Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 20 листопада 2024 року надійшла позовна заява керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави, в особі Національної служби здоров`я України, Самбірської міської ради Львівської області, до [PERSON] , третя особа: комунальне некомерційне підприємство Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня», про стягнення коштів за лікування потерпілих від кримінального правопорушення в сумі 7582 грн. та у сумі 107 грн. 06 коп. Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тими обставинами, що вироком Самбірського районного суду Львівської області у справі №452/450/23 від 04.04.2023 [PERSON] визнано винуватою за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням та встановлено їй іспитовий строк в 1 рік. Як було встановлено судом, [PERSON] 28 жовтня 2022 року близько 11:00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись ним в світлу пору доби в межах населеного пункту, а саме вулицею Івана Франка в м. Самбір Львівської області в напрямку до с. Ралівка, Самбірського району, Львівської області, грубо порушила вимоги Розділу 1 п.п.1.5,1.7 Розділу 2 пп.2.3 б),д), Розділу 12, п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а: саме: проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині дороги пішохода [PERSON] , [INFO] , тобто особу похилого віку, який здійснював перехід проїзної частини дороги зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, а також маючи об`єктивну можливість зупинити керований нею автомобіль, не вжила заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустила наїзд на пішохода [PERSON] на смузі руху, призначеній для руху до с. Ралівка Самбірського Львівської області, внаслідок чого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме, відкритий поперечний перелом нижньої третини обох кісток лівої гомілки із зміщенням та рану в ділянці лівої гомілки, які згідно висновку експерта №163/22 від 07.11.2022 відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент утворення. Потерпілий [PERSON] \~у період\~часу з\~28\~жовтня 2022\~року по\~22\~листопада 2022\~року перебував\~на стаціонарному\~лікуванні в\~травматологічному відділенні\~Комунального некомерційного\~підприємства Самбірської\~міської ради\~"Самбірська\~центральна лікарня (далі - КНП СМР «Симбірська ЦЛ»). Вартість лікування потерпілого [PERSON] , відповідно до довідки виданої КНП СМР «Самбірська ЦЛ» за період з 28.10.2022 по 22.11.2022 становить 7 689,06 грн. При цьому, згідно вказаної інформації, за вказаний пролікований випадок КНП СМР «Самбірська ЦЛ» отримало кошти від Національної служби здоров`я України за програмою медичних гарантій у розмірі 7582 грн., а від Самбірської міської ради у розмірі, - 107,06 грн. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, відповідач, як особа, яка вчинила злочин, зобов`язаний відшкодувати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Оскільки згаданий заклад охорони здоров`я належить до комунальної власності Самбірської міської ради, яка не зверталася з позовом про відшкодування відповідачем понесених витрат на лікування потерпілих, відповідачем добровільно не відшкодовано таких витрат, тому, в порядку ст. 56 ЦПК України, прокурор звернувся з даним позовом про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Прокурор вважає, що такий випадок звернення належить до виключних випадків, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, оскільки це стосується порушення або загрози порушення інтересів держави, при цьому, ключовим є поняття «інтерес держави». Зазначає, що Самбірська міська рада є отримувачем коштів, що відшкодовуються лікувальному закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому він обґрунтовано звернувся з позовом до суду саме в інтересах міської ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади міста Самбора. Невжиття лікувальним закладом та міською радою заходів, у тому числі представницького характеру, щодо відшкодування вказаних витрат свідчать про існування факту порушення інтересів держави (а.с. 1-19). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 72). Представники Самбірської окружної прокуратури Львівської області, Самбірської міської ради, комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня», та Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідачка [PERSON] , у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом вироком Самбірського районного суду Львівської області у справі №452/450/23 від 04.04.2023 [PERSON] визнано винуватою за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням та встановлено їй іспитовий строк в 1 рік. Згідно даного вироку, [PERSON] 28 жовтня 2022 року близько 11:00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись ним в світлу пору доби в межах населеного пункту, а саме вулицею Івана Франка в м. Самбір Львівської області в напрямку до с. Ралівка, Самбірського району, Львівської області, грубо порушила вимоги Розділу 1 п.п.1.5,1.7 Розділу 2 пп.2.3 б),д), Розділу 12, п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а: саме: проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині дороги пішохода [PERSON] , [INFO] , тобто особу похилого віку, який здійснював перехід проїзної частини дороги зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, а також маючи об`єктивну можливість зупинити керований нею автомобіль, не вжила заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустила наїзд на пішохода [PERSON] на смузі руху, призначеній для руху до с. Ралівка Самбірського Львівської області, внаслідок чого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме, відкритий поперечний перелом нижньої третини обох кісток лівої гомілки із зміщенням та рану в ділянці лівої гомілки, які згідно висновку експерта №163/22 від 07.11.2022 відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент утворення. \~ \~ \~ \~Частиною 8 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Потерпілий [PERSON] у період часу з 28 жовтня 2022 року по 22 листопада 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня». Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Самбірська міська лікарня «Самбірська центральна лікарня» від 26 липня 2024 року № 74411 [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , перебував на лікуванні в травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна\~лікарня»з 28 жовтня 2022 року по 22 листопада 2022 року з діагнозом: «перелом тіла великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки». Вартість на лікування [PERSON] затрачено 7582 грн. та 107 грн. 06 коп. енергоносії (а.с. 27). Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (із змінами) сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно п. 3 зазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п. 4 Порядку). Факт заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] встановлено вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 4 квітня 2023 року, який набрав законної сили, проте питання про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення судом не вирішувалося. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно Статуту комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня» (далі Лікарня) заснована на базі відокремленого нерухомого та рухомого майна, власником якого є Самбірська міська рада. Виконавчий комітет Самбірської міської ради є органом управління Лікарнею (а.с. 28-39). Отже, засновником, власником та органом управління майном Лікарні є Самбірська міська рада Львівської області. Лікарня є підпорядкованою, підзвітною та підконтрольною засновнику. Відповідно до п. 5.3 Статуту джерелами формування майна та коштів Лікарні є комунальне майно, передане засновником; кошти місцевого бюджету та кошти, залучені з інших бюджетів; власні надходження. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, належать видатки на охорону здоров`я, в тому числі, на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу. Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету. Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України (частина друга\~статті 19 Конституції України). Відповідно до ст. 18-1 ЗУ "Про місцеве самоврядування", орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 131-1\~Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями частини третьої\~статті 23\~Закону України\~«Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». У рішенні Конституційного Суду України про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, зазначив, що поняття «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини). Відповідно до частин третьої та четвертої\~статті 56\~ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У даному випадку прокурор, звертаючись до суду з позовом відповідно до вимог\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як зазначив прокурор, спірні правовідносини пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити відповідні кошти. У цих правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються. Крім того, прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, зазначив, що впродовж тривалого часу ні комунальним закладом охорони здоров`я, ні органом місцевого самоврядування з моменту завершення лікування потерпілого не вживались заходи щодо стягнення в установленому порядку вказаних витрат, порушуються інтереси держави внаслідок ненадходження таких коштів до міського бюджету, що є підставою для представництва прокурором цих інтересів у суді. Згідно відповіді Самбірської міської ради від 26 липня 2024 року, заходи щодо стягнення в судовому порядку відшкодування збитків не вживалися (а.с. 27). У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що\~\~сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (Постанова від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Таким чином, суд вважає, що у даній справі прокурор обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Самбірської міської ради Львівської області, яка самоусунулася від виконання покладених на неї обов`язків щодо повернення до місцевого бюджету коштів, витрачених на лікування потерпілих від злочину. Встановивши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши такі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Прокурором при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 3028 грн. Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь прокуратури слід стягнути судовий збір в сумі 3028 грн.

Outcome: approved