Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, яке знаходиться у кабінеті № 11 площею 11,5 кв. м. (№ 3) цокольного поверху медичного корпусу ДНП ЦКР «Галичина» за адресою: 79002, м. Львів, вул. Хуторівка, буд. 38, шляхом звільнення із наступним виселенням відповідачів із вказаного нежитлового приміщення та надання доступу до нежитлового приміщення власнику на праві оперативного управління - Державному некомерційному підприємству «Центр комплексної реабілітації «Галичина». В обґрунтування позову покликається, що вказане нежитлове приміщення знаходиться у фактичному користуванні відповідачів без встановлених законом підстав. Останні перешкоджають позивачу у вільному користуванні своєю власністю через відсутність фізичного доступу до нього та використовують його для задоволення власних потреб для проживання та влаштування свого побуту, що суперечить меті діяльності підприємства. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 15 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Представником відповідачів - адвокатом Колодій Л.Б. та відповідачем [PERSON] подано відзиви на позовну заяву, в якому просять у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачі законно проживають і прописані у кабінеті № 11 медичного корпусу ДНП ЦКР «Галичина» як внутрішньо переміщені особи з 24 березня 2022 року та мають на те відповідні документи. Зазначає, що 23 липня 2022 року відповідач [PERSON] важко травмувався в ліфті центру "Галичина" був доставлений у 8 лікарню м. Львів де лікарі зробивши обслідування встановили перелом обох ніг та вони просили керівництво ДНП ЦКР «Галичина» надати медичну допомогу до повного вилікування в попередній стан після важких травм їхнім ліфтом. Позивачем подано відповідь на відзив, в якому просить задоволити позов у повному обсязі, так як позиція відповідачів є безпідставною та не підтверджується жодними належними доказами. Відповідачем [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив, який узгоджується із її відзивом на позовну заяву. Додатково зазначає, що Кабінет Міністрів України вніс зміни до постанови від 29.04.2022 № 495, якою затверджено Порядок формування фондів житла, призначеного для тимчасового проживання, обліку та надання такого житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб. Постанова надає ВПО додаткові гарантії щодо недопущення їх примусового виселення із житла для тимчасового проживання у період дії воєнного стану і протягом шести місяців після його припинення або скасування. Таким чином, вважає вимоги позивача необґрунтованими. Позивачем подано додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до п.1, 2 Порядку формування фондів житла, призначеного для тимчасового проживання, обліку та надання такого житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 495 від 29.04.2022, цей Порядок визначає умови формування фондів житла, призначеного для тимчасового проживання, обліку та надання такого житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб. До фонду можуть бути включені тільки вільні житлові приміщення. Зазначає, що ДНП ЦКР «Галичина» не включено до фонду житла, призначеного для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб. Приміщення позивача є державним майном, належить йому на праві оперативного управління. Керівництво Підприємства розпоряджається майном відповідно до Статуту. При цьому, у положеннях Статуту Позивача не вказано про можливість надавати приміщення державного підприємства для тимчасового проживання ВПО. ДНП ЦКР «Галичина» не є Уповноваженим органом з питань ведення обліку та надання житлових приміщень для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб. Ураховуючи мету діяльності підприємства, визначеної у Статуті, такі приміщення повинні використовуватися лише за цільовим призначенням - для надання послуг з реабілітації військовослужбовцям Збройних Сил України, чисельність яких, на жаль, невпинно зростає. Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до завершення проведеного досудового розслідування, згідно з поданою її заявою про злочин на цей позов. Закрито підготовче судове засідання та призначено її до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року частково задоволено клопотання відповідача та постановлено провести розгляд даної справи за участі відповідача [PERSON] у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника відповідачів та постановлено провести розгляд даної справи за участі представника відповідачів [PERSON] у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 18 жовтня 2024 року представником відповідачів подано додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що відповідачі проживають у згаданому вище приміщенні на підставі наявних в матеріалах справи довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, які станом на сьогодні не скасовані, а підстави для їх скасування відсутні, що свідчить про наявність права проживання відповідачів у займаному приміщенні. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку внутрішньо переміщеної особи виселятися з займаного приміщення у зв`язку з припиненням державного фінансування відповідного місця розміщення таких осіб. Вказує, що оскільки відповідачі у 2022 році були вселені у займане приміщення, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками, таке приміщення повинно були бути переобладнане з нежитлового на житлове, а, отже, мало увійти до фонду житла для тимчасового проживання. У разі непридатності займаного ними нежитлового приміщення для проживання відповідачі можуть бути переселені в інше приміщення саме відповідними держадміністраціями та органами місцевого самоврядування. Натомість, в межах справи, що розглядається, вирішується питання про виселення відповідачів з займаного приміщення без надання їм будь-якого іншого житла, що не відповідає тим гарантіям, які надала держава внутрішньо переміщеним особам. Позивачем, 23 жовтня 2024 року, подано заперечення на додаткові пояснення, в яких зазначає, що безпідставним є посилання представника відповідачів на відсутність підстав для скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, адже наявність у позивача речових прав на своє майно не перебуває в прямій залежності від наявності запису в такій довідці про місце фактичного проживання ВПО. Тому необхідності скасовувати таку довідку з визначених законом підстав немає. Оскільки факт скасування такої довідки впливає лише на правовий статус особи, яку було взято на облік як ВПО. Також, вказує на безпідставність покликань відповідачів на Порядок формування фондів житла, призначеного для тимчасового проживання, обліку та надання такого житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 495 від 29.04.2022 та на Порядок надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, затвердженого постановою КМУ № 422 від 31.03.2004, оскільки до фонду можуть бути включені тільки вільні житлові приміщення. Натомість, приміщення позивача є державним майном, належить ДНП ЦКР «Галичина» на праві оперативного управління. Та таке не належать до місць для тимчасового розміщення ВПО. Безпідставним є твердження представника відповідачів, що відповідач [PERSON] перебуває у приміщенні позивача як пацієнт, який проходить реабілітацію, так як починаючи з 31.05.2023 [PERSON] на реабілітації у позивача не перебуває і за медичною допомогою не звертався. Ухвалою суду від 20 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 03 грудня 2024 року про зупинення провадження у справі до завершення досудового розслідування кримінального провадження за ч.1 ст.384 КК України, стосовно подання позивачем до Сихівського районного суд м.Львова завідомо недостовірних, підроблених даних, неправдивих відомостей суду, введення суд в оману, а саме: 03 липня 2024 року звернувся до Сихівського районного суд м.Львова із позовною заявою до [PERSON] та до [PERSON] про усунення перешкод користуванні нежитловим приміщенням шляхом звільненням та виселенням з нього. Ухвалою суду від 06 січня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді Шашуріної Г.О. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила такий задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12,81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Судом установлено, та визнається сторонами, що у нежитловому приміщенні, яке знаходиться у кабінеті № 11 площею 11,5 кв. м. (№ 3) цокольного поверху медичного корпусу ДНП ЦКР «Галичина» за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 38 проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до довідок від 06 квітня 2022 року № 1333-5000767176 та № 1333-5001052223 взяті на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 38, що належить позивачу ДНП ЦКР «Галичина». Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності Позивача є: «86.10 Діяльність лікарняних закладів. Відповідно до Статуту Державного некомерційного підприємства «Центр комплексної реабілітації «Галичина», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики №4 від 09.01.2023 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 02.04.2024 №151-Н) ДНП «ЦКР» «Галичина» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства соціальної політики України. Підприємство здійснює некомерційну господарську діяльність без мети одержання прибутку. Основною метою діяльності Підприємства є здійснення заходів з реабілітації / абілітації (надання послуг з одного виду реабілітації або комплексної реабілітації), надання соціальних послуг особам з обмеженнями повсякденного функціонування, інших актів законодавства з питань надання реабілітаційних, соціальних послуг та послуги раннього втручання відповідно до актів законодавства з питань надання реабілітаційних, соціальних послуг та послуги раннього втручання. Підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки, бути особою, яка бере участь у справах, які розглядаються в судах України, міжнародних комерційних арбітражних судах. Майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Майно Підприємства становлять необоротні та оборотні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому Уповноваженим органом управління, вартість яких відображається у самостійному балансі Підприємства. Директор Підприємства, зокрема, розпоряджається коштами та майном Підприємства відповідно до цього Статуту та законодавства; забезпечує ефективне використання та збереження майна, переданого Підприємству (п.п.1.1., 1.4., 3.1., 4.9., 5.1., 5.2., 8.6). Згідно з наказом Міністерства соціальної політики України «Про визначення та підтвердження статусу підприємств, установ, організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період» № 249-Н від 20.05.2024 Державне некомерційне підприємство «Центр комплексної реабілітації «Галичина» включено до переліку підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відповідно до пп.1,2 Порядку формування фондів житла, призначеного для тимчасового проживання, обліку та надання такого житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №495 від 29.04.2022 року, цей Порядок визначає умови формування фондів житла, призначеного для тимчасового проживання, обліку та надання такого житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб. Фонд житла, призначеного для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб (далі - фонд), формується сільськими, селищними, міськими радами або уповноваженими ними органами (далі - уповноважені органи) шляхом: викупу (придбання) житла; будівництва нового житла; будівництва (нового будівництва, реконструкції) будівель для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб відповідно до підпункту 1 пункту 9-3 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"; реконструкції наявних будинків і гуртожитків, а також переобладнання нежитлових приміщень на житлові; передачі житла, визнаного в установленому законом порядку безхазяйним або відумерлим, у комунальну власність; капітального ремонту об`єктів житлового фонду, зокрема об`єктів соціального призначення; передачі міжнародними організаціями, юридичними особами України та іноземними юридичними особами, а також громадянами та іноземцями житла, яке перебуває у їх приватній власності, в комунальну власність; набуття права власності або права користування на житло на інших підставах, не заборонених законом. До фонду можуть бути включені тільки вільні житлові приміщення. Суд зазначає, що спірне приміщення позивача не включено до фонду житла, призначеного для тимчасового проживання ВПО. Приміщення позивача є державним майном та не належить до фонду житла, призначеного для тимчасового проживання ВПО. 06 лютого 2024 року ДНП ЦКР «Галичина» листом від 06.02.2024 № 38 повідомило відповідачів про необхідність звільнити приміщення медичного кабінету для використання його по призначенню, а саме для надання медичних послуг військовослужбовцям ЗСУ з ампутованими верхніми та нижніми кінцівками. Також, позивач листами від 08.02.2024 № 44 та від 07.03.2024 № 76 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Львівської ОДА з проханням сприяти виселенню [PERSON] та [PERSON] з приміщення медичного кабінету ДНП ЦКР «Галичина» з наступним поселенням зазначених осіб у спеціально облаштовані для цього соціальні приміщення. У відповідь на вказані вище листи, Департаментом соціального захисту населення Львівської ОДА листами № 20-1405/0/2-24 від 14.02.2024, № 20-2323/0/2-24 від 12.03.2024, №20-5240/0/2-24 від 06.06.2024 проінформовано, що Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, визначено, що уповноважений орган протягом десяти робочих днів з дня одержання заяви відповідно до отриманих документів (даних) та з урахуванням результатів оцінювання потреб особи/ сім`ї у соціальних послугах приймає рішення про надання чи відмову в наданні соціальних послуг. Також, Департамент зазначив, що розгляне можливість поселення у закладі соціального захисту населення, зокрема, геріатричні пансіонати обласного значення Львівської області на підставі рішення уповноваженого органу згідно заяви подружжя [PERSON] та долученням відповідних документів згідно Порядку. Як з`ясовано під час розгляду справи жодних заяв від подружжя [PERSON] до уповноважених органів з питань поселення внутрішньо переміщених осіб не надходило. Судом установлено, що з 01.11.2022 року Міністерством соціальної політики України припинено фінансування розміщення та утримання ВПО у приміщенні ДНП ЦКР «Галичина», яке проводилося у відповідності до Порядку надання гуманітарної та іншої допомоги цивільному населенню в умовах воєнного ставну в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 року №220 та на підставі листа Мінсоцполітики України № 4093/0/2-22/44 від 27.04.2022 року. Як регламентовано ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1, 2 ст.319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні ДНП ЦКР «Галичина» нежитловим приміщенням, яке знаходиться у кабінеті № 11 площею 11,5 кв. м. (№ 3) цокольного поверху медичного корпусу ДНП ЦКР «Галичина» за адресою: 79002, м. Львів, вул. Хуторівка, буд. 38, шляхом звільнення із наступним виселенням [PERSON] та [PERSON] із вказаного нежитлового приміщення та надання доступу до нежитлового приміщення власнику на праві оперативного управління - Державному некомерційному підприємству «Центр комплексної реабілітації «Галичина». При цьому, суд зазначає, що довідка про взяття на облік ВПО це документ інформативного характеру, який підтверджує статус ВПО та інформує про місце фактичного проживання/ перебування особи, яке може бути в будь-який момент змінено. Вищевказана довідка не може засвідчувати наявність у відповідачів права на проживання у приміщенні державного підприємства. Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 930 від 01.09.2023 року «Деякі питання функціонування місць тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб», місцями тимчасового проживання не можуть бути будівлі, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Міноборони, МВС, Мін`юсту, Національної поліції, Державної кримінально-виконавчої служби, Держспецзв`язку, ДСНС (крім тих, що розташовані поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), а також діючі будинки дитини, дитячі будинки, дитячі будинки-інтернати, психоневрологічні інтернати, будинки-інтернати для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальні будинки-інтернати системи соціального захисту населення, стаціонарні відділення територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та центри надання соціальних послуг і приміщення чи їх частини діючих закладів охорони здоров`я (крім санаторно-курортних закладів), і місця не можуть бути облаштовані у приміщеннях притулків і денних центрів соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статті, соціальних центрів матері та дитини, соціальних гуртожитків для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Позивач згідно з установчих документів здійснює діяльність лікарняних закладів. Не підтверджується жодними доказами і твердження відповідача про перебування у приміщенні позивача як пацієнта, відсутнє скерування жодного закладу охорони здоров`я щодо направлення [PERSON] на реабілітацію у ДНП ЦКР «Галичина». Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи (безстроково), що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 761038 від 07 грудня 2011 року, а тому звільнений від сплати судового збору у силу положень пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (постанови Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-152цс17; від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1065цс17, від 06 вересня 2023 року у справі № 707/2717/21 23 жовтня 2024 року у справі № 707/3057/22). За таких обставин, позивачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України частину судового збору в розмірі 1 514,00 гривень. Також, у порядку ст.141 ЦПК України на відповідача [PERSON] слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 514,00 гривень.

Outcome: approved