Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22.12.2009 у справі №2-1704/09 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №11 к-ф від 18.07.2007 в сумі 11\~320,38 дол. США та судові витрати в сумі 1820,00 грн. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення. Просив стягнути 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 1\~605,67 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01.07.2023 40 4542 грн становить 64\~511,10 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити; щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22.12.2009 у справі №2-1704/2009 стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №151 К-Ф від 18.07.2007 в сумі 11\~320,38 доларів США (а.с.12-13). Постановою Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. від 23.10.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1704/09 виданого 06.08.2020 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №151 К-Ф від 18.07.2007 в сумі 11\~320,38 доларів США (а.с.15). Постановою Полтавського апеляційного суду від 29.11.2023 ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 17.06.2020 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено ПАТ АБ «Укргазбанк» у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа Полтавського районного суду Полтавської області №2-1704/2009, виданого 27.01.2010, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 11\~320,18 доларів США заборгованості за кредитним договором, і про поновлення пропущеного строку для пред`явлення вказаного виконавчого документу до виконання; стягнуто витрати зі сплати судового збору (а.с.10-12). Ухвалою Верховного Суду від 22.01.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 29.11.2023 у справі №2-1704/09 за заявою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання (а.с.21-25). Постановою Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. від 26.12.2023 закрито провадження у справі за заявою про закінчення виконавчого провадження (а.с.27-28). Згідно зі службовою запискою директора Полтавської обласної дирекції М. Ачкасова останній платіж проведений 03.09.2022 в сумі 5\~770,45 грн від приватного виконавця Райди О.С. (а.с.16). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Доказів погашення заборгованості за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22.12.2009 з боку відповідача суду не надано. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2,5 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі №686/21962/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц наведено висновок, що в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. При цьому в постанові ВС КЦС у справі № 127/13406/18 від 13 січня 2021 року зазначається, що відповідальність за статтею 625 ЦК України настає, зокрема, за невиконання судового рішення. Відповідно до рішення суду заборгованість за кредитним договором №151 К-Ф від 18.07.2007 склала 11\~320,38 доларів США. Позивач зазначає, що останній платіж на виконання рішення суду здійснено 03 вересня 2022 року в суммі 5 770,45 грн При цьому, з позову вбачається, що позивач нараховує 3% річних на суму заборгованості 10\~791,93 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК в період з 12.03.2017р. по 23.02.2022р. у розмірі 1605,67 доларів США, навівши відповідні розрахунки. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження суми заборгованості позивачем надане рішення суду. Доказів щодо спростування зазначеного розміру заборгованості, зокрема, доказів сплати заборгованості у певному розмірі, на час розгляду справи відповідачем не надано. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Оскільки зазначена позивачем сума боргу в розмірі 10\~791,93 доларів США не перевищує суми боргу за заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22.09.2009, тому суд вважає, що визначення суми заборгованості є диспозитивним правом позивача. Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Оскільки, відповідачем власний розрахунок спірних сум суду не надано, суд перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків, дійшов висновку, що за прострочення виконання рішення суду за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 підлягають стягненню суми 3% річних визначених позивачем у позові, а саме в розмірі 1\~605,67 доларів США. Так, відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україна воєнного. Надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з п.19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 981, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії. Таким чином, позивачем за невиконання рішення суду нараховані відсотки відповідно до ст.625 ЦК України в межах визначеного законодавством строку. З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved