Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~позову вказала,\~що вона\~з відповідачем\~перебуває у\~шлюбі з 07 листопада 2003 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану м.Лубни Полтавської області, актовий запис №339. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Підставою позову позивачка зазначає те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. 27 листопада 2024 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Строк на примирення просить не надавати, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації. Заяв та клопотань, зокрема, про відкладення розгляду справи, до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У зв`язку з чим було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 листопада 2003 року, між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб 07 листопада 2003 року, місце державної реєстрації Відділ реєстрації актів громадського стану м.Лубни Полтавської області, актовий запис №339 (а.с.7). Як вбачається із позовної заяви спільне життя сторін не склалось через те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Згідно ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст.\~21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України\~визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність до оточуючих, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 2\~ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3\~ст. 115 Сімейного Кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №18-18584744/с 18-18584744 від 18.11.2024 року про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved