Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач \~через\~систему «Електронний\~суд»\~ скерував\~до суду\~позов,\~у якому\~просить стягнути\~з відповідача\~2400,00\~доларів США\~боргу за\~договором позики.Свої позовні вимоги мотивує тим, що за розпискою від 08.02.2017 [PERSON] отримав від нього позику у виді дорогоцінного металу золото 999 проби (чисте золото) вагою 240 грам терміном на два роки під 2,5% щомісячних. Надалі за договором позики від 27.11.2011 відповідач отримав від нього позику у розмірі 100 грам дорогоцінного металу золото 999 проби, додатково до попередньої позики терміном на один рік під 2,5 % щомісячних, із зазначенням, що загальна сума позики становить 400 грам золота 999 проби. На забезпечення виконання обов`язку боржника, так як останній просив надати додатковий строк для повернення боргу, 13.01.2022 між ними було укладено договір про розстрочення повернення позики. Відповідач здійснював повернення позики у погодженому сторонами грошовому еквіваленті та 13.01.2022 повернув частину боргу у сумі 11000,00 доларів США, а 08.07.2022 ще 5000,00 доларів США. В подальшому, за результатами переговорів, сторони домовились, що решта боргу складає 2400,00 доларів США. Станом на 12.07.2024 заборгованість не повернута. За наведених обставин, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова від 23.10.2024 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач по справі належним чином повідомлялася судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами частини 13\~статті 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до частини 8\~статті 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~статті 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8\~статті 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги статей 279,\~280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що 08.02.2017 [PERSON] отримав позику у [PERSON] металом «золото» 999,9 проби вагою 240 грам, терміном на два роки з розрахунку комісійних 2,5% у місяць, що підтверджується розпискою /а.с.11/. Окрім цього, 27.11.2019 [PERSON] отримав позику у розмірі 100 гр 999,9 проби, додатком до попередньої позики, загальна сума якої тепер становить 400 гр 999,9 проби, терміном на 1 рік з можливістю пролонгації за договором сторін, що підтверджується договором позики /а.с.8/. 13.01.2022 [PERSON] та [PERSON] уклали договір про розстрочення повернення позики /а.с.9-10/ та домовились про таке: станом на 13.01.2022 загальний борг боржника перед кредитором становить 30000,00 доларів США; повернення позики боржником відбудеться за графіком: 13.01.2022 сплачується сума у розмірі 11000,00 доларів США, 08.07.2022 сплачується сума у розмірі 5000,00 доларів США. Окрім цього, в даному договорі зазначено, що [PERSON] зобов`язується до 15 липня погасити повністю борг у сумі 14000 доларів США з датою підписання 08.07.2022. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договорами позики не виконав по сьогоднішній день. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц зазначила, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Зважаючи на те, що згідно розписки від 08.02.2017, договору позики від 27.11.2019 та договору про розстрочення повернення позики від 13.01.2022 відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у позику дорогоцінний метал золото, при цьому в подальшому позику переведено у грошові кошти, а саме в долари США, він зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у доларах США, що становить 2400 доларів США. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 2400,00 доларів США. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 1211\~грн 20 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved