Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

У травні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що указом Президента України від 3 жовтня 2018 року їй було присвоєно почесне звання "Заслужений вчитель України". У період з 7 жовтня 2014 року по 12 жовтня 2020 року вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем, обіймаючи посаду методиста інформаційно-методичного центру. Позивачка зазначає, посилаючись на положення постанов Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 та від 30 серпня 2002 року №1298, що особам, які працюють на посаді методиста, за почесне звання "Заслужений вчитель України" передбачена надбавка в розмірі 20% від посадового окладу. За весь час перебування у трудових відносинах із відповідачем після присвоєння почесного звання їй ця надбавка не виплачувалася. Щодо строків звернення до суду позивачка зазначила, що загальна позовна давність продовжувалася на строк дії карантину, а її перебіг було зупинено на період дії воєнного стану. Таким чином, позовна заява подана в межах строків позовної давності, встановлених приписами Цивільного кодексу України. Позивачка просить: -Визнати дії відповідача щодо ненарахування та невиплати їй надбавки в розмірі 20% від посадового окладу (ставки заробітної плати) неправомірними. -Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй надбавку в розмірі 20% від посадового окладу (ставки заробітної плати) за період з 3 жовтня 2018 року по 12 жовтня 2020 року з урахуванням усіх обов`язкових відрахувань та відображення цих виплат у звітній документації. У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився, зазначивши, що у вказаний період позивачка працювала вчителем історії в комунальній установі "Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №12 імені Б. Берестовського" в місті Суми. У цьому комунальному закладі позивачка отримувала підвищення посадового окладу в розмірі 20% за почесне звання. Позивачка також працювала на посаді методиста інформаційно-методичного центру, тобто в органах управління освітою. Положення про почесні звання України, затверджене Указом Президента України від 29 червня 2001 року №476, чітко розмежовує почесні звання. Зокрема, звання "Заслужений працівник освіти України" присвоюється працівникам органів управління освіти і навчальних закладів, а звання "Заслужений вчитель України" вчителям, викладачам та іншим педагогічним працівникам навчальних закладів системи загальної середньої освіти. Посилаючись на підпункт 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298, відповідач зазначає, що надбавки за почесне звання встановлюються, якщо діяльність за профілем збігається з наявним почесним званням. Робота на посаді методиста інформаційно-методичного центру управління освіти і науки Сумської міської ради за профілем не збігається з почесним званням "Заслужений вчитель України". Відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 8 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 22 листопада 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених у позові підстав. Додатково пояснила, що визнає ту обставину, що позивач у спірному періоді працювала на посаді вчителя історії за сумісництвом. Стосовно строків звернення до суду зазначила, що протягом тривалого періоду намагалась врегулювати спірне питання у позасудовий спосіб. У подальшому введені карантинні обмеження і воєнний стан перешкоджали їй звернутися до суду. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову з підстав, зазначених у відзиві. Додатково пояснила, що позивачка працювала за сумісництвом вчителем історії у школі, там отримувала надбавку за почесне звання. Посада методиста інформаційно-методичного центру не відноситься до посад педагогічних працівників, тому підстави для виплати їй надбавки відсутні. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників, суд встановив, що позивачка у період з 7 жовтня 2014 року по 12 жовтня 2020 року працювала на посаді методиста інформаційно-методичного центру управління освіти і науки Сумської міської ради, що підтверджується копією трудової книжки. Указом Президента України від 3 жовтня 2018 року №300/2018 їй присвоєно почесне звання "Заслужений вчитель України", що підтверджується копією посвідчення. У період із дати присвоєння почесного звання до дати звільнення відповідачем не виплачувалася позивачці надбавка за це звання, що не заперечується сторонами у справі. 30 листопада 2023 року позивачка звернулася до відповідача з вимогою повідомити причини ненарахування та невиплати їй надбавки за звання "Заслужений вчитель України". Листом від 29 грудня 2023 року відповідач повідомив, що робота на посаді методиста інформаційно-методичного центру за профілем не збігається з почесним званням. У спірний період позивачка також працювала на посаді вчителя історії у комунальній установі "Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №12", і ця обставина не заперечується сторонами. У 2019 та 2020 роках вона за місцем роботи отримувала надбавку в розмірі 20% від посадового окладу як особа, яка має звання "Заслужений вчитель України". Ця обставина підтверджується копіями наказів. Згідно\~ст.\~43\~Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до\~статті 115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1\~ст.\~21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Указом Президента\~України №300/2018\~від 03.10.2018\~присвоєно почесне\~звання «Заслужений\~вчитель України»\~ [PERSON] \~учительці комунальної\~установи "Сумська\~загальноосвітня школа\~IIII\~ступенів №\~12\~імені Б.Берестовського"\~Відповідно до\~ п.п.\~2\~«б» п.\~3\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№1298\~від 30.08.2002\~«Про оплату\~праці працівників\~на основі\~Єдиної тарифної\~сітки розрядів\~і коефіцієнтів\~з оплати\~праці працівників\~установ,\~закладів та\~організацій окремих\~галузей бюджетної\~сфери» установлено\~ надбавки працівникам: за почесні звання України, СРСР, союзних республік СРСР "народний" - у розмірі 40 відсотків, "заслужений" - 20 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати);. Надбавки за почесні та спортивні звання встановлюються працівникам, якщо їх діяльність за профілем збігається з наявним почесним або спортивним званням. За наявності двох або більше звань надбавки встановлюються за одним (вищим) званням. Відповідність почесного або спортивного звання профілю діяльності працівника на займаній посаді визначається керівником установи, закладу або організації. Відповідно до\~п.9\~ Положення\~про почесні\~звання України,\~затвердженого Указом\~Президента України\~від 29\~червня 2001\~року N\~476/2001 почесні звання присвоюються: "Заслужений вчитель України" - вчителям, викладачам та іншим педагогічним працівникам навчальних закладів системи загальної середньої освіти всіх типів за досягнення значних успіхів у навчанні і вихованні учнівської та студентської молоді. "Заслужений працівник освіти України" - організаторам освіти, працівникам органів управління освітою і навчальних закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам навчальних закладів за значні досягнення в розвитку освіти, успіхи у професійній діяльності, підготовці висококваліфікованих кадрів. Відповідно до абз. 3 Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 1298 до посад педагогічних працівників віднесені: Вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач-дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації. Зі змісту Указу Президента України №300/2018 вбачається, що позивачці почесне звання «Заслужений вчитель України» присвоєне як учительці КУ "Сумська ЗОШ IIII ступенів № 12 імені Б.Берестовського", тобто саме як працівнику закладу середньої освіти. Враховуючи п.9 Положення про почесні звання України, затвердженого Указом Президента України від 29 червня 2001 року N 476/2001 почесне звання "Заслужений вчитель України" присвоюється педагогічним працівникам саме навчальних закладів системи загальної середньої освіти. Управління освіти і науки Сумської міської ради не є навчальним закладом та не входить до структури закладів загальної середньої освіти. Відтак, посада методиста у вказаному управлінні не може бути визнана такою, що збігається за профілем з наявним почесним званням. Враховуючи викладене, у відповідача були відсутні правові підстави для виплати позивачу надбавки за почесне звання. Крім того, позивачкою пропущено строк звернення до суду з позовом, визначений ст. 233 КЗпП України, що є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України у редакції, яка була чинна на час звільнення позивачки у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у редакції, яка чинна з 19.07.2022 працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).\~ Як зазначалось вище, 12 жовтня 2020 року позивачка була звільнена з роботи і у цей день, тобто у останній робочий день розпочався строк звернення до суду із даним позовом який, у редакції ст. 233 КЗпП України, яка була чинна на час звільнення, не був обмежений. Відповідо до ч. 1 Глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено на всій території України карантин з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року. Враховуючи положення наведених норм строк звернення до суду позивачки закінчився через три місяці після відміни карантину, тобто 30 вересня 2023 року. До суду позивачка звернулась у травні 2024 року, тобто з пропуском строку. В обґрунтування причин поважності пропуску такого строку представник позивачки у судовому засіданні вказував на сподівання позивачки врегулювати питання виплати надбавки у позасудовому порядку, а також наявність карантинних обмежень та введений воєнний стан. Вказані обставини не є поважними, оскільки як вбачається з матеріалів справи з питання виплати такої надбавки позивачка зверталась до відповідача у листопаді 2023 року, їй у грудні 2023 року була надана відповідь, а до суду позивачка звернулась лише 30 травня 2024 року, тобто через 5 місяців після отримання відмови. Сам по собі факт введення воєнного стану за відсутності інших доводів, які б перешкоджали внаслідок такого стану звернутися до суду також не може бути підставою для поновлення строку.

Outcome: dismissed