Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди обладнання № ОО23-02-22-01-О у сумі 29 880,00 грн., що складається з заборгованості з орендної плати 12 000,00 грн., неустойки 12 000,00 грн., вартості неповернутого об`єкта оренд 5 880,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 720,00 грн. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.02.2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди обладнання № ОО23-02-22-01-О. Згідно п. 1.1 цього договору, позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне використання майно (об`єкт оренди), що належить позивачу на праві власності або його майнового права згідно акта приймання передачі (додаток № 1). У п. 5.1 договору зазначено, що об`єкт оренди вважається переданим позивачем та прийнятий відповідачем з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передавання обладнання. Згідно з актом прийому - передачі обладнання від 23.02.2022 року, позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди. Загальна вартість переданого в оренду обладнання складає 5 880,00 грн. Згідно з п. 4.1 договору, орендна плата, що складає 500,00 грн. на кожен місяць користування об`єктом оренди, виплачується орендарем [PERSON] в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 23 числа кожного місяця. З 23.02.2022 року по 21.02.2024 року боржник жодного разу не сплатив оренду відповідно до умов договору. 06.02.2024 року позивач надіслав відповідачу досудову вимогу з вимогою сплатити заборгованість з оренди та повернути об`єкт оренди, що підтверджується описом та накладною Укрпошти № 6506204866158. Відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, оплати та відповіді від відповідача не надійшло. Враховуючи викладене, на підставі статей 509, 526, 549, 610, 626, 628, 629,759. 785 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2024 року відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін провадження у цивільній справі за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.07.2024 року. Судове засідання, яке призначено на 01.07.2024 року, було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. Наступна дата судового засідання 19.09.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2024 року розгляд справи відкладено до 15.01.2025 року. Позивач та його представник в судове засідання, призначене на 15.01.2025 року, не з`явилися; представник позивача подав заяву суду про розгляд справи без їх участі, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання, призначене на 15.01.2025 року, не з`явився, відзив на позов не подав, повідомлявся судом про розгляд справи у встановленому законом порядку. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд установив, що 23.02.2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди обладнання № ОО23-02-22-01-О. Згідно п. 1.1 цього договору, позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне використання майно (об`єкт оренди), що належить позивачу на праві власності або його майнового права згідно акта приймання передачі (додаток № 1). У п. 5.1 договору зазначено, що об`єкт оренди вважається переданим позивачем та прийнятий відповідачем з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передавання обладнання. Згідно з актом прийому - передачі обладнання від 23.02.2022 року позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди. Загальна вартість переданого в оренду обладнання складає 5 880,00 грн. Згідно з п. 4.1 договору, орендна плата, що складає 500,00 грн. на кожен місяць користування об`єктом оренди, виплачується орендарем [PERSON] в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 23 числа кожного місяця. 06.02.2024 року позивач надіслав відповідачу досудову вимогу з вимогою сплатити заборгованість з оренди та повернути об`єкт оренди, що підтверджується описом та накладною Укрпошти № 6506204866158. Оплати та відповіді від відповідача матеріали справи не містять. Згідно з розрахунком заборгованості за період з 23.02.2022 року по 21.02.2024 року заборгованість з орендної плати складає 12 000,00 грн. (24 місяці*500 грн.), неустойка 12 000,00 грн. та 5 880,00 грн. - вартість об`єкта оренди. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання взятих на себе зобов`язань за договором оренди. Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦПК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою ст. 764 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦПК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки, відповідач в порушення умов вищевказаного договору оренди майна не виконав у повному обсязі, тому позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6 720,00 грн. У статті 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу: копію договору № 37 про надання правничої допомоги від 04.04.2024 року; акт приймання-передачі виконаних робіт №1 від 19.09.2024 року; копії квитанцій від 20.09.2024 року № ПН164 на суму 3 360,00 грн. та від 16.01.2025 року № ПН690 на суму 3 360,00 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги в разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена. За таких обставин, оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрат на правову допомогу у розмірі 6 720,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 211,20 грн. у відшкодування судових витрат згідно з квитанцією від 20.02.2024 року № ПН 1773.

Outcome: approved