Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

08 листопада 2024 року [PERSON] надіслала до суду заяву, заінтересована особа: Затурцівська сільська рада Володимирського району Волинської області про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем. Заяву мотивує тим, що вона з 1983 року проживала у родині своєї рідної тітки по лінії батька - [PERSON] та її чоловіка [PERSON] в [ADDRESS] . Проживаючи однією сім`єю, мали взаємні права і обов`язки, вели спільне господарство, піклувались один про одного, організовували та проводили домашні свята, тощо. Після одруження [PERSON] та народження дітей, [PERSON] та [PERSON] вважали їх рідними онуками та допомагали глядіти їх. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті заявник доглядала і піклувалась за її чоловіком [PERSON] , який передав їй свої ордени та медалі, а також ощадну книжку. Зазначає, що за час проживання разом з [PERSON] , продовжували вести спільне господарство, оплачували рахунки, проводили поточні ремонти. Заявник доглядала його до смерті як батька, здійснювала поховання, поставила пам`ятник та вступила в користування спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 4,37 в умовних кадастрових одиницях, який розташований на території Затурцівської сільської ради (колишня Зубильненська), який він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] заповіт не склали. Як єдиний спадкоємець за законом, в жовтні 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з необхідністю встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем, та рекомендовано звернутись до суду. Вважає, що єдиним способом захисту її законних інтересів є звернення до суду, для встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 1983 року по день смерті [PERSON] . Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 14 листопада 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 53 на звороті). 12 грудня 2024 року від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення на розсуд суду за наявними у справі матеріалами (а.с. 54). Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника заінтересованої особи. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву з підстав, зазначених у ній, просила її задовольнити. Зазначила, що подружжя [PERSON] не мали дітей, тому вона проживала з ними. Після одруження, разом з чоловіком та трьома дітьми і надалі жили разом, вели спільне господарство. Після смерті тітки, продовжила піклуватись її чоловіком. Встановлення факту їй необхідне для виникнення права на спадкування майна. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою, показала, що сім`ю [PERSON] знає давно. Подружжя не мало дітей, однак з ними проживала племінниця [PERSON] . Після одруження, [PERSON] із сім`єю продовжувала проживати у будинку. Жили як сім`я, вели господарство, племінниця доглядала тітку та її чоловіка до смерті. В судовому засіданні свідок [PERSON] яка є сусідкою, показала, що [PERSON] проживала з [PERSON] в одному будинку з моменту одруження. [PERSON] ставились до неї як до доньки, оскільки своїх дітей у них не було. Після народження дітей у [PERSON] , допомагали їй з ними, жили як сім`я. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, копію матеріалів спадкової справи № 274/2024 до майна померлого [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Зубильне Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 березня 1999 року Зубильненською сільською радою Локачинського району Волинської області (а.с. 5, 26 на звороті). Після його смерті відкрилася спадщина. Як вбачається із довідки Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області № 370 від 01 жовтня 2024 року, в с. Зубильне Володимирського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , та на день смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Після її смерті у володіння спадковим майном фактично вступив чоловік [PERSON] , який на день смерті дружини проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] та помер [INFO] . Після смерті [PERSON] у володіння спадковим майном за наявністю на руках правовстановлюючих документів вступила племінниця [PERSON] , яка на день смерті покійного була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , проживали однією сім`єю з 1983 року та вели спільне господарство. Спадкове майно складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 4,37 в умовних кадастрових одиницях який розташований на території Затурцівської сільської ради (бувша Зубильненська). Інші спадкоємці не зверталися (а.с. 7, 22). Згідно копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79010546 від 05.11.2024 [PERSON] заповіт не складав (а.с. 31 на звороті). 05 листопада 2024 року, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, в приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. була відкрита спадкова справа до майна померлого [PERSON] за № 274/2024 (а.с. 21 на звороті). 05 листопада 2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), оскільки не вдалося встановити, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), про що приватним нотаріусом Володимирського нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 406/02-31 від 05.11.2024 року (а.с. 20, 33). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи, що судом не встановлено інших спадкоємців, крім [PERSON] , тому встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, має юридичне значення, оскільки необхідне заявниці як спадкоємиці за законом четвертої черги для оформлення спадщини. Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У п. 21 зазначеної постанови роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 24 вересня 2020 року у справі № 644/5818/18. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 зазначила, що за загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до спадкових відносин, що виникають з моменту відкриття спадщини, абзацом 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно, п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності цим Кодексом. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Матеріалами справи частково підтверджується, що [PERSON] спільно проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю із 1983 року, а саме: довідкою Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області № 372 від 02 жовтня 2024 року, згідно якої [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] , вели спільне господарства, оплачували рахунки, проводили поточні ремонти, доглядала його під час хвороби, після його смерті здійснювала поховання, поставила пам`ятник (а.с. 8, 22 на звороті); копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Локачинським РВ УМВС України у Волинській області 06 травня 1999 року, з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] із 24 листопада 1983 року (а.с. 3-40). Дружиною спадкодавця [PERSON] була [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15 жовтня 1949 року (а.с. 11, 24 на звороті). Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 1996 року Зубильненською сільською радою Локачинського району Волинської області, [PERSON] (тітка заявниці) померла [INFO] в с. Зубильне Локачинського району Волинської області (а.с. 6). Доводи заявниці про те, що дружина спадкодавця є її тіткою, частково підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 9, 25 на звороті); копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 жовтня 1963 року, у якому зазначено, що батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 9, 25 на звороті). Наведене не виключає можливості, що [PERSON] та [PERSON] є братом і сестрою; копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 жовтня 1949 року, у якому зазначено, що батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 10, 25). Крім того, факт проживання однією сім`єю заявниці та спадкодавця [PERSON] підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які показали, кожен зокрема, що знали за життя [PERSON] , та те, що вони із [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, а також вона доглядала його до смерті як батька, здійснювала поховання та вступила в користування спадковим майном. Враховуючи, що заявник претендує на право на земельну частку (пай), як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , то встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки необхідне їй як спадкоємиці для оформлення спадщини. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved