Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

заявник [PERSON] в судовому засіданні просить суд встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , 1958 року народження, яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] \~належав його\~покійному батькові\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Після смерті батька спадщину прийняли він та його мати [PERSON] , його сестра від своєї частки відмовилася на його користь. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки у праві власності на житловий будинок видано на його ім`я, а свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок не видано. [INFO] його мати [PERSON] померла та після її смерті спадщину прийняв він, оскільки проживав постійно з матір`ю на час відкриття спадщини без реєстрації у вказаному будинковолодінні, оскільки мати тяжко хворіла та потребувала постійного стороннього догляду до дня смерті. 20.07.2024 він звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] .. 24.07.2024 було відкрито спадкову справу № 181/2024 щодо майна спадкодавця [PERSON] .. Однак, 30.07.2024 приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті [PERSON] , так як у спадковій справі відсутні заяви інших спадкоємців, які були подані в строк, передбачений ст.1270 ЦК України і права яких на спадкове майно підтверджені, а також і через те, що ним, як спадкоємцем першої черги, не подано документів на підтвердження фактичного прийняття спадщини після смерті матері. А тому він і звернувся з даною заявою до суду для реалізації його законного права на отримання спадщини. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Багачевської міської ради Черкаської області Огнива Т.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі заінтересованої особи та просить розглянути справу без участі заінтересованої особи за наявними матеріалами у справі та прийняти обґрунтоване рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши заявника, свідків та дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заяву задовольнити повністю, вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобов`язана довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається,\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених статтею\~82\~цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого нотаріусом Звенигородської нотаріальної контори [PERSON] 09.08.1978 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав батькові заявника [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина та матір заявника [PERSON] , заявник, який був сином спадкодавця та його рідна сестра дочка спадкодавця [PERSON] спадщину прийняли його матір та він, дочка відмовилася від спадщини на користь брата, тобто заявника. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.07.2024 приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. (а.с.8) посвідчено, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1951 року народження, який помер [INFO] є його дружина [PERSON] , 1958 року народження - 1/3 частка у спадщині та його син [PERSON] , 1978 року народження 2/3 частки у спадщині, у тому числі із врахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилася дочка спадкодавця [PERSON] .. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки у праві власності на житловий будинок видано на ім`я [PERSON] , а свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок не видано. [INFO] мати заявника [PERSON] померла та після її смерті спадщину прийняв заявник, оскільки проживав постійно з матір`ю на час відкриття спадщини без реєстрації у вказаному будинковолодінні, оскільки мати тяжко хворіла та потребувала постійного стороннього догляду до дня смерті. Інших спадкоємців, що виявили бажання отримати спадщину після смерті [PERSON] немає. Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] проживав із своєю матір`ю до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] , оскільки його мати тяжко хворіла та потребувала стороннього догляду. 20.07.2024 заявник звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] .. 24.07.2024 було відкрито спадкову справу № 181/2024 щодо майна спадкодавця [PERSON] .. Однак, 30.07.2024 приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.10), а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті [PERSON] , так як у спадковій справі відсутні заяви інших спадкоємців, які були подані в строк, передбачений ст.1270 ЦК України і права яких на спадкове майно підтверджені, а також і через те, що ним, як спадкоємцем першої черги, не подано документів на підтвердження фактичного прийняття спадщини після смерті матері. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (6 місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Ст. 3 СК України\~передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 \~ст. 1269 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, ст. 1268 та 1269\~ЦК України\~презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у ч. 3, 4 ст.\~1268, ст.\~1269,\~1270 ЦК України. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. П. 6 ст. 294 ЦПК України закріплено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ національними судами застосовується як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших), сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які містяться у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті. Заявник [PERSON] претендує на спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON] .. Не отримання заявником свідоцтва про право на спадщину полягає в неможливості належним чином довести факт постійного проживання зі спадкодавцем по день смерті останньої, при наявності інших похідних доказів такого факту, тому, підсумовуючи викладені обставини, та практику Європейського суду, встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] по день смерті останньої [INFO] для прийняття спадщини [PERSON] не суперечить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відтак, відсутній спір про право. Суд, вважає доведеним, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] .. Встановлення цього факту безумовно породжує юридичні наслідки для заявника. А тому, суд вважає за необхідним встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] разом зі спадкодавцем [PERSON] , 1958 року народження, яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] .. Відповідно до ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved