Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

13.11.2024\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просила стягнути\~з відповідача\~на її\~користь,\~як особи\~з інвалідністю\~аліменти в\~розмірі 8000,00\~грн щомісячно,\~але не\~менше ніж\~1/6\~частини заробітку,\~починаючи з\~дня звернення\~до суду. Свої вимоги мотивувала тим, що у період шлюбу з відповідачем позивач набула інвалідність ІІ групи. Крім того, за час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18.10.2019 шлюб між сторонами було розірвано. Позивач не працює, отримує пенсію по інвалідності, додаткових джерел доходу не має, кошти, які відповідач надає в якості аліментів спрямовані виключно на утримання неповнолітньої доньки, повторний шлюб позивач не укладала, не взмозі забезпечити себе самостійно, тому потребує матеріальної допомоги. Ухвалою судді від 18 листопада 2024 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.\~\~\~\~\~ Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, вказує, що зі змісту позову неможливо встановити, на яких умовах позивачу було встановлено пенсію, чи може вона працювати на певних роботах чи взагалі не може працювати. Крім того, з позову неможливо встановити, який розмір пенсії отримує позивач і чи цей розмір є більшим чи меншим прожиткового мінімуму на непрацездатну особу встановлену законодавством станом на 01 січня 2024 року. Аналізуючи норми пенсійного законодавства вважає, що розмір пенсії позивача, як інваліда ІІ групи забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність і позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач сплачує аліменти на дитину. Також, представником відповідача подана заява про застосування строків позовної давності, оскільки шлюб між сторонами було розірвано 18.10.2019 року, тому вважає що строк позовної давності сплив 18.10.2022 року. Позивачем у встановлений судом строк не надано відповідь на відзив. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.1-3 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2024 від 29.10.2024 ч.4 ст.75 Сімейного кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України, а саме та, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, на час розгляду справи положення даної норми закону не діють. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18.10.2019 року (а.с.10). Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10.04.2023 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.03.2023 (а.с. 11). Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 15.02.2012 року, [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 2 групи загального захворювання по зору (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Як слідує з наданої копії посвідчення [PERSON] є інвалідом 2 групи, їй призначена пенсія по інвалідності довічно, вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10.04.2023 [PERSON] перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2300 грн в місяць. Відповідно до частин 1-3 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалась на те, що працює та отримує пенсію по інвалідності, додаткових джерел доходів не має, а аліменти витрачає повністю на утримання дитини. Необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини. Отже, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, які передбачені частиною 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу відповідно до ст. 75 СК України. Призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів на утримання непрацездатної дружини слід враховувати як потребу у матеріальній допомозі, так і здатність другого з подружжя надавати таку матеріальну допомогу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує і ту обставину, що позивач отримує пенсію по інвалідності, аліменти на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на розмір аліментів 8000 грн, які підлягають стягненню з відповідача, позивач не довела необхідності саме в отриманні даної суми. Відповідач служить в ЗСУ, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням потреб позивача, враховуючи, що відповідач проходить службу в ЗСУ, має сталий дохід, сплачує алімети на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання колишньої непрацездатної дружини в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на час інвалідності [PERSON] , оскільки такий розмір аліментів буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, та не покладе надмірний тягар на нього, і захистить право позивача на утримання, визначене законом, забезпечивши баланс майнових інтересів як позивача, так і відповідача. Інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це (ч.1, 3 ст.79 СК України). Відповідно до ч.1,3 ст.82 Сімейного кодексу України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Право одного з подружжя на утримання припиняється у випадках, передбачених статтями 83, 85, 87 і 89 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial