Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

25.09.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 19.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи 39861924) та [PERSON] укладено Договір позики № 3958388, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 грн. на строк 30 днів тобто до 18.01.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [INFO], що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]). Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 Договору позики № 3958388 від 19.12.2020, свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 15 000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2106 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 до договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46 870,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31 870,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані Первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором. Враховуючи вище викладене заборгованість відповідача за кредитним договором складає 21 865,00 грн., у тому числі 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 865,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. З наведених підстав просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати зі сплати судового збору розміром 2 422,40 грн. Відповідачка [PERSON] в особі представника адвоката Тивоненка Д.Р. позовні вимоги не визнала з тих підстав, що договір позики № 3958388 від 19.12.2020, зокрема, в електронному вигляді не укладала, електронного цифрового підпису не отримувала. Позивачем не долучено доказів, які підтверджують, що електронний цифровий підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачці. Відсутні докази реєстрації відповідачки в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Вважає, що укладення вказаного договору відбулось поза її волі. Крім того, звернула увагу, що позивачем не надано належних доказів перерахування кредитних коштів розміром 15 000 грн. на її банківську картку. До позовної заяви позивачем долучено копії електронних доказів, а оригінали цифрового файлу додано не було, а відтак неможливо перевірити відповідність копій оригіналам. У відзиві відповідача також наведено попередній орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу 29 000,00 грн. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути з позивача на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою судді від 27.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання (а.с. 27). Копію ухвали від 27.09.2024 разом із позовною заявою з додатками було направлено відповідачці за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 25.10.2024 «за закінченням терміну зберігання». 14.10.2024 від представника відповідачки адвоката Тивоненка Д.Р. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Цього ж дня адвокату надано доступ до справи за допомогою Електронного кабінету користувача ЄСІТС (повідомлення № 60279 від 14.10.2024). Від ознайомлення з матеріалами справи в паперовому вигляді представник відповідачки відмовився, що підтверджується доповідною запискою судового розпорядника від 16.10.2024. У вказаному клопотанні представник відповідачки просив призначити справу до розгляду з викликом сторін, однак у клопотанні не зазначив обставин, які вимагають проведення судового засідання у справі. За вимогами частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. У даному випадку, оскільки матеріали цієї справи не містять заяв про виклик свідків, клопотань про необхідність заслуховування особистих пояснень, а також інших даних, які свідчать про необхідність проведення судового засідання із повідомленням (викликом) сторін, тому судом клопотання представника відповідачки про призначення розгляду цивільної справи з викликом сторін залишено без задоволення. 04.11.2024 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що примірник ухвали від 27.09.2024 отримав через систему «Електронний суд» 31.10.2024, а також примірник позовної заяви в електронній формі з додатками, - що суперечить змісту повідомлення № 60279 від 14.10.2024 про надання адвокату доступу до справи за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. Таким чином, представником відповідачки пропущено визначений ухвалою від 27.09.2024 строк на подання відзиву на позовну заяву. Водночас, представником відповідачки не подавалось заяви про продовження процесуального строку на подання відзиву. Тому, на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України відзив залишається судом без розгляду та не враховується під час розгляду справи. 07.11.2024 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. Також 07.11.2024 надійшла відповідь на відзив від представника позивача. Ухвалою суду від 07.11.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «УНІВЕРСАЛБАНК» (вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ, 04082) інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] , та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «УНІВЕРСАЛ БАНК» [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 19.12.2020 по 22.12.2020. 11.11.2024 надійшли заперечення на відповідь на відзив. 05.12.2024 від АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» надійшла витребувана інформація згідно з ухвалою від 07.11.2024. 12.12.2024 від представника відповідачки надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зауважив, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з належним призначенням та номером платежу саме на номер картки позивачки перерахувало 15 000 грн., відповідачка взагалі отримувала грошові кошти. Номер картки, зазначений у договорі позики та відповіді банку, є неповним. ТОВ «ФК Фінексперс» мав право перераховувати кошти, у такому випадку позивач є неналежним. Дослідивши надані докази, зміст заяв по суті справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 19.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи 39861924) та [PERSON] укладено Договір позики № 3958388, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 грн. на строк 30 днів тобто до 18.01.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (а.с. 9). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [INFO], що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]) (а.с. 9 - зворот). Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 Договору позики № 3958388 від 19.12.2020, свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 15 000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 20-21). 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2106 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників (а.с. 11-зворот - 18). Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 до договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46 870,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31 870,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 19). Позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані Первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором. Згідно з долученим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 21 865,00 грн., у тому числі 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 865,50 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 7-зворот - 8). Фактичне отримання відповідачем грошових коштів підтверджується випискою з АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» по рахунку відповідачки за період з 19.12.2020 по 22.12.2020. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти за Договором позики № 3958388, в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від відповідачки виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позики, у даному випадку непогашеної заборгованості за позикою та відсотками. Суд вважає непереконливими аргументи представника відповідачки про відсутність доказів укладення договору позики та отримання у позику грошових коштів, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи. З листа АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» від 22.11.2024 № БТ/7383 з додатком (випискою про рух коштів по рахунку відповідачки), наданого на виконання ухвали суду від 07.11.2024 про витребування доказів випливає, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку [NUMBER] . Тобто, номер картки зазначений повністю, як і вказане повне ім`я, прізвище та по батькові відповідачки, її РНОКПП як володільця цієї картки. У виписці по цьому картковому рахунку наявна інформація, що 19.12.2020 о 16:45 год. на картку надійшли грошові кошти розміром 15 000 грн. Спірний договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, і з огляду на ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» до нього мають бути застосовані приписи цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Враховуючи вищенаведене правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є позивач за договором відступлення прав вимоги, та відповідачкою укладено електронний договір, адже без отримання відповідачкою листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Договір позики укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Також, відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/337824/18, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Отже, спірний договір підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Доводи представника відповідачки щодо не підписання договору суд не бере до уваги, оскільки договір позики укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за договором позики № 3958388 від 19.12.2020 в сумі 21 865,50 грн., у тому числі 15 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6 865,50 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2 422,40 грн. Водночас, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, тому визначені законом підстави для стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу відсутні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved