Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Представник позивача\~31.01.2023\~звернувся до\~суду із\~зазначеним позовом\~та просив\~стягнути з\~відповідача суму\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 546492\~від 21.08.2020\~року в\~розмірі 27\~319,60\~ грн та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 21 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, №546492 від 21 серпня 2020 року. 04 вересня 2020 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 20200904-1, укладеного між ТОВ «Файна готівка» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників. 29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20211229, у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК» ЦФР» додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 27\~319,60 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 7700,00 грн; сума заборгованості за щомісячними відсотками 19619,60 грн; сума заборгованості за відсотками 0,00 грн; сума заборгованості за пенею 0,00 грн; З моменту отримання права грошової вимоги до відповідача, а саме з 29 грудня 2021 року позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 546492 від 21 серпня 2020 року в розмірі 27319,60 гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023 головуючим суддею визначено суддю Музиченко О.О. Ухвалою суду від 01.02.2023 провадження у даній справі відкрито. Ухвалою суду від 29.03.2023 провадження у даній справі зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у ЗСУ. Відповідно до зборів суддів Таращанського районного суду Київської області від 21.10.2024 прийнято рішення щодо повторного автоматизованого розподілу судових справ судді Музиченко О.О., що стало підставою для винесення керівником апарату суду Розпорядження № 20 від 22.10.2024 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 року, головуючим суддею у вказаній справі визначеного суддю Разгуляєву О.В. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відновлено провадження та призначено судове засідання у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач в\~судові засідання\~02.12.2024\~та 07.01.2025\~не з`явився,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином.\~Також був\~повідомлений шляхом\~розміщення оголошення\~про виклик\~на сайті\~суду. Відзиву на позов не надав. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.\~223,\~280 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що 21 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №546492, на підставі якого відповідач отримав кредит. Відповідно до п.5.1. Розділу V договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та перерахування коштів відповідно до п.1.2 і діє до 21 серпня 2021 року, але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому договору. Договір підписано [PERSON] (а.с.8-10). Також відповідач був ознайомлений із графіком платежів, пам`яткою клієнта по кредиту, підписав заяву-анкету на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, заяву, у якій вказав номер платіжної картки. Згідно довідки ФК «Центр фінансових рішень» від 01 січня 2022 року, [PERSON] дійсно оформив кредит у ТОВ «Файна готівка», кредитний договір №546492 від 21.08.2020 на загальну суму 7700 грн. Станом на 29.12.2021 року сума несплаченого боргу складає 27319,60 грн (а.с.15). Згідно розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 546492, укладеним 21 серпня 2020 року, станом на 29 грудня 2021 року складає 27319,60 грн, з них: прострочена заборгованість за кредитом 7700,00 грн, прострочена плата за щомісячними відсотками 19619,60 грн, прострочена заборгованість за відсотками 0,00 грн, сума заборгованості за пенею 0,00 грн (а.с.16). 04 вересня 2020 року між ТОВ «Файна готівка» (кредитор) та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №20200904-1, згідно якого кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості) (а.с.17-18). 29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (кредитор) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №20211229, у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (а.с.19-20). Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29 грудня 2021 року, за боржником [PERSON] заборгованість за кредитним договором №546492 від 21 серпня 2020 року складає 27319,60 грн, з них: сума заборгованості за кредитом 7700,00 грн, сума заборгованості за щомісячними відсотками 19619,60 грн, сума заборгованості за річними відсотками 0,00 грн, сума заборгованості за пенею 0,00 грн. (а.с.21). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, своєчасно первісним кредиторам грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не повернув, чим порушив ст. 526 ЦК України та умови договору, разом з тим, первісний кредитор своє право вимоги до відповідача за договором відступлення передав - позивачу, у якого відповідно виникло право стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за користування кредитними коштами. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що за кредитним договором № 546492 від 21 серпня 2020 мається прострочення виконання грошових зобов`язань. Позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості в розмірі 27319,60 грн, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі задоволення позову, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved