляд, купувала необхідні товари продовольчої та промислової необхідності, готувала їжу, прибирала дім, допомагала по господарству, мали спільний дохід, а після смерті останнього, здійснила всі заходи щодо організації його поховання. В зв`язку з неможливістю документального підтвердження факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з померлим - [PERSON] , заявниця змушена звернутись до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала, надала пояснення аналагочні викладеним у заяві. Вказала, що вона з титинства проживала разом з покійним і вважала його за батька, здійснила його поховання і на сьогоднішній день також проживає у будинку в якому вони спільно проживали та який він їй заповів. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2024 року було відкрито провадження та призначено розгляд заяви на 14.01.2024 року. Витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Н.М. копію матеріалів спадкової справи 156/2022, яка була відкрита після смерті [PERSON] . На виконання ухвали суду нотаріусом було надано запитуємі документи. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала, надала пояснення аналагочні викладеним у заяві. Свої вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа Звенигородська міська рада Черкаської області в судове засідання свого представника не направила, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення, з заявою про відкладення судового засідання не зверталися, причини неявки не повідомили. Подали заяву про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення поклалися на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони є сусідками покійного [PERSON] і перебували з ним у дружніх відносинах. [PERSON] почала проживати у домоволодінні [PERSON] ще приблизно з 1981 року, коли її матір одружилася з [PERSON] . [PERSON] весь час проживала з ними і вважала [PERSON] за батька. Допомагала по господарству, готувала їжу, доглядала у старості за [PERSON] , лікувала останнього і поховала за власний кошт. Жили як одна родини і на теперішній час [PERSON] і досі проживає у даному домоволодінні. Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що померлий [PERSON] був вітчимом заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 68 років, про що 12.01.2022 року складено відповідний актовий запис № 23, місце смерті - смт. Лисянка, свідоцтво видано Звенигородським ВДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12). З копії заповіту складеного [PERSON] від 26.01.2018 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області Кириченко Л.М. вбачається, що [PERSON] на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належну йому земельну ділянку, розміром 1,91 га заповів [PERSON] , житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] заповів частину [PERSON] та частину [PERSON] . Згідно довідки №239/01-3-15/7 від 04.07.2024 року виданої старостою Моринського старостинського округу Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області [PERSON] - [PERSON] постійно проживала в с. Моринці Звенигородського району Черкаської області разом з вітчимом [PERSON] , який помер [INFO] , вели спільне господарство, доглядала та поховала його за власні кошти. З акту обстеження від 04.07.2024 року №232/01-3-15/7 вбачається, що діловод Звенигородської міської ради сіл Моринці/Гнилець [PERSON] та жителів села [PERSON] та [PERSON] провели обстеження умов проживання [PERSON] за адресою по [ADDRESS] встановили, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] дійсно проживали разом та вели спільне господарство. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2024 року №628/02-31 винесеною приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Бедратою-Скляр Н.М. заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю факту родинних відносин. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд може встановлювати й факти, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, - до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2статті 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно достатті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстатті 1259 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерство юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва (пп. 4.1); доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (пп. 4.2); спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття (пп. 4. 6); свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків (пп. 4.9); свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12); при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п. 4.14). Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що перевірені судом докази, які є допустимими, достатніми і у суду сумнівів не викликають, пояснення свідків, очевидно підтверджують факт проживання заявника однією сім`єю більше п`яти років зі спадкодавцем, - [PERSON] , який [INFO] , а саме з 26 травня 1995 року по [INFO] . За таких обставин заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved