Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача в якому з остаточно уточненими позовними вимогами просив суд: визнати недійсним договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 06.06.2007 року; визнати недійсним іпотечний договір № 92/07 від 06.06.2007 року, який був посвідчений державним нотаріусом Павлоградської нотаріальної контори Шкицькою Ю.А, зареєстрований в реєстрі за № 1- 2801 на предмет іпотеки трикімнатну квартиру, загальною площею 64,3 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю [PERSON] ; стягнути судові витрати. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] 06 червня 2007 року між позивачем та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії. Згідно з умовами договору він отримав кредит у сумі 21\~900, 00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2017 року. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 92/07 за яким остання передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . В травні 2015 року банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] . Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 19 лютого 2018 року позов було задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії в сумі 40\~887, 68 швейцарських франків 68 сантимів, що за курсом НБУ складає 902\~472, 53 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в іншій частині відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року рішення Павлоградського міськрайонного суду змінено, доповнена резолютивна частина рішення абзацом «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03 червня 2024 року. 13 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» було видано вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, серія та номер № 10579. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21 лютого 2019 року державним реєстратором Волос О.В. було зареєстровано власником квартири [ADDRESS] АТ «Укрсоцбанк». 13 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк». 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Хоміч О.М. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було видано вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, серія та номер № 10579. Вважає, що ПАТ «Укрсоцбанк» при укладенні спірного правочину свідомо та навмисно ввів його в оману щодо істотної умови кредитного договору його ціни, а саме абсолютного значення здорожчання кредиту та відсоткової ставки з метою привернення уваги до фінансової послуги саме цього кредитора Розмір щомісячного ануїтетного платежу не відповідає базовим умовам кредитування та є навмисно завищеним банком. Банком навмисно не було виконано переддоговірну роботу що було передумовою введення його в оману. Перед підписанням договору він не отримав усю необхідну інформацію, що була йому необхідна для здійснення свідомого вибору. За таких умов формування його волі як позичальника щодо укладання спірного правочину відбувалось під впливом інформації що не відповідала дійсності та створила у нього помилкове уявлення про ціну фінансової послуги. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2017 року по даній справі було відкрито провадження. Представник відповідача надав відзив на позов, де зазначив що 06 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 92/07 згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності за цільовому характеру зобов`язання. 06 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 92/07, за яким в іпотеку була передана трикімнатна квартира [ADDRESS] . При укладенні договору про надання відновлювальної кредитної лінії [PERSON] власним підписом у заявці на отримання кредиту підтвердив отримання повну, достовірну та вичерпну інформацію про всі умови отримання, користування та повернення кредиту. Будь-яких зауважень чи заперечень стосовно змісту наданої інформації про умови отримання, користування та повернення кредиту не надавав. Також [PERSON] при здійсненні запиту на отримання кредиту власним підписом підтвердив, що банк надав йому повну, достовірну та вичерпну інформацію, про особу та місцезнаходження банку, та про всі умови отримання, користування та повернення кредиту, будь-яких зауважень та заперечень стосовно змісту наданої банком інформації не мав. Отже [PERSON] був ознайомлений з усією необхідною інформацією і при укладенні договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови, сплачував щомісячні платежі згідно графіку. Щодо вимоги про припинення дії договору іпотеки зазначив, що правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. На відносини з права застави не поширюються норми ст. 559 ЦК України. Підстави припинення права застави визначені ст. 593 ЦК України, а щодо іпотеки як окремого її виду також і ст. 17 ЗУ «Про іпотеку». Рішенням Павлоградського міськрайонного суд від 19 лютого 2018 року № 185/6103/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] треті особи: [PERSON] , Павлоградська міська рада про звернення стягнення на предмет іпотеки - звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 92/07 шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності. Рішенням Вищої ради правосуддя від 05 березня 2024 № 643/0/15-24 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку», акт від 06 березня 2024 про передачу судових справ, які перебувають у провадженні судді Гаврилова В.А., справу передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматичного розподілу судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у даній цивільній справі було визначено суддю Врону А.О. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Врони А.О. дана цивільна справи була прийнята до провадження. Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року позовну заяву в частині позовних вимог про визначення, що розмір грошових коштів, які позивач повинен повернути банку становить 80000 грн. по першому траншу отриманих коштів з урахуванням сплат є сплаченим\~ - залишено без розгляду. Згідно розпорядження заступника керівника апарату Павлоградського міськрайонного суду на підставі рішення ВРП від 17 вересня 2024 р. «Про звільнення [PERSON] з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за власним бажанням», призначено повторний розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Юдіній С.Г. Ухвалою від 08 жовтня 2024 року дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Юдіною С.Г. В судовому засіданні позивач та представник позивача, кожен окремо, уточнені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача Тернова І.В. в судове засідання не з`явилася, надала письмово викладені додаткові пояснення у справі та просила розглянути справу без її участі. Третя особа : Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицька Юлія Анатоліївна в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Вислухав учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1.\~ст. 13 ЦПК України). 06 червня 2007 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 21 900 швейцарських франків зі сплатою 9,50 процентів річних з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2017 року. (а.с. 13-16,т. 1) На забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 06 червня 2007 року № 92/07 між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого остання надала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме квартиру [ADDRESS] , предмет іпотеки сторони оцінили у 113 625 грн., що еквівалентно 27 406,70 швейцарських франків. (а.с. 17-19, т.1) Факт укладення договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладення договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії, отримання кредитних коштів та користування ними позивачем не оспорюється. У травні 2015 року АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», звернулося до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Павлоградська міська рада Дніпропетровської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року у справі № 185/6103/15-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Звернуто стягнення за іпотечним договором № 92/07, який посвідчений державним нотаріусом Павлоградської нотаріального контори Щкицькою Ю. А., на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії від 06 червня 2007 року № 92/07, укладеним між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», в сумі 40 887,68 швейцарських франків, що еквівалентно 902 472,53 грн, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», за ціною продажу, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. (а.с. 57, 58, т. 1) Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 185/6103/15-ц апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року змінено, доповнено резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року». В іншій оскаржуваній частині заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року залишено без змін. При цьому постановою Дніпровського апеляційного суду було встановлено, що свої зобов`язання за договором боржник [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 30 квітня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 40 887,68 (сорок тисяч вісімсот вісімдесят сім) швейцарських франків 68 сантимів, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 квітня 2015 року складає 902 472 (дев`ятсот дві тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 53 коп. За частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 21 лютого 2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. було проведено державну реєстрацію права власності АТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», на квартиру за адресою : [ADDRESS] , номер запису про право власності: 30459548. Підставою виникнення права власності АТ «Укрсоцбанк» на зазначену квартиру зазначено: вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості № 10579, видане 13 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк», іпотечний договір № 92/07, посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. 06 червня 2007 року № 2801, договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 92/07 від 06 червня 2007 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Підстава внесення запису про право власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45705089 від 26 лютого 2019 року. Юридична особа АТ «Укрсоцбанк» з 03 грудня 2019 року є припиненою, її правонаступник - акціонерне товариство «Альфа-Банк». 03 вересня 2020 року між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого банк відчужив [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Цей правочин посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О. М. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зверталися до суду з позовом до відповідача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, припинення права власності на квартиру та про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року у справі № 185/5734/20 у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, припинення права власності на квартиру відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року у справі № 185/5734/20 апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 45705089) від 26 лютого 2019 року щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності (номер запису: 30459548) на спірну квартиру. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 185/5734/20 касаційну скаргу АТ «Сенс Банк» задоволено. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року скасовано, залишено у силі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року позов [PERSON] , [PERSON] до АТ «Альфа Банк» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 03 вересня 2020 року № 748 квартири\~ [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк». Постановою\~Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року\~апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року скасовано та прийнято нове рішення. У задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного суду від 17.04.2024 року справа № 185/7731/22 касаційна скарга [PERSON] , [PERSON] залишена без задоволення. Постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року залишена без змін. Позивач звертаючись до суду з даним позовом в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач при укладенні договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії свідомо та навмисно ввів його в оману щодо істотної умови кредитного договору його ціни. Вважає, що перед підписанням договору він не отримав усю необхідну інформацію, що була йому необхідна для здійснення свідомого вибору, у зв`язку з чим формування його волі як позичальника щодо укладання спірного правочину відбувалось під впливом інформації що не відповідала дійсності та створила у нього помилкове уявлення про ціну фінансової послуги. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Статтями 525,\~526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями статей 626-628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 92/07 укладено в письмовій формі, підписано сторонами та скріплено печаткою банку, тобто він є чинним. Згідно зі статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~обставин викладених\~в уточненій\~позовній заяві\~позивачзазначає\~те,\~що він\~помилився щодо\~обставин які\~мають істотне\~значення,\~а саме\~щодо отримання\~кредиту саме\~в швейцарських\~франках,\~курс якого\~з 2007-2016\~рік збільшився\~у 4,87\~рази. \~ \~ \~ \~ \~ Отже\~знаведеного\~вбачається що\~позивач не\~погоджується саме\~з економічним\~зростанням валютного\~курсу. Як вбачається з матеріалів справи при укладанні оспорюваного кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору: мети, суми та строків кредиту, умов та порядку його видачі та погашення, видів забезпечення зобов`язань позичальника, процентних ставок, порядку оплати за кредит, порядку зміни та припинення дії договору, відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання договору. Спірний договір укладений у письмовій формі, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Кредитний договір містить графік погашення кредиту. Зміст договору відповідає діючому цивільному законодавству, містить всі суттєві умови, порядок отримання і повернення кредиту, його вартість та розмір платежів. \~ \~ \~ \~ \~ Сторони\~договору без\~будь-яких\~застережень підписали\~договір,\~обумовивши відповідальність\~за його\~невиконання.\~Кредитний договір\~передбачає лише\~ті види\~відповідальності позичальника\~за його\~невиконання,\~які передбачені\~ЦК України.\~Враховуючи особливості\~кредитного договору,\~встановлені ним\~види відповідальності\~позичальника за\~невиконання договору\~є адекватними\~і такими,\~що покликані\~забезпечити добровільне\~гарантоване повернення\~позичальником отриманих\~грошових коштів\~і спонукати\~останнього до\~їх повернення\~у встановлені\~договором строки.\~При цьому\~при укладанні\~кредитного договору\~позичальник знав\~про вищезазначені\~договірні умови\~і свідомо\~погоджувався з\~ними,\~про що\~свідчить підпис\~на договорі\~без будь-яких\~зауважень чи\~застережень щодо\~його умов. Позивач також погодився з його умовами та не заперечував проти надання кредиту в іноземній валюті швейцарських франках, сплати процентів та інших платежів в іноземній валюті. Позивач самостійно та добровільно обрав АКБ «Укрсоцбанк» для укладення з ним кредитного договору серед спектру банків що надавати кредитні послуги у 2007 році. Укладаючи кредитний договір в іноземній валюті та беручи на себе певні зобов`язання сторони повинні були чітко усвідомлювати, що курс національної валюти по відношенню до іноземної валюти не є незмінним, та враховувати підвищений валютний ризик за таким кредитом. Ризик підвищення курсу іноземної валюти до гривні несе саме позичальник. Тому права позивача при укладені та виконанні кредитного договору не порушені. Крім того, протягом тривалого часу позивач виконував свої зобов`язання за кредитним договором і не вважав їх несправедливими, хоча коригування іноземної валюти стосовно національної валюти відбувались постійно. \~ \~ \~ \~ \~ Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема позивачем не спростовано, що під час укладення договору про надання кредиту він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримав кредитні кошти і протягом певного часу виконував умови кредитного договору. За встановлених судом обставин справи вбачається, що кредитний договір укладено в іноземній валюті за згодою позичальника, а зростання курсу швейцарського франку - валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для визнання кредитного\~\~договору\~недійсним, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміну курсу гривні по відношенню до швейцарського франку. Так, відповідно до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496, визначено, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема,\~до швейцарського франку, установлюється щодня. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, питання незмінності курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено. Таким чином, укладаючи спірний договір про надання кредиту в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Виходячи зі змісту статей\~\~1046,\~1054 ЦК України\~відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Враховуючи викладене суду дійшов висновку про те, що, укладаючи договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 92/07 від\~\~06 червня 2007 року в іноземній валюті та, беручи на себе певні зобов`язання, сторони\~\~чітко усвідомлювали, що курс національної валюти відносно швейцарського франку не є незмінним та існує підвищений валютний ризик за таким кредитом. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої\~статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Обставини, які б свідчили про здійснення банком нечесної підприємницької практики та про введення [PERSON] в оману, є недоведеними, зокрема, самий факт обману, наявність умислу в діях банку, спрямованого на введення позичальника в оману щодо умов кредитування, тому правові підстави\~для визнання недійсним кредитного договору на підставі зазначених позивачем\~правових норм відсутні. Відповідно до статей 3,\~17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно матеріалів справи, 26 лютого 2019 року в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії (кредитний договір) № 92/07 від 06 червня 2007 року з метою задоволення кредиторських вимог банк, в позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки, набувши право власності на іпотечне майно за оскаржуваним іпотечним договором. Шляхом набуття права власності вимоги кредитора були погашені, відтак зобов`язання по кредитному договору є припиненими у відповідності до ст. 601 ЦК України. Враховуючи що правовідносини за іпотечним договором є похідними від основного зобов`язання - правовідносини майнової поруки за іпотечним договором № 92/07 від 06 червня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» які просить припинити в судовому порядку позивач - є припиненими в силу ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» яким передбачено, що іпотека припиняється шляхом припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; або набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - відтак відсутні підстави для визнання правовідносин припиненими. Суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів відсутні, отже право,\~за захистом\~якого позивач\~звернувся до\~суду - не порушено. Заява щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом не заслуговує уваги, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за наявності порушеного права особи\~(пункт 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення»). \~ \~ \~ \~ \~ Заявлені\~позовні вимоги\~є необґрунтованими\~(недоведеними)\~і суд\~відмовляє у\~задоволенні позову\~саме з\~цієї самостійної\~підстави.\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed