Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сучило А.О., звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на: приміщення 1-2 площею 7,4 кв.м., приміщення 1-3,житлова кімната, площею 5,2 кв.м., приміщення 1-4, житлова кімната, площею 7,1 кв.м., приміщення 1-5, житлова кімната, площею 9,1 кв.м., в житловому будинку літ. «А-І», прибудову, літ. «а», відкриту веранду літ «а2», гараж літ. «Б», навіс, літ. «И», літню кухню, літ. «Г», погріб, літ. «Д», навіс, літ «Ж», вбиральню, літ. «З», вигрібну яму №6, огорожу №2, огорожу №1 (хвіртка), огорожу №3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 640 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS] , яка була виділена у роздільне користування [PERSON] у відповідності до Додатку №3 (варіант №2) щодо розподілу земельної ділянки до Висновку судової будівельно-технічної експертизи №03/19-БТ від 14.02.2020 року, який є невід`ємною частиною рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2021 року по справі №711/324/19. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] були співвласниками житлового будинку загальною площею 59.2 кв.м., житловою 39.1 кв.м., з відповідною частиною надвірних споруд і господарських будівель та земельної ділянки по [ADDRESS] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2021 року по справі №711/324/19 позовні вимоги задоволено частково: виділено [PERSON] , як співвласнику 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS] : приміщення 1-1, приміщення 1-2, приміщення 1-3, приміщення 1-4, приміщення 1-5, загальною площею 32,6 кв.м., з урахуванням надвірних будівель та споруд: прибудова літ. а, гараж літ. Б, огорожа №2, огорожа №1 (хвіртка), огорожа №3, вигрібна яма №6, навіс літ. И, літня кухня літ. Г, погріб літ. Д, навіс літ. З; виділено [PERSON] та [PERSON] , як співвласникам 1/3 домоволодіння, а саме: приміщення 2-1, приміщення 2-2, приміщення 2-3, загальною площею 26,6 кв.м., з урахуванням надвірних будівель та споруд: вбиральня літ. Е, вигрібна яма №7; в спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишено: огорожу №1 (ворота), водопровід №4; виділено [PERSON] , як співвласнику 2/3 частини земельної ділянки з спільного домоволодіння, [PERSON] та [PERSON] як співвласникам 1/3 частини земельної ділянки, відповідно до ідеальних часток співвласників у домоволодінні, відповідно до ІІ варіанту розподілу домоволодіння за висновком будівельно-технічної експертизи за №03/19 -БТ від 14.02.2020 року; для забезпечення доступу співвласників до земельної ділянки, надвірних будівель, виділено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ділянку спільного користування, площа якої складає 54 кв.м. та зображена на план-схемі жовтим кольором; стягнуто з [PERSON] , як співвласника 2/3 частини домоволодіння на користь [PERSON] та [PERSON] , як співвласників 1/3 частини домоволодіння, грошову компенсацію в сумі 23755 грн. 00 коп.; припинено право спільної часткової власності [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони на домоволодіння [ADDRESS] ; вирішено питання про розподіл судових витрат, які підлягають до стягнення. У справі №711/324/19, позивачем не було порушено питання про визнання права власності на виділені їй приміщення та надвірні споруди і будівлі, а також визнання права власності на земельну ділянку, яка була виділена позивачу в роздільне користування. Саме ж рішення суду від 14 січня 2021 року по справі №711/324/19 було ухвалено в точній відповідності до заявлених позовних вимог. Наразі відсутність визнання права власності на виділену в натурі частку Позивача у Домоволодінні та земельній ділянці перешкоджає реєстрації права власності Позивача на виділене їй в натурі нерухоме майно. Також позивач вказує, що у відповідності до Висновку, який було надано на виконання ухвали суду від 17.10.2019 року, було запропоновано єдиний Варіант 1 виділу (розподілу) житлового будинку літ. А-І з житловою прибудовою літ. А1-І, прибудови а, а1, а2 у відповідності до ідеальних часток співвласників у домоволодінні [ADDRESS] до [ADDRESS] (фактичний порядок користування приміщеннями). Відповідно до Варіанта 1 розподілу житлового будинку, який зображений в Додатку 1 Висновку експерта у вигляді плану розподілу: для співвласника І (частка 2/3) - [PERSON] було запропоновано виділити приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 в житловому будинку літ. А-І, прибудові літ. а та відкриту веранду літ. а2; для співвласника ІІ (частка 1/3) - [PERSON] , [PERSON] було запропоновано виділити приміщення 2-1, 2-2, 2-3 в житловій прибудові літ. А1-І та прибудові літ. а1. Отже, Висновком експерта встановлено, що відкрита веранда літ. а2 має бути виділена співвласнику [PERSON] . Однак, як вбачається з резолютивної частини рішення суду від 14 січня 2021 року, відкриту веранду літ. а2 не було визначено в переліку надвірних будівель та споруд, які підлягали до виділу [PERSON] через помилку позивача, яку суд не вправі був виправити шляхом виправлення описки або ухваленням додаткового рішення суду по зазначеній справі. Наразі, неузгодженість Висновку експерта із зазначеним рішенням суду щодо виділу [PERSON] відкритої веранди літ. а2 також перешкоджає реєстрації права власності на неї за [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2024 року підготовче провадження закрило та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з» явилася. Причину неявки суду не повідомила. Представник позивача адвокат Сучило А.О. в судове засідання не з`явився. До початку слухання справи подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. В судове засідання відповідач -1 [PERSON] , відповідач -2 [PERSON] не з`явилися. Причину неявки суду не повідомили. Про день, час та місце розгляду справи були вчасно та належним чином повідомленні. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав, відзив до суду не надходив. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачі по справі про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідачі належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідачі не подали відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 частини нерухомого майна, що по [ADDRESS] : частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ященко В.М. 25.12.2007р. (реєстр №7513) та 1/6 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. 03.07.2017р. (реєстр №4920); 1/6 частини земельної ділянки за цією ж адресою на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. 03.07.2017р. (реєстр №4921) та частини земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.06.2012р., виданого на підставі рішення Черкаської міської ради від 24.03.2011р. №2-323. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2021 року по справі №711/324/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: -виділено [PERSON] , як співвласнику 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS] : приміщення 1-1, приміщення 1-2, приміщення 1-3, приміщення 1-4, приміщення 1-5, загальною площею 32,6 кв.м., з урахуванням надвірних будівель та споруд: прибудова літ. а, гараж літ. Б, огорожа №2, огорожа №1 (хвіртка), огорожа №3, вигрібна яма №6, навіс літ. И, літня кухня літ. Г, погріб літ. Д, навіс літ. З; -виділено [PERSON] та [PERSON] , як співвласникам 1/3 домоволодіння, а саме: приміщення 2-1, приміщення 2-2, приміщення 2-3, загальною площею 26,6 кв.м., з урахуванням надвірних будівель та споруд: вбиральня літ. Е, вигрібна яма №7; -в спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишено: огорожу №1 (ворота), водопровід №4; -виділено [PERSON] , як співвласнику 2/3 частини земельної ділянки з спільного домоволодіння, [PERSON] та [PERSON] як співвласникам 1/3 частини земельної ділянки, відповідно до ідеальних часток співвласників у домоволодінні, відповідно до ІІ варіанту розподілу домоволодіння за висновком будівельно-технічної експертизи за №03/19 -БТ від 14.02.2020 року; -для забезпечення доступу співвласників до земельної ділянки, надвірних будівель, виділено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ділянку спільного користування, площа якої складає 54 кв.м. та зображена на план-схемі жовтим кольором; -стягнуто з [PERSON] , як співвласника 2/3 частини домоволодіння на користь [PERSON] та [PERSON] , як співвласників 1/3 частини домоволодіння, грошову компенсацію в сумі 23755 грн. 00 коп.; -припинено право спільної часткової власності [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони на домоволодіння [ADDRESS] ; -вирішено питання про розподіл судових витрат, які підлягають до стягнення. Як вбачається із заявлених позовних вимог у справі №711/324/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про виділ частки земельної ділянки, частки у будинку з відповідною частиною надвірних споруд і господарських будівель, позивачем не було порушено питання про визнання права власності на виділені їй приміщення та надвірні споруди і будівлі, а також визнання права власності на земельну ділянку, яка була виділена позивачу в роздільне користування. Наразі відсутність визнання права власності на виділену в натурі частку позивача у Домоволодінні та земельній ділянці перешкоджає реєстрації права власності позивача на виділене їй в натурі нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ч. 4 ст. 182 ЦК України визначено, що порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Як встановлено судом, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2019 року по справі №711/324/19 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експерту Оніщенко Надії Сергіївні. За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, судовим експертом Оніщенко Н.С. було виготовлено Висновок №03/19-БТ від 14.02.2020 р. із запропонованими варіантами виділу нерухомого майна. У відповідності до Висновку експерта було запропоновано Варіант 1 виділу (розподілу) житлового будинку літ. А-І з житловою прибудовою літ. А1-І, прибудови а, а1, а2 у відповідності до ідеальних часток співвласників у домоволодінні [ADDRESS] до [ADDRESS] (фактичний порядок користування приміщеннями). Відповідно до Варіанта 1 розподілу житлового будинку, який зображений в Додатку 1 Висновку експерта у вигляді плану розподілу: для співвласника І (частка 2/3) - [PERSON] було запропоновано виділити приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 в житловому будинку літ. А-І, прибудові літ. а та відкриту веранду літ. а2; для співвласника ІІ (частка 1/3) - [PERSON] , [PERSON] було запропоновано виділити приміщення 2-1, 2-2, 2-3 в житловій прибудові літ. А1-І та прибудові літ. а1. Отже, Висновком експерта встановлено, що відкрита веранда літ. а2 має бути виділена співвласнику І - [PERSON] . Разом з тим,, як вбачається з резолютивної частини рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2021 року по справі №711/324/19, відкриту веранду літ. а2 не було визначено в переліку надвірних будівель та споруд, які підлягали до виділу [PERSON] через помилку Позивача, яку суд не вправі виправити шляхом виправлення описки або ухваленням додаткового рішення суду по зазначеній справі. Неузгодженість Висновку експерта із зазначеним рішенням суду щодо виділу [PERSON] відкритої веранди літ. а2 також перешкоджає реєстрації права власності на неї за [PERSON] . Відповідно до листа Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 29.02.2024 року позивачу було відмовлено у наданні адреси об`єкту нерухомого майна у зв`язку з виділенням частки з об`єкта нерухомого майна з наступних причин: Для розгляду питання по суті необхідно привести у відповідність рішення Придніпровського районного суду від 14.01.2021 (справа №711/324/19), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.07.2018 №129657559 (далі Витяг) та технічний паспорт від 14.02.2024, розроблений ТОВ Юридична фірма Лігал Констракт, а саме: в рішенні суду зазначено, що [PERSON] надходить у власність прибудова (літ. а), яка відсутня у Витязі; в технічному паспорті та у Витязі зазначена відкрита веранда (літ. а2), яка відсутня у рішенні суду. У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено, що між сторонами по справі відсутній спір щодо порядку користування спірним житловим будинком та земельною ділянкою, крім того, кожен з них користується відокремленими частинами спірного будинковолодіння, що мають окремі входи. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved