Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулася представник позивачки [PERSON] -\~адвокат Хмарук\~Ю.М. В обґрунтування позову зазначає, що з 30.08.2009 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис №106). Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що шлюбне життя між сторонами не склалося, оскільки в них різні погляди на подружнє життя. Вказує, що з вересня 2021 року фактично шлюбні відносини між ними припинені. Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного побуду не мають, а тому сторони не вбачають потреби надалі зберігати шлюбні відносини між собою. Подальшого змісту підтримувати сімейні відносини позивачка не вбачає, на примирення не згідна, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Спору щодо поділу майна між ними немає. Просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 12.12.2024 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис №106), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.2009 року. Під час\~шлюбу у\~сторін народився\~син [PERSON] ,[INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.01.2010 року. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 11.12.2024 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] та згідно відмітки в паспорті позивачки зареєстроване місце її проживання : [ADDRESS] . З доводів представника позивачки судом встановлено, що сторони з вересня 2021 року проживають окремо один від одного, що відповідачем не заперечується. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки разом вони як сім`я не проживають, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 04.12.2024 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн., які було сплачено позивачкою при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст.105, 110 СК України,

Outcome: approved