Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

29 жовтня 2024 року представник позивача - адвокат Городніщева Єлизавета Олегівна, яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1722182 від 21.10.2024 року через систему «Електронний суд» звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області із позовною заявою в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48297,6 грн Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 7223542 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 12000 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту 25.10.2024. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 12000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Відповідно до умов Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується:- у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору. Відповідач не здійснював оплати на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» процентів згідно графіку платежів та не повернув тіло кредиту . Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 22.09..2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 12000 грн * 1,99% = 238,8 грн*60 календарних днів =14328 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення позивача до суду 29.10.2024 заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 12000 грн. - тіло кредиту, 21969,6 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 14328,00 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів, всього 48297,6 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, а саме: витрати за надання правової допомоги у розмірі 10 000, 00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.10.2024 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. У строк встановлений судом, відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву відповідно до якого позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення з неї заборгованості в сумі 33969,60 грн, що складається з 12000 грн - тіло кредиту та 21969,6 грн. - нараховані проценти за користування кредитом. Нарахування відсотків за 60 календарних днів з 25.07.2024 року по 22.09.2024 року в сумі 14328 грн не визнає, так як позивач не обгрунтував якими самими пунктами Договору передбачене таке нарахування, вважає нарахування відсотків на 60 календарних днів протиправним. У відзиві також вказує, що на момент укладення договору факторингу № 25.07/24-Ф та додатку № 1 до даного договору 25.07.2024 року позивач набув право вимоги до [PERSON] за договором № 7223542 від 31.10.2023 року в сумі 12000 грн. за тілом кредиту та 21969,6 грн. за нарахованими процентами за користування кредитом, саме в обсязі тієї заборгованості, яка існувала на момент її відступлення, а тому позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості в сумі 33969,60 грн. Відповідач [PERSON] також надала до суду клопотанням про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, вважає суму в розмірі 10000 грн не співмірною щодо складності справи, просила зменшити розмір судових витрат до 2000 грн. Позивачем була надана відповідь на відзив, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» зазначає, що нарахування відсотків за 60 календарних днів ( 25.07.2024 року по 22.09.2024 року) відбувалося в межах строку дії договору № 7223542 від 31.10.2023 року , визначеного п. 1.4 Договору, виходячи з умов погоджених Сторонами п. 1.5.1. Договору. Також зазначає, що внаслідок укладення договору факторингу № 25.07/24-Ф 25.07.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до останнього перейшли зобовязання, в обсязі і на умовах , що існували на мсомент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договром або законом, з у рахувамм чого відбулася заміна кредитора і Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» як новий кредитор нараховував відсотки в межах строку дії кредитного договору. Позивач вважає клопотання щодо зменшення судових витрат не обгрунтованим, так як стороною документально доведено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» були понесені витрати на правничу допомогу, розмір ганорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в дані правовідносини, вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу понесені ним як стороною. Позовні вимоги проситть задовольнити в повному обсязі. У судове засідання позивач на його представник не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 06.01.2025 року через систему «Електронний суд» надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі ( а.с 160-162) Також представником позивача 06.01.2025 року через систему «Електронний суд» була надана заява про здійснення заміни найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». На обгрунтування заяви долучене рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року щодо зміни найменування юридичної особи на ТОВ «Фінтраст Україна» ( код ЄДРПОУ 44559822), а також виписку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань сформовану 10.12.2024 року ( а.с 153-154) Ухвалою суду від 07 січня 2025 року заяву представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Городніщевої Є.О. про зміну назви позивача було задоволено та змінено назву позивача у цивільній справі № 748/4578/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Відповідач в судове засідання не зявилася, свого позицію [PERSON] виклала у відзиві на позовну заяву, з урахуванням чого суд вважає за можливе провести судовий розгляд на підставі наявних у справі матеріалів, так як їх достатнього для ухвалення законного та обгрунтованого рішення та вирішення спору по суті. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту був вчинений в електронній формі. А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 2-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 31.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 7223542 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.( а.с.30-35) Правила надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджені наказом №205-ОД директора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від 10.02.2022 року та набирають чинності з 10.02.2022 року ( а.с.47-56) Згідно з умовами укладеного Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 12000 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів ( п. 1.4 Договору); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком до Договору . Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день за застосовується в межах строку кредиту, визначеного п.1.4 Договору ( а.с.30) ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 12000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем 31.10.2023 року о 13 год 20 хв. електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3079 ( а.с.10-11) Відповідно до інформації директора ТОВ «Пейпек Україна» , наданої листом за № 20240809-2.3, вказано, що ТОВ « Пейпек Україна» ( ЄДРПОУ 44103264) надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між ТОВ «Пейпек Україна» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16 лютого 2022 року , відповідно до якого успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ТОВ «Авентус Україна» 31.10.2023 року о 13 год 21 хв. на суму 12000 грн, призначення платежу : зарахування на картку , маска картки [NUMBER] ( а.с 57-59) Судом встановлено що відповідач оплату за Кредитним договором не здійснювала, кошти на погашення заборгованості за кредитним договором Ясновською не вносилися. Відповідно до картки обліку Договору № 7223542 ( розрахунку заборгованості )за період з 31.10.2023 року по 24.07.2024 року по ноьому становить 33969,60 грн, що складається з 12000 грн - тіло кредиту та 21969,6 грн. - нараховані проценти за користування кредитом ( а.с 14-20) Як встановлено судом, із відзиву на позовну заяву, із вказаним розрахунком заборгованості відповідач [PERSON] погоджується та його не оспорює. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України). 25.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. ( а.с.65-68) Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п. 1.2. Договору Факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора права Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників (витяг) від 25.07.2024 ( а.с 24), акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторінгу № 25.07./24-Ф від 25.07.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» ( а.с 67 зворотня сторона) набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33969,6 грн, в тому числі: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21969,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 25.05.2024 року повідомило відповідача шляхом направлення на його електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору, повідомлення про відступлення права вимоги ( а.с.12) в якому заначені реквізити нового кредитора - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» для погашення заборгованості. Після передачі права вимоги фактор ( позивач) нарахував відсотки за 60 календарних днів в межах строку дії кредитного договору за період з 25.07.2024 року по 22.09.2024 року виходячи з наступного: 12000 грн * 1,99% = 238,80 грн*60 календарних днів = 14328,00 грн ( а.с 21) на умовах визначених п. 1.5.1 кредитного договору № 7223542, в межах строку його дії ( п. 1.4) Договору. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не згодна з нарахуванням відстоків за 60 календарних днів з 25.07.2024 року по 22.09.2024 року, які здійснювалися ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» після укладення договору факторингу № 25.07./24-Ф від 25.07.2024. Разом з тим, судом встановлено, що нарахування відсотків фактором ( позивачем) здійснювалося в межах строку дії укладеного електронного Договору № 7223542 про надання споживчого кредиту, строк дії якого був обумовлений п.1.4 Договору з 31.10.2023 року терміном на 360 днів. Сторонами договору була погоджена і процентна ставка в розмірі 1,99% з якої відбувалося нарахування ( п.1.5.1 Договору), а відповідно твердження відповідача щодо безпідставності такого обрахунку є необгрунтованим . Судом встановлено, що позивачем доведено факт укладання кредитного договору, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 48297,6 грн., з яких 12000 грн. - тіло кредиту, 21969,6 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 14328,00 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів, шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи. Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачкою та підлягає до стягнення. При цьому відповідачкою не спростовано надані докази і вимоги про визнання цього договору недійсним, зміни або розірвання його нею не заявлялись. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконала загальна заборгованість позичальника, перед позивачем складає 12000 грн. - тіло кредиту, 21969,6 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 14328,грн - нараховані проценти за 60 календарних днів, всього - 48297,6 грн. За встановлених обставин, вказана заборгованість на підставі ст. ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в повному обсязі. Щодо позовних вимог позивача про стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу суд зазначає таке. В зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в сумі 2422,40 грн. Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав копії Договору №26/08-2024 про надання правничої допомоги від 26.08.2024 року.( а.с.82-83), додаткова угода № 1 до договору № 26/08-2024 ( а.с 155) ордер № 1722182 від 21.10.2024( а.с.36), ордер серії АІ № 1785332 від 06.01.2025 року ( а.с 156) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю( а.с. 88) рахунку на оплату по замовленню №5387-21/10-2024 від 21.10.2024 року ( а.с.13), акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 26/08-2024 від 21.10.2024 .( а.с.22-23) згідно з яким загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, які були сплачені позивачем адвокату, становить 10000,00 грн. Відповідач надала до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000 грн, аргументуючи його тим, що сума витрат є неспівмірною із складністю справи та акцентувала увагу суду на її скрутне становище , після перенесеної у листопаді 2024 року операції та необхідністю одноосібного утримання двох дітей. Беручи до уваги подане відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу , суд враховує, що категорія справи є малозначною, представник позивача участь в судових засіданнях не примав, беручи до уваги фінансовий стан відповідача та стан її здоровя , виходячи з критерію обєктивності та співмірності, вважає за доцільне зменшити розмір витрат на правничу допомогу . Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на правову допомогу в розмірі у сумі 5000,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами статті 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню стороною відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved