Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який був розірваний 26 липня 2004 року. Від цього шлюбу народився син [PERSON] . З вересень 2004 року позивачка [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю. Разом з тим, він весь час був зареєстрований у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , однак фактично з 2004 року там не проживав. З 28 серпня 1995 року по 14 травня 2021 року [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ. У період з вересня 2004 року до 2010 року вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належала позивачці на праві власності та надалі була нею продана. 16 лютого 2010 року її мати придбала чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] , а 26 жовтня 2017 року частину цієї квартири було подаровано позивачці. У шлюбних відносинах між нею та [PERSON] народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка також зазначає, що факт проживання [PERSON] з позивачкою підтверджується цілим рядом доказів: листуванням з офіційними установами та довідками, медичними документами; листом з санаторію «Женева» м. Трускавець від 15 грудня 2015 року; рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 листопада 2016 року, яким надано дозвіл [PERSON] на встановлення металевого гаражного боксу в районі багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] ; листом МКП «АБС» від 08 липня 2022 року щодо підтвердження належності гаража; листом Департаменту земельних ресурсів Вінницької міської ради від 02 жовтня 2020 року, яким надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою за цією адресою. У цих документах місцем проживання [PERSON] зазначено: [ADDRESS] . Позивач також зазначає, що [PERSON] був за заявою її матері внесений до особового рахунку по цій квартирі без реєстрації та як учасник бойових дій отримував пільги щодо оплати комунальних послуг, які поширювалися і на членів сім`ї (тобто на неї і на дітей). Також позивач вказує, що вона із [PERSON] спільно брали активну участь у вихованні їх спільних дітей, забезпечували їх. Крім того вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом їздили на відпочинок, робили ремонти, вели спосіб життя притаманний подружжю, а важливі сімейні придбання здійснювали по черзі. В деяких випадках [PERSON] пересилав її кошти, а деколи навпаки. Після повномасштабного вторгнення з кінця лютого 2022 року [PERSON] ніс службу у військові частині [NUMBER] , 3 взводу 3 роти. [INFO] під час штурмових дій він отримав поранення від яких в подальшому помер. [PERSON] проходив лікування спочатку в м. Харкові, а згодом був переведений до м. Києва. Увесь час протягом лікування вона перебувала з чоловіком. Свідоцтво про смерть [PERSON] було видано їй та вона отримала сповіщення про смерть, а також здійснювала організацію та несла витрати по похованню останнього. В журналі обліку бойової підготовки 3 взводу [NUMBER] роти ВЧ [NUMBER] на 2023 рік та у військову квитку [PERSON] значиться одруженим та проживаючим за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що вона претендує на частку одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця на яку мають право члени сім`ї, а тому просить встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та [PERSON] , який помер [INFO] , у період з вересня 2004 року по день його смерті, тобто до [INFO] (а.с.1-8, том 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2024 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження та до участі в справі залучені треті особи: Міністерства оборони України, [INFO] , Орган опіки та піклування Вінницької міської ради (а.с.70). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали, про що подали відповідні заяви. [PERSON] в своїй заяві також зазначив, його мати [PERSON] дійсно проживала з його батьком [PERSON] протягом його життя однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Проживати разом батьки починали ще до його народження, приблизно з 2004 року. Батьки всі сімейні проблеми вирішували спільно, господарювали разом, спільно купували все для побуду, для його з братом навчання та розвитку та для інших потреб сім`ї. Сім`єю вони також багато подорожували. Мати постійно супроводжувала батька під час лікування після отримання ним поранення (а.с.89, том 1). Відповідач [PERSON] в своїй заяві про визнання позову зазначила, що [PERSON] дійсно проживала з її сином [PERSON] з осені 2004 року по день його смерті [INFO] однією сім`єю, хоча шлюб між ними не був зареєстрований (а.с.91, том 1) 25 вересня 2024 року відповідач [PERSON] через свого представника надіслав на адресу суду відзив та просив в задоволенні позову відмовити. Вказував, що він не погоджується, що [PERSON] з вересня 2004 року проживала однією сім?єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який є його батьком, оскільки він не був обізнаний про вказані обставини. Крім того, його батько [PERSON] жодного разу не запрошував його як до квартири [ADDRESS] , так і до квартири [ADDRESS] . Взагалі батько проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] в гуртожитку, що в свою чергу ставить під сумнів факт його проживання у зазначеній квартирі. Водночас зазначає, що він постійно підтримував зв`язок з батьком [PERSON] , відносини у них були теплі та довірливі. [PERSON] допомагав йому матеріально, надавав підтримку. В свою чергу він навідувався до батька на роботу у відділення поліції, де навіть одного разу ночував з ним на зміні. З часу, як батько приступив до служби в ЗСУ, останній бачився із ним кожної ротації. Про наявність у батька двох дітей від іншої жінки він був обізнаний. Також, він неодноразово чув від батька, що він дуже любить своїх синів, однак з їхньою матір`ю в нього лише дружні стосунки, проте ніяк не шлюбні. Тому, із зазначених підстав, його батько не одружувався з позивачкою і не планував цього робити. При цьому відповідач вказує, що він навіть не знав імені жінки, від якої в його батька є двоє дітей, а померлий [PERSON] жодного разу не згадував у розмовах із ним про позивача. В свою чергу, відповідач цікавився лише братами [PERSON] та [PERSON] . Батько навідував своїх дітей, допомагав їм, часто залишався на ніч у них вдома аби більше часу провести з дітьми. Вважає, що долучені стороною позивача: конверти, отриманні [PERSON] з листами від офіційних установ, медичні документи, листи та інші докази, долучені до матеріалів справи, свідчать про використання останнім адреси позивача для листування, але жодним чином не підтверджують факт їхнього спільного проживання. Також відповідач зазначає, що факт виховання спільних дітей, жодним чином не пов`язаний з фактом спільного проживання позивачки з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу. При цьому, вказує, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Що стосується наданих фото, відповідач зазначає, що вказані докази не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також зазначає, що кошти на організацію поховання [PERSON] збирали його родичі. Стверджує , що вказане вище свідчить про те, що позивачка не надала достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання її разом з [PERSON] (а.с.112-118). 01 жовтня 2024 року [PERSON] надала відповідь на відзив та зазначила, що дійсно померлий ніколи не запрошував відповідача [PERSON] до них додому. Позиція [PERSON] зводилась до того, що з сином він обов`язково спілкується та бачиться, але на «нейтральній території». При цьому, він завжди знаходив час для старшого сина [PERSON] , навіть коли приїздив з фронту в короткі відпустки. Вона завжди узгоджувала з померлим їхні плани таким чином, щоб залишився час на зустріч батька з сином. Проте, відсутність у відповідача [PERSON] інформації про місце проживання батька не є доказом його проживання чи не проживання за певною адресою. Щодо правових висновків, на які посилається сторона відповідача у відзиві, то вказані висновки стосуються здебільшого правовідносин спадкування. Крім того, зазначає, що нею надано велику кількість доказів, які майже не прокоментовані та не спростовані відповідачем, а лише вказано, що це свідчить про використання [PERSON] адреси позивача. Однак, стверджує, що надані докази в сукупності підтверджують спільне проживання її та [PERSON] , ведення спільного господарства та спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків. При цьому звертає увагу, що у наданих документах адресою [PERSON] вказувалась саме її адреса, є підтвердження, що [PERSON] був внесений в особовий рахунок без реєстрації за її адресою, він перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право пільги, як учасник бойових дій та разом з нею та синами користувався пільгами на житлово-комунальні послуги в межах встановлених норм споживання згідно діючого законодавства за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] . Також зазначає, що вони неодноразово купували побутова техніку, товари для ремонту, надавши додатково ряд доказів, неодноразово разом їздили за кордон на відпочинок, на її ім`я [PERSON] видав довіреність. Додатково звертає увагу, що фотографії є лише кольоровою ілюстрацією до решти доказів, що надаються для підтвердження позовних вимог. Щодо витрат на поховання та організацію похорон, то вказує, що твердження [PERSON] не підтверджується жодними доказами. При цьому, зазначає, що родичі збирали та передавали деякі кошти на лікування [PERSON] , але не на його поховання (а.с.135-138, том 1). Відповідач [PERSON] правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався. Міністерство оборони України через систему «Електронний суд» надало письмові пояснення та зазначило, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є: факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. Тому для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу слід враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні цьому поняттю, а при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Разом з тим, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia (а.с.104-105, том 1). [INFO] як третя особа також через систему «Електронний суд» надав свої письмові пояснення та зазначив, що право на отримання одноразової допомоги у разі смерті (загибелі) військовослужбовця мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, зазначені в Сімейному кодексі України. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Щоб встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу слід враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні цьому поняттю. Разом з тим, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд (а.с.168-169, том 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) витребувано з органу ДРАЦС інформацію щодо можливої державної реєстрації шлюбів чи їх розірвань [PERSON] (а.с.198). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницького області від 23 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.194). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницького області від 23 жовтня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до положень ст.222 ЦПК України клопотання сторони відповідача про долучення доказів залишене без розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовнйі заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник Органу опіки та піклування при ухваленні рішення покладався на думку суду. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали, про що надали відповідні заяви в яких також просили розгляд справи провести в їх відсутність. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що він знайомий з сім`єю [PERSON] з 2011 року ( [PERSON] , дружина [PERSON] , позивачка по справі, 2 сини та мати позивачки), так як він разом працював з [PERSON] і проживає в будинку напроти по пр. Космонавтів в м.Вінниці. Вони постійно спілкувались, він бував неодноразово у них вдома, допомагали один одному у побуті, перевозили меблі, навіть за 2 місяці до смерті [PERSON] , коли останній, перебуваючи у відпустці, робив у себе ремонт, допомагав йому переносити речі в квартиру (холодильник). В підвалі цього будинку вони складали шини для машин, збиралися та проводили разом час у дворі по сусідству по [ADDRESS] , в гаражах. Коли разом повертались з роботи додому [PERSON] йшов до [PERSON] , купляв продукти та привозив їх з села. Також вони сім`ями проводили разом дозвілля та відпочивали, зокрема їздили в Трускавець. Пам`ятає, що [PERSON] на його ім`я пересилав поштову посилку з дарунком від нього для [PERSON] , свідок передавав її дітям [PERSON] . Свідок знав, що у [PERSON] є син [PERSON] , але особисто з ним не був знайомий та ніколи його не бачив. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] показала, що вона є подругою позивачки та знає [PERSON] і [PERSON] ще з молодих років, [PERSON] була свідком на її весіллі. Їй відомо, що десь у вересні 2004 року [PERSON] і [PERSON] з`їхались жити разом. Спочатку вони жили по [ADDRESS] , потім переїхали на « [PERSON] ». Їхні сім`ї багато різних свят та заходів проводили разом, їхні діти зростали разом, займались в одній хореографічній школі, ходили на концерти. [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство, спільно відпочивали, спільно їздили у Київ, до дітей за кордон, в Карпати. Пам`ятає як в 2012 році [PERSON] , [PERSON] з дітьми, будучи проїздом, зупинялись у них на ночівлю в Криму. Вже під час війни [PERSON] та [PERSON] , після приїзду з відпочинку, заходили до свідка, обговорювали придбання собі побутових речей, робили ремонт. Позивачка розсказувала свідку про наявність у [PERSON] сина [PERSON] , але на спільних святах його ніколи не бачила. Свідок [PERSON] показав, що знає [PERSON] ще з початку 2000 років, вони спільно служили в органах внутрішніх справ, а більш тісніше познайомилися, коли спільно служили в службі охорони адмінбудинку міськвиконкому (2000 - 2005 роки). Позивачку знає з 2003-2004 року, вона працювала у магазині «Канцтовари», що розміщений в будівлі міськвиконкому. Пам`ятає як у 2004-2005 році допомагав [PERSON] перевозити речі з найманої ним квартири по [ADDRESS] на нову адресу проживання по [ADDRESS] , де жила позивачка. Свідок допомагав [PERSON] робити ремонт в цій квартирі. Вони в той час часто зустрічалися, іноді спільно святкували дні народження, допомагав [PERSON] у селі, де жили його батьки (Калинівський район). Про те, що [PERSON] та [PERSON] не мали зареєстрованого шлюбу не знав, вони були як подружжя, у них все було спільно. Свідок [PERSON] показав, що з позивачкою він в 2008 році працювали в одній організації, а з [PERSON] познайомився в 2010 році, коли допомагав переїжджати їм на квартиру по [ADDRESS] . З 2014 року вони більш тісніше почали спілкуватися, часто разом сім`ями відпочивали. Вони ( [PERSON] та [PERSON] ) вели себе як подружжя, мали спільні бюджет, витрати. Про те, що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі дізнався в 2018 року при спільній поїздці за кордон. За весь час знайомства з [PERSON] знав лише про його сім`ю з [PERSON] та двома дітьми. Про сина [PERSON] він не знав і [PERSON] йому про нього не розповідав. Також зазначив, що під час лікування [PERSON] в госпіталі позивачка весь час перебувала біля нього. Старша донька свідка проживає в м.Києві, недалеко від лікарні, де знаходився [PERSON] , і також допомагала позиваці в побутових питаннях, зокрема займалась питанням придбання необхідних ліків через волонтерів. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки, показала, що вона переїхала у будинок в 2012 році та помітила [PERSON] як одного з перших своїх сусідів через його поліцейську форму, завжди привітного та ввічливого у спілкуванні. Коли позивачка стала головою ОСББ [PERSON] допомагав у вирішенні технічних питань та ремонту по будинку. Коли почалася війна він займався облаштуванням місцевого укриття у підвалі будинку для його мешканців, яким надалі користувались під час повітряних тривог і де вона теж спілкувалась з [PERSON] . Вона бачила як [PERSON] з дітьми їздив на вулиці на велосипеді, як всією родиною, в тому числі і позивачка, приїжджали додому на машині, як він приходив додому в обідній час, ввечері, йшов вранці. Вона була свідком як [PERSON] з [PERSON] робили разом ремонт та закупляли будівельні матеріали. Свідок за характером своєї професії також спілкувались з [PERSON] та [PERSON] з приводу ремонту. Навіть коли останній раз [PERSON] приїздив у відпустку і робив ремонт на кухні, то вони радились зі свідком щодо використання матеріалів. Вони залишали їй ключі від квартири та вона, маючи їх, передавала [PERSON] документи та необхідні речі для [PERSON] під час перебування останнього у лікарні. Свідок [PERSON] , який є рідним братом по матері [PERSON] , показав, що майже 20 років [PERSON] та [PERSON] гій постійно проживали разом. Спочатку вони проживали по вул. Нєкрасова, де свідок часто в них ночував. Згодом переїхали на пр. Космонавтів. Свідок бував в них гостях, брат приїжджав в село частіше з дітьми, іноді з [PERSON] , а вже під час війни у гості приїздила сама [PERSON] , з тещею і дітьми. [PERSON] з [PERSON] допомагали їм з ремонтом вікон. Після поранення [PERSON] свідок разом з [PERSON] їздили в госпіталь до брата в Харків, а після його переведення - в Київ, де позивачка і залишилася його доглядати. Додатково відмітив, що [PERSON] ніколи не приїжджав до матері разом з [PERSON] і, як відомо свідку, [PERSON] до бабусі приїжджав сам лише два рази і це було до смерті [PERSON] , а після смерті [PERSON] почав приїжджати кожного тижня та агітувати проти позивачки. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що з 07 жовтня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрований шлюбі, який був розірваний 26 липня 2004 року (довідка ВДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Київ) № 2572-28.28-35 від 01 листопада 2024 року та копія актового запису про розірвання шлюбу №896 від 26 липня 2004 року, а.с.202-203, т. 1). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є їх сином. Ця обставина сторонами не заперечуються. [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22 квітня 2009 року та серії [NUMBER] від 01 листопада 2011 року, а.с.13-14, том 1). З копії витягів з реєстру Вінницької територіальної громади №2024/008189774, №2024/008189893 та №2024/008189857 від 10 липня 2024 року слідує, що [PERSON] , [PERSON] з 19 березня 2010 року, а [PERSON] з 08 листопада 2011 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17, том 1). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 14 грудня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І. А. та біржового контракту №880 на купівлю-продаж нерухомості, виданого 04 грудня 1997 року Вінницькою товарною універсальною біржою, належала на праві власності квартира [ADDRESS] , яка була відчужена нею 16 лютого 2010 року (а.с.21, том 1). Позивачка [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] (копія договору дарування частки квартири, посвідченого 26 жовтня 2017 року державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В. С., зареєстрованого в реєстрі за №2-1728, а.с.22, том. 1). Особовий рахунок по цій квартирі відкритий на [PERSON] , матір позивачки. Як слідує з довідки ОСББ «Космонавтів-№26» від 08 вересня 2021 року до складу її сім`ї входять: власник [PERSON] , донька [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] (а.с.23-24, том 1). [PERSON] , [INFO] , внесений до цього особового рахунку без реєстрації згідно заяви [PERSON] від 04 грудня 2015 року (довідка МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» №05-21/834 від 12 липня 2024 року, а.с.42, том 1). З акту про фактичне проживання особи без реєстрації від 12 липня 2024 року слідує, що [PERSON] проживав фактично без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 19 березня 2010 року разом з дружиною [PERSON] , синами [PERSON] та [PERSON] та тещею [PERSON] ( а.с.25, том 1). Матеріали справи містять листування [PERSON] з різними установами в період 2020- 2022 років, де його адреса зазначена: [ADDRESS] (поштовий конверт від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 03 жовтня 2023 року, Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 17 листопада 2020 року, МКП «АБС» від 07 липня 2022 року, Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2022 року, Касаційного адміністративного суд Верховного Суду від 09 листопада 2022 року, листи Департаменту земельних ресурсів №С-01-96025/01-37, запит на інформацію [PERSON] адресований начальнику ГУНП у Вінницькій області від 08 липня 2021 року та лист МКП «Архітектурно-будівельний сервіс» ВМР б/н від 08 липня 2022 року (а.с.26-28, 40-41, 43, том 1). 10 листопада 2016 року рішенням виконавчого Вінницької міської ради №2597 учаснику бойових дій [PERSON] надано дозвіл на тимчасове встановлення металевого гаражного боксу в районі багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] (проживає по [ADDRESS] ) до початку реконструкції будівлі під дошкільний навчальний заклад (а.с.39, том 1). [PERSON] перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницької області як учасник бойових дій за адресою проживання: [ADDRESS] , та разом з дружиною [PERSON] , синами [PERSON] та [PERSON] користувався пільгами на житлово-комунальні послуги в межах встановлених норм споживання згідно діючого законодавства в розмірі 75% у грошовій готівковій формі за адресою фактичного місця проживання: [ADDRESS] (довідки Управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області №1299 від 14 березня 2023 року та Управління соціального захисту населення (Правобережне) департаменту соціальної політики міської ради №08/00/008/162392 від 20 вересня 2024 року, а.с.44, 139 том 1). З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0310-8/105093 від 11 жовтня 2024 року слідує, що за період з січня 2023 року по червень 2024 року [PERSON] здійснювалось нарахування та виплата пільг як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Розрахунок пільг проводився на 4 особи: заявник, дружина [PERSON] , сини: [PERSON] та [PERSON] (а.с.175, том 1). [PERSON] був учасником бойових дій та був зареєстрований в [ADDRESS] , гуртожиток, що підтверджується копією посвідчення УМВС України у Вінницькій області серії [NUMBER] від 14 серпня 2015 року та копією інформаційної довідки з реєстру Вінницької міської територіальної громади Департаменту адміністративних послуг про зняття з реєстрації місця проживання у зв`язку із смертю № [NUMBER] від 10 липня 2024 року (а.с.19-20, том 1). В протоколі обов`язкового профілактичного психіатричного огляду в період з 2004 року по 2009 рік та в медичній картці профілактичного наркотичного огляду в період з 01 лютого 2008 року по 2018 рік, адреса проживання [PERSON] зазначена: [ADDRESS] (а.с.29, том 1). Медичні документи [PERSON] містять інформацію про місце проживання останнього: [ADDRESS] ( медичні картки хворого [PERSON] , виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1423 від 04 жовтня 2017 року, №119 від 12 лютого 2018 року, №203 від 04 березня 2019 року, №1442 від 06 листопада 2019 року та №51 від 02 лютого 2021 року, перевідний епікриз із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №5224, медична картка стаціонарного хворого №9307, а.с.30-35, 178 том 1). При цьому на титульній сторінці медичної картки стаціонарного хворого №9307 [PERSON] наявна відмітка: « [PERSON] (дружина) та вказані два номери її телефону. Вказана вище адреса проживання [PERSON] зазначена і в результатах аналізів, проведених ДУ «Вінницький обласний лабораторний центр», Вірусологічна лабораторія №22103 від 05 червня 2020 року та №124774 від 24 листопада 2020 року (а.с.36-37, 54, том 1). Ця ж адреса [PERSON] зазначається управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради в листі №08-00-019-36264 від 15 грудня 2015 року адресованому Санаторію «Женева» м. Трускавець (а.с.38, том 1). Припис Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області №11623/200/2021 від 14 травня 2021 року щодо періоду служби [PERSON] в органах внутрішніх справ та Національної поліції України також містить адресу його проживання: [ADDRESS] (а.с.45, том 1). Це ж місце проживання зазначене і в медичні довідці щодо придатності керування транспортним засобом КП МЛДЦ серії МДР №057902 від 11 червня 2021, виданій на ім`я [PERSON] (а.с.46, том 1). Адміністрація ДНЗ №52, висловлюючи подяку позиваці за допомогу закладу, йменує її прізвищем « [PERSON] ». Військовий квиток [PERSON] від 04 травня 2022 року містить запис, що він одружений, а в штатному розписі в/ч, де проходив службу [PERSON] , в розділі сімейний стан як дружина зазначена [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] ( а.с. 53, 176 т.1). Така ж адреса проживання [PERSON] зазначена в журналі обліку бойової підготовки 3 взводу [NUMBER] роти військової частини [NUMBER] на 2023 навчальний рік (а.с.52, том 1). [PERSON] та [PERSON] спільно однією заявою надали згоду на тимчасовий виїзд за кордон їхнього малолітнього сина [PERSON] (а.с.50, том 1) та 11 липня 2023 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником, вести його справи та вчиняти від його імені правочини щодо розпорядженням майном, вчиняти будь-які інші дії щодо належного йому рухомого та нерухомого майна, одержувати належне йому майно, розпоряджатись його рахунками в усіх без винятку банківських установах та представляти його інтереси з будь-яких питань в усіх підприємствах, установах та організаціях, тощо (а.с.140, том 1). З 15 травня 2024 року по 04 липня 2024 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Під час всього періоду стаціонарного лікування [PERSON] перебувала біля хворого [PERSON] та постійно надавала суттєву допомогу в догляді, що підтверджується довідкою КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 04 жовтня 2024 року №2 (а.с.177, том 1). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 09 липня 2024 року ВДРАЦС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та копією лікарського свідоцтва про смерть №532/24 від 05 липня 2024 року (а.с.18,55, том 1). Причиною смерті стало ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї (довідка про причини смерті від 05 липня 2024 року, а.с.55, том 1). Сповіщення сім`ї про смерть [PERSON] було адресовано [PERSON] на адресу: [ADDRESS] (а.с.56, том 1). З довідки КП «Комбінат комунальних підприємств» від 09 липня 2024 року №158 слідує, що поховання [PERSON] здійснювала дружина [PERSON] за власні кошти (а.с.57, том 1). Матеріали справи містять ряд світлин із зображеннями позивачки та померлого [PERSON] з датуваннями [INFO] , 18 жовтня 2011 року, 22 серпня 2013 року, 18 червня 2013 року, 11 липня 2015 року, 15 грудня 2014 року, 05 червня 2016 року, 10 липня 2018 року, 25 серпня 2020 року, липень 2021 року, 29 грудня 2023 року та 11 березня 2024 року (а.с.58-59, том 1), а також переписку в застосунку «Вайбер» між [PERSON] та [PERSON] і їх сином (а.с.144-147, том 1). Також позивачем були надані копії документів на придбання пральної машини в яких в заявці на доставку зазначена адреса: [ADDRESS] , отримувач [PERSON] , тел. [NUMBER] (а.с.141, том 1). В підтвердження спільно виїзду за кордон [PERSON] та [PERSON] , остання надала копії їх закордонних паспортів з відмітками про перетин ними кордону в одні дати і в одному місці (а.с. 148-157, том 1). Позивач, звертаючись до суду та посилаючись на надані нею докази, в тому числі і показання свідків, просила встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2004 року по [INFO] , з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 5 ч. 1 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, щодо проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. З урахуванням положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу пов`язано зі спором про право, вимога про встановлення такого факту розглядається у позовному провадженні. Позивач вказує, що встановлення цього факту пов`язане з її бажанням реалізувати право на отримання частини одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця. Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно з ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» зі змінами визначено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону. Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту. Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Разом з тим, при застосуванні приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; зазначення чоловіка/жінки майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями іншого; спільна участь у питаннях життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту; спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, догляду за місцем поховання тощо. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційний Суд України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї визначає, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року по справі №644/6274/16-ц зазначила, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, з урахуванням стандарту більшої переконливості суд дійшов висновку, що позивачем до суду надані належні, допустимі та достатні докази, які в своїй сукупності та кожен окремо доводять факти, викладені в позові, на підтвердження вимог позивача, а відповідачем не надано належних доказів на спростування викладених ним обставин. Необізнаність відповідача щодо обставин, вказаних позивачем, не є доказом відповідно до положень цивільно-процесуального документа, а його позицію в справі суд розцінює як вияв його ставлення до позивача. В той же час, суд бере до уваги, що факт спільного проживання однією сім`єю позивача [PERSON] та померлого [PERSON] з вересня 2004 року до його смерті визнає мати останнього [PERSON] , яка є відповідачем у справі. А також цю обставину підтверджує, серед інших свідків, і рідний брат померлого [PERSON] , будучи допитаним в судовому засіданні. Зокрема останній, як і інші свідки стверджували, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] дійсно проживали як одна сім`я, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, турбувалися один про одного. При оцінці показань свідків, суд враховує, що їх свідчення не можуть мати вирішальне значення. В той же час суд бере їх до уваги та зважає, що всі допитані в судовому засіданні свідки входять до близьких осіб цієї сім`ї, обізнані щодо обставин їх проживання в певний період та їх показання перебувають в узгодженому та логічному взаємозв`язку з іншими наявними у матеріалах справи доказами. При цьому з досліджених доказів слідує, що [PERSON] та [PERSON] не тільки постійно фактично проживали за однією адресою, а [PERSON] помешкання, які є власністю позивачки, сприймав як основне, про що свідчить зазначення його адреси [PERSON] в документах офіційної та ділової переписки, зберіганням у ньому своїх речей та документів, проведенням в ньому ремонту, тощо. При цьому [PERSON] не тільки проживав в ньому, а будучи внесений в особовий рахунок за адресою свого фактичного проживання по [ADDRESS] без реєстрації користувався за цією адресою пільгами на житлово-комунальні послуги, які поширювалися і на членів його сім`ї (дружина [PERSON] , сини: [PERSON] та [PERSON] ), що підтверджується довідками Управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області №1299 від 14 березня 2023 року та Управління соціального захисту населення (Правобережне) департаменту соціальної політики міської ради №08/00/008/162392 від 20 вересня 2024 року, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0310-8/105093 від 11 жовтня 2024 року. Вказане в свою чергу свідчить, що померлий за життя у відносинах з державою легалізував своє фактичне проживання за цією адресою та своє проживання однією сім`єю з позивачкою та підтверджує їх спільний бюджет та спільні витрати на утримання цього майна. Підтвердженням їх спільного побуту є і ремонт квартири, придбання побутової техніки, тощо. Суд також враховує, що померлий за життя в офіційних документах, зокрема у офіційних документах військової частини, в якій проходив службу, зазначав свій сімейний стан як одружений, а позивача [PERSON] як свою дружину, що свідчить про визнання ним за життя її як своєї дружини. При цьому суд бере до уваги, що [PERSON] є батьком двох дітей [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , якому на час ухвалення рішення вже виповнилося 19 років, та 13 - річного [PERSON] , [INFO] . Суд також враховує наявність спільних світлин, переписки, які хоча не мають визначального значення, але узгоджуються з іншими доказами в справі. Підтвердженням факту, про який поданий позов, є і підтвердження турботи позивачки про [PERSON] під час його лікування та зазначення її як дружини з контактними номерами її телефону в його медичній карті. Суд також звертає увагу, що саме [PERSON] як член сім`ї отримала сповіщення від державного органу про смерть [PERSON] . Тобто слід констатувати, що між ними існували відносини, притаманні подружжю. При цьому суд звертає увагу, що ні позивач, ні [PERSON] після розірвання шлюбу не перебували в інших шлюбах. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, зазначений позивачем факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та позивачка [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2004 року і по день його смерті. З огляду на викладене позовна заява підлягає задоволенню. Слід також зазначити, що позивачка не заявляла окремої майнової вимоги, однак вказане не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. На вказане звертав увагу Верховний Суд в постанові від 07 лютого 0204 року в справі №569/18407/22. На підставі викладеного та

Outcome: approved