Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади Старостинського округу №3 с. Самушин Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що, виконкомом Самушинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області 16.12.2014 складений відповідний актовий запис №09, та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме на: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на [ADDRESS] . Відповідно до чинного законодавства позивач є спадкоємцемза законом першої черги згідно ст.1261 Цивільного кодексу України, як син спадкоємця. Інших спадкоємців у померлого [PERSON] , немає. Син покійного [PERSON] [INFO] , позивач по справі, який спадщину після смерті батька прийняв, користується всім спадковим майном та з метою його оформлення звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за спадкодавцем [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилися, попередньо надали суду заяву, в якій просили спір по суті розглянути в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади Старостинського округу №3 с. Самушин Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилася. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Врахувавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Самушин Чернівецького району Чернівецької області помер спадкодавиць [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2014. Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті\~\~ [PERSON] по місцю його останнього проживання, а саме на [ADDRESS] , відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якого входить житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами і будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку літ. А загальною площею 32,90 кв.м., в тому числі житловою площею 25,80 кв.м; сарай літ. Б; вбиральня літ. В; огорожа №1-2. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту щодо свого майна на випадок смерті не вчиняв, спадкоємцями його майна за законом є син (Позивач) [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В свою\~чергу,\~позивач,\~син покійного,\~ [PERSON] \~ [INFO] ,\~вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої Заставнівською нотаріальною конторою Чернівецької області 24.01.2017, справа №14/2017, після смерті [PERSON] , спадщину прийняв [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.01.2017 №46520308, та частину спадщини вже оформив, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на земельну ділянку від 21.03.2017 за реєстровим №174, виданого державним нотаріусом Заставнівської ДНК Бурдейною Г.П. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом у вигляді спірного житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок. Згідно із витягом, виданим Самушинським старостинським округом №3 Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 21.10.2024 №264, згідно погосподарської книги 2011-2015р №1 запис №01-0048-1, сторінка 143, право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] , належало [PERSON] . Згідно з технічним паспортом на будиноковолодіння, будинок був побудований ще у 1960 році. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння, головою двору якого був [PERSON] , побудоване відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстроване органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON] , як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, що розташований по [ADDRESS] , будівництво яких здійснено до 1992 року. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved