Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з означеним позовом. Мотивує тим, що шлюб з відповідачкою був укладений 28.11.2014 року у Виконавчому комітеті Топорівської сільської ради Буського району Львівської області. Від шлюбу мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачкою не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб. Кожен живе своїм життям та за своїми інтересами, з травня 2022 року проживають окремо, відповідачка перебуває за межами України, шлюбні стосунки між ним припинені. Почуття любові, поваги і довіри один до одного у сторін втрачені, тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу сторін є неможливим. Просить розірвати шлюб, оскільки такий носить формальний характер. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 28.11.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач, до початку судового засідання, подав письмову заяву з проханням справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такі задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Поштовий конверт, направлений відповідачці за вказаною в заяві адресою, повернувся на адресу суду, з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, згідно ст. 178 ЦПК України, не подала. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд вважає за можливе заслухати справу, на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Буського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 27.09.2024 року. Від шлюбу мають синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] від 26.05.2015 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 05.09.2017 року). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх права, а також права їх дітей. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя сторін не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб, кожен живе своїм життям та за своїми інтересами. Разом з тим, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу на даний час є неможливим. При цьому суд не вбачає порушення прав та інтересів осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved