Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягувати аліменти з відповідача на утримання сина, позивач не бажає. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що від шлюбу, який був розірваний рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року, вони мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні і проживає разом з ним. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Позивачем ніколи не створювалися будь-які перешкоди відповідачці у спілкуванні з сином та участі у його вихованні, однак відповідачка такого бажання не виявляла та не бажала виконувати покладені на неї законом батьківські обов`язки, без поважних причин залишивши дитину без материнської турботи. З 2019 року [PERSON] жодного разу не навідала сина, не телефонувала до нього, не спілкувалася із ним, не цікавилася його життям та здоров`ям. Крім того, позивач вказує на те що відповідач написала заяву завірену нотаріусом, якою остання відмовилася від виховання та утримання дитини. Ухвалою від 25 вересня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено у ній підготовче засідання та залучено до участі в цивільній справі у якості 3-ї особи: орган опіки та піклування Дзвиняцької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Ухвалою від 12 грудня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю, з підстав зазначених у позові. Просили його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Крім того, інформація щодо розгляду даної справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Від [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову та про відсутність заперечень щодо позбавлення її батьківських прав, просила справу розглянути без її участі. Представник 3-ї особи, органу опіки та піклування Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність. Також, надав на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина. Представник 3-ї особи, органу опіки та піклування Дзвиняцької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність. Зазначив, що мати дитини [PERSON] проживала в селі Космач без дитини від попереднього шлюбу [PERSON] [INFO] . Представник 3-ї особи, органу опіки та піклування Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність. Також, надав на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина. В судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , пояснив, що він жодного разу не спілкувався з мамою, навіть не пам`ятає як вона виглядає, проживає разом з татом в селі Юхимівка. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що він являється сусідом позивача і з 2019 року не бачив матір хлопчика [PERSON] в тому населеному пункті де проживає дитина разом з батьком. Вихованням дитини повністю займається один батько. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що являється класним керівником сина позивача [PERSON] з 10.01.2022 року. Маму жодного разу в школі не бачила, до школи мама жодного разу не заходила та не телефонувала, навчанням дитини не цікавилась. Батько займається навчанням та вихованням дитини. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, пояснення малолітньої дитини та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з реєстрації територіальної громади та довідки про склад сім`ї №374 від 10.06.2024р., виданих Мурафською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики малолітнього [PERSON] , [INFO] , виданої 07.06.2024р. Юхимівським ліцеєм Мурафської сільської ради, мати [PERSON] , навчальний заклад не відвідує, вихованням та навчанням дитини займається лише батько [PERSON] .. Згідно заяви, нотаріально посвідченої державним нотаріусом Шаргодської державної нотаріальної контори Вінницької області, яка засвідчила справжність підпису [PERSON] , яка усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовилася від виховання та утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та просила позбавити її батьківських прав. Як пояснив в судовому засіданні позивач, відповідачка взагалі не приймає участь у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не відвідувала і не відвідує сина, тобто свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків з часу народження дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, затвердженого рішенням №138 від 16.10.2024р., виконавчий комітет Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Аналогічний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав надійшов від органу опіки та піклування Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, затверджений рішенням виконкому №145 від 20.11.2024 року. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зовсім не дбає про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не піклується станом здоров`я, взагалі не відвідує дитину, не зустрічається з нею, матеріально не забезпечує. На думку суду вказані обставини дають підстави вважати, що відповідач нехтує батьківськими обов`язками щодо спілкування з дитиною, маючи для цього реальну можливість, свідомо не бажає брати участі у її вихованні та не дбає про фізичний і духовний розвиток. Аналізуючи наведене в сукупності, та беручи до уваги, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, суд погоджується із письмовими висновками органу опіки та піклування Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та органу опіки та піклування Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та приходить до переконання, що позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved