Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

18.11.2024 [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 16.07.1999 року Кам`янсько-Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №43, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.1999 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на шлюб та сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З жовтня 2021 року сторони проживають окремо, сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, та як зазначає позивач подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, та суперечить інтересам кожного, посилаючись на ст.ст. 105, 110, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024 визначено головуючого суддю Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Сиротенко В.К. Ухвалою суду від 19.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 19.11.2024 року з метою забезпечення можливості участі відповідача у судовому засіданні та його належного повідомлення про судові засідання та про розгляд зазначеної цивільної справи, ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» витребувано у Міністерства соціальної політики України відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (в розумінні Постанови КМУ № 646 від 22.09.2016) щодо [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації від 25.11.2024, інформація щодо [PERSON] станом на 25.11.2024 в ЄІБД ВПО відсутня. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву, відповідно до якої остання просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Кам`янсько-Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану 13.07.1999 року, актовий запис №43, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.07.1999 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.2001 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.2009 року. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами на даний час припинені у зв`язку з втратою почуття любові та взаємоповаги внаслідок чого між ними постійно виникають конфлікти, що унеможливлює подальше спільне проживання. Відновлення та збереження сім`ї на переконання позивача є неможливим та подальше сумісне життя суперечить інтересам позивача. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. За таких обставин є підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище - « [PERSON] », про що вона просила у заяві, оскільки відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу у подальшому іменуватися цим прізвищем або поновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1211,20 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved