Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем по справі перебувала в цивільному шлюбі з 2009 року, в період з 2020 року по 2024 рік в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач аліменти нікому не сплачує, утриманців не має. В зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 11.12.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує і просить задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що діти проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.11.2024 року. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки директора КЗ «Лозівський ліцей №4» від 21.11.2024 за №01-22, [PERSON] , [INFO] , навчається в 9-В класі КЗ «Лозівський ліцей №4» Лозівської міської ради Харківської області. Згідно довідки директора КЗ «Лозівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №11» від 21.11.2024 за № 01-19/36, [PERSON] , [INFO] є вихованцем даного закладу, середньої групи №6. Зарахований з 10.02.2023 року. На даний час здобуває дошкільну освіту за дистанційною формою навчання. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи надані позивачем докази та зазначені нею обставини, враховуючи, що відповідач не спростував повідомлені позивачем обставини наявності у нього можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, також приймаючи до уваги, що відповідач як батько неповнолітніх дітей повинен утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, доказів протилежного відповідачем не надано, в поданій заяві, відповідач не заперечував проти задоволення позову та розміру аліментів, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, рівень матеріального забезпечення платника аліментів, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітніх дітей на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 10.12.2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: approved