Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник [PERSON] адвокат Яцків М.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . 17.05.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Лесик В.Б. зі заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу №172/2024. Крім позивачки, спадкоємцями є: [PERSON] - дочка спадкодавця, [PERSON] - син спадкодавця, [PERSON] - син спадкодавця, [PERSON] - дочка спадкодавця, інші спадкоємці відсутні. В подальшому, у встановлений законом строк [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька - [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.02.1988 житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Згідно з довідкою від 19.09.2024 № 256, виданою Голинським старостинським округом, колишня [ADDRESS] . Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] . Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Лесик В.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . 10.09.2024 листом № 689/02-14 приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв?язку з тим, що право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є [PERSON] та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно. Таким чином, позивачка вступила у фактичне володіння та управління належною [PERSON] частиною будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, користується нею, проте, не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про її успадкування. У відповідності до виписки з погосподарської книги № 5 Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за 1991-1995 роки від 24.10.2024 № 144 на 01.01.1991 господарство по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи господарств колгосп та у ньому проживали: [PERSON] - голова сім?ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка. Крім цього, станом на 14.04.1991 позивачка працювала у колгоспі, відповідно житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , відносився до суспільної групи "колгоспний двір". Отже, станом на 15 квітня 1991 року співвласниками житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами стали особи, які були членами колгоспного двору, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у рівних частках, тобто по 1/6 частці. При цьому, відповідачі не претендують на спадщину, а також не претендують на виділення своїх часток у спільній сумісній власності та не мають наміру набувати у власність нерухоме майно. Таким чином, беручи до уваги, що відповідачі відмовилися від прийняття спадщини, не претендують на виділення своїх часток у спільній сумісній власності та не мають наміру набувати у власність нерухоме майно, тобто, відмовляються від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь позивачки, отримати свідоцтва про право на спадщину за законом не представляється можливим у зв?язку з тим, що право власності на житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі є всі підстави для задоволення даного позову та визнання за позивачкою в цілому права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Представник позивачки подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його та позивачки участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати без його участі. Крім того, повідомляє, що він добровільно відмовляється від своєї частки у будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на користь своєї матері [PERSON] . Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати без її участі. Крім того, повідомляє, що вона добровільно відмовляється від своєї частки у будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на користь своєї матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати без його участі. Крім того, повідомляє, що він добровільно відмовляється від своєї частки у будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на користь своєї матері [PERSON] . Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати без її участі. Крім того, повідомляє, що вона добровільно відмовляється від своєї частки у будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на користь своєї матері [PERSON] . Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 17.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 23.12.2024 відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати без його участі. 23.12.2024 відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати без її участі. 27.12.2024 відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати без його участі. 27.12.2024 відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати без її участі. 30.12.2024 представник позивачки подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його та позивачки участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Частиною 1 статті 206\~ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачі позов визнали, визнання ними позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачів та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2024 (а.с. 18). Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] , померлим [PERSON] , та відповідачами, які являються дітьми останніх, підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 10, 12-14), рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14.08.2017 (а.с. 11), рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.04.2014 (а.с. 15), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.05.2016 (а.с. 16). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 15.02.1988 житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить членам колгоспного двору головою якого є [PERSON] (а.с. 17). Колишня вулиця Корякова в с. Голинь перейменована на [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 256 від 19.09.2024, виданою Голинським старостинським округом (а.с. 47). Відповідно до відповіді, наданої начальником управління «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради від 14.05.2024, станом на 07.03.2024 у [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Позивачка [PERSON] \~17.05.2024\~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Лесик В.Б.\~з метою\~прийняття спадщини\~після смерті\~чоловіка [PERSON] ,\~що підтверджується\~заявою №\~393(а.с. 20). Згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 17.05.2024 приватним нотаріусом Лесик В.Б. було зареєстровано спадкову справу № 72451752 після смерті [PERSON] (а.с. 23). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали приватному нотаріусу заяви згідно з якими вони відмовилися від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 24-32). Листом приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. № 689/02-14 від 10.09.2024 [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , неможливо, у зв?язку з тим, що право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є [PERSON] та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно (а.с. 45). Відповідно до виписки № 252 від 19.09.2024 з погосподарської книги № 5 Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за 1991-1995 роки (ст. 94, номер об`єкта по господарського обліку 182) в [ADDRESS] , господарство відносилося категорії «колгоспний двір» і в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова сім?ї, який помер [INFO] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] дочка (а.с. 46), що також підтверджується випискою від 24.10.2024 № до 144 (а.с. 50). Позивачка [PERSON] у період з 21.07.1980 по 10.07.1997 була членом колгоспу та працювала у ньому, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника від 21.07.1980 та довідкою № 106 від 20.10.2011 (а.с. 52-54, 55). Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392\~ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно зі Законом України\~«Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст.\~120\~ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по [ADDRESS] проживали [PERSON] - голова сім?ї, [PERSON] дружина (позивачка), [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] син та [PERSON] дочка (відповідачі), то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/6 частці вказаного домоволодіння. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Отже, після смерті останнього відкрилася спадщина на 1/6 частку домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно зі ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім позивачки, інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих зі спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Водночас відповідачі відповідно до вимог ст. 1273 ЦК України відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька. Таким чином позивачка, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадкового майна. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~346\~ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1 ст.\~347\~ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно з ч. 3 ст.\~347\~ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Оскільки частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора зі заявою про відмову від права власності на належні частки. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Таким чином, суд вважає за можливе прийняти відмову відповідачів від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь їх матері - позивачки у справі. За таких обставин, враховуючи, що позивачці, як члену колгоспного двору, належить 1/6 частка домоволодіння по [ADDRESS] частку вказаного майна вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , а відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися від права власності на належні їм частки та визнали позовні вимоги, то за позивачкою необхідно визнати в цілому право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Отже, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного ст.ст. 16, 346, 347, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1273, 1296, ЦК України, ст.ст.\~120-123,\~524-527,\~548-549\~ЦК України (в редакції від 18.07.1963), Закону УРСР «Про власність», ст.ст. 2, 13, 80, 81 ЦПК України,\~

Outcome: partial