Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

07.10.2024\~до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся представник позивача МТСБУ - адвокат Лисенко М.П. з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ відшкодування шкоди в порядку регресу, пов?язаних з регламентною виплатою в розмірі 87 632,23 грн.,\~\~вартості послуг експерта у розмірі 1 639,76 грн. та судового збору у розмірі\~3028 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.10.2021 о 16:55 год. за адресою: м.Харків, вул.Залютинська, 14/1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Renault Clio», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу «Renault», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 15.02.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність \~\~відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] на момент настання страхового випадку була застрахована в ПАТ «СК «Еталон» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ЕР №206437876). Відповідно до\~Закону України №1961-IV\~потерпілий повідомив позивача про настання ДТП та надав останньому всі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 1961-IV. Позивач\~МТСБУ\~визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до Звіту №1258 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault», д.н.з. « [NUMBER] » становить 100\~126,05 грн. Позивач\~МТСБУ виконуючи вимоги ст. 41 Закону України № 1961-IV, на підставі довідки №1 від 02.02.2023 та наказу №3/2578 від 07.02.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому [PERSON] в загальному розмірі 87\~632,23 грн. Також позивачем МТСБУ понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1\~639,76 грн. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 89\~271,99 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 89\~271,99 грн. Ухвалою суду від 11.10.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які 14.10.2024 позивачем усунено (а.с.44-85). Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 17.10.2024 вищевказану цивільну справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження\~з викликом сторін (а.с.86). Представник позивача МТСБУ - адвокат Лисенко М.П., який діє на підставі довіреності №6-01/254 від 31.01.2024, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 95-96). Частиною 3 ст.\~211\~ЦПК\~України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки на його зареєстроване місце проживання, яка відповідно до трекінгу статусу відстеження Укрпошти була повернута працівниками пошти з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «закінчення терміну зберігання», про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього на адресу суду не надходило, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених\~постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п.4 ч.8\~ст. 128 ЦПК України\~вважається, що судова повістка відповідачу вручена 02.11.2024, 26.11.2024, 29.12.2024. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до ч. 3 ст.\~131\~ЦПК\~України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно\~статті 280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. 15.01.2025\~ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 5 ЦПК України\~закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~ст.12 ЦПК України\~та відповідно до ч.ч.1,5 та 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого\~1975\~року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» ( Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України\~зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено,\~ що 22.10.2021 о 16:55 год. за адресою: м.Харків, вул.Залютинська, 14/1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Renault Clio», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу «Renault», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 15.02.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (зворотн. а.с. 52-53). Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.10.2021\~за №206437876 страхувальником автомобіля «Renault», д.н.з. « [NUMBER] » є СК «Еталон» (а.с. 38, зв.а.с.64). На момент настання страхового випадку, цивільно-правова відповідальність \~\~відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «Renault Clio», державний номерний знак « [NUMBER] », не була застрахована ані за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ані за договором міжнародного страхування «Зелена карта». 23.10.2021 [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 22.10.2021 за участі транспортного засобу\~«Renault», державний номерний знак « [NUMBER] », яким керував водій [PERSON] та транспортного\~«Renault Clio», державний номерний знак « [NUMBER] »,\~під керуванням водія [PERSON] та з\~заявою про виплату страхового відшкодування\~(а.с.26, 17-19). Згідно звіту з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля №1258 від 05.12.2021, ринкова вартість автомобіля «Renault ZOE», державний номерний знак « [NUMBER] », номер кузову [NUMBER] , 2017 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 22.10.2021, до настання пошкоджень складає 532\~622,16 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault ZOE», державний номерний знак « [NUMBER] », номер кузову [NUMBER] , 2017 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 22.10.2021 складає 100\~126,05 грн. з урахуванням ПДВ на складові частини, коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля, що підлягають заміні - 0,0, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля «Renault ZOE», державний номерний знак « [NUMBER] », номер кузову [NUMBER] , 2017 року виготовлення, пошкодженого у наслідок ДТП 22.10.2021 складає 100\~126,05 грн. з урахуванням ПДВ на складові частини (зворотн. а.с.54-63, 69-85). Позивач\~МТСБУ, виконуючи вимоги ст. 41 Закону України № 1961-IV, на підставі довідки №1 від 02.02.2023 та наказу №3/2578 від 07.02.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому [PERSON] в загальному розмірі 87\~632,23 грн. (а.с.38). Факт зазначеної виплати підтверджується платіжною інструкцією №822628 від 08.02.2023 (а.с. 39). Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у\~випадках, визначених статтею 41 цього Закону. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 1\~439,76 грн. (а.с.40, 50,68). Факт зазначеної виплати підтверджується платіжною інструкцією №1108231 від 16.12.2021 (а.с. 40). Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи складає 89\~271,99 грн. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст.\~1187\~ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня\~2020\~року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888в18). 3 огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті\~1166\~ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (в тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті\~1187\~ЦК України, пункт 1 частини другої статті\~1167\~ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті\~1187\~ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки (постанова Верховного Суду від 05 жовтня\~2022\~року у справі № 208/4598/21). Разом з тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов?язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня\~2020\~року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598с18), від 07 жовтня\~2020\~року у справі №742/637/19 (провадження № 61-320с20), від 26 квітня\~2022\~року у справі №184/1461/20-ц (провадження № 61-14226cв21). Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки може наставати і без вини її заподіювача. Тобто особа, яка заподіяла шкоду джерелом підвищеної небезпеки, відповідає також за випадкове її заподіяння (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що діяльність Відповідача з керування джерелом підвищеної небезпеки завдала шкоду - матеріальні збитки Потерпілому [PERSON] , що підтверджується доказами по справі. Відповідач не надав суду доказів зворотнього, а саме: доказів наявності непереборної сили або умислу потерпілого, у зв`язку з чим відповідач [PERSON] має нести цивільну відповідальність за матеріальні збитки, завдані Потерпілому незалежно від того, чи були його дії протиправними. Відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. За змістом статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 993\~ЦК України\~закріплено,\~що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивачем 07.02.2023 була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана [PERSON] . Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена водієм транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, оскільки Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснено [PERSON] виплату за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивач набув право вимоги у порядку регресу. За таких обставин, позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь МТСБУ судовий збір, сплачений відповідно до платіжної інструкції № 984942 від 01.10.2024 в розмірі 3 028 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13). На підставі викладеного,

Outcome: approved