Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Згурівського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року позовні вимоги розділено та виділено в самостійне провадження позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. У позові про позбавлення батьківських прав позивачка [PERSON] просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем перебували у відносинах, від яких у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідач з моменту народження дитини по теперішній час свої батьківські обов`язки не виконує, не спілкується з дитиною, не бачиться з нею, не цікавиться її життям та здоров`ям, про духовний та моральний розвиток дитини не піклується. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначене в сукупності свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] та є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Учасникам справи встановлено строки для подачі заяв по суті. Зобов`язано Згурівську селищну раду Броварського району Київської області, як орган опіки та піклування надати до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої доньки. На виконання ухвали суду Згурівською селищною радою Броварського району Київської області, як органом опіки та піклування, надано до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. 24 жовтня 2024 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Костенком О.М. до суду подано відзив на позовну заяву, а також зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року відкрито провадження за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Об`єднано зустрічний позов з позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав. 19 грудня 2024 року відповідачем [PERSON] до суду подано заяву, в якій відповідач визнає позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав та просить залишити його зустрічний позов без розгляду. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, у письмових заявах просили суд про розгляд справи у їхню відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність учасників справи, прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення первісного позову, при цьому зустрічний позов залишити без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини, та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини, дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 - копія свідоцтва про народження). Позивачка [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований та ніколи не проживав (а.с. 10 - копія акту обстеження). Неповнолітня [PERSON] навчається у 8-Б класі ОЗНЗ Згурівської ЗОШ. Відповідач участі у шкільному житті дитини не приймає, навчанням дочки не цікавиться. Дитиною опікується лише позивачка (а.с. 11, 12 - довідки). Позивачка працює у ДУ «Інститут серця Міністерства охорони здоров`я України» на посаді сестри медичної-анестезиста відділення лікування гострого коронарного синдрому та інфаркту міокарда № 7, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 13 -характеристика). Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є працездатним, працює в ТОВ «Краєвид». Відповідач за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Стан здоров`я відповідача задовільний (а.с. 53-57). Рішенням Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Броварського району Київської області № 341 від 30 жовтня 2024 року затверджено Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 69- рішення, а.с. 70-71 - висновок). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Приймаючи рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач з самого народження доньки ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. За вказаних обставин між батьком та донькою відсутня емоційна прив"язаність, неповнолітня [PERSON] не бажає спілкуватись з батьком та підтримувати з ним будь-які сімейні стосунки. Судом не встановлені поважні причини ухилення від невиконання батьківських обов`язків відповідачем. Відповідач є працюючим та має задовільний стан здоров`я. За даних обставин суд не вбачає іншого шляху забезпечення інтересів дитини, окрім як розірвання їхніх сімейних зв`язків з біологічним батьком. Суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку. Позивачкою сплачено судовий збір за вимогою немайнового характеру про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн (а.с. 14 - платіжна інструкція). Позивачка просила стягнути судовий збір з відповідача на її користь. Відповідач визнав позов до закінчення підготовчого судового засідання. На підставі ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір підлягає розподілу наступним чином, а саме 50 % судового збору, що становить 605,60 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивачки, інші 50 % судового збору, що становить 605,60 грн, слід повернути позивачці з державного бюджету. В частині зустрічного позову суд зазначає наступне. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Відповідач [PERSON] , який є позивачем за зустрічним позовом, скористався своїм процесуальним правом та подав до суду до початку розгляду справи по суті заяву про залишення зустрічного позову без розгляду, а відтак зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею слід залишити без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved