Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

25.10.2024 року позивач в особі свого представника за довіреністю Близнюк Владислава Олеговича засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику від 21.12.2023 року, строком дії 30 днів до 20.01.2024 року, у розмірі 86000,00 грн. станом на 21.10.2024 року, з яких 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 76000,00 грн.- процентів за період 304 дні з 21.12.2023 року до 21.10.2024 року, а також судові витрати за розгляд справи у суді у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позивач також надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та про згоду на заочний розгляд справи Ухвалою судді від 31.10.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.38). Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.40-41), відповідач вказану ухвалу отримав у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.42). Заяви та клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Відзив від відповідача не надходив. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 21.12.2023 року між позивачем та відповідачем в електронній формі був укладений договір про надання грошових коштів у позику №2470161223, за умовами якого відповідач отримав на свою банківську картку кредитні кошти від позивача у розмірі 10000,00 грн. строком на 30 днів із сплатою процентів у розмірі 2,99% на суму кредиту за кожний день користування, який рахується із дня видачі кредиту та з можливістю його пролонгації в разі, якщо відповідач виконає його умови у визначений строк кожного разу на новий 30-денний період (а.с.11-15). В разі належного виконання обов`язків відповідач повинен був повернути позивачу 11800,00 грн. 20.01.2024 року (а.с.16). Кошти відповідачу були перераховані контрагентом первинного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», що підтверджується копією договору №160523/1 від 16.05.2023 року між позивачем та його контрагентом (а.с.6, зворотній бік - 10) та копією квитанції до платіжної інструкції №19712-1354-77612378 від 21.12.2023 року про перерахування на банківську картку, емітовану АТ «Сенс банк», яку відповідач вказав у укладеному договорі, 10000,00 грн. (а.с.22). Таким чином, позивач підтвердив факт укладення договору, перерахування коштів відповідачу в день укладання договору та правомірність нарахування процентів на вказану суму у період з 21.12.2023 року до 20.01.2024 року, тобто вимоги за позовом у розмірі 11800,00 грн. В той же час суд встановлює безпідставність можливості нарахування процентів відповідачу за вказаним кредитним договором за період з 21.01.2024 року до 21.10.2024 року, оскільки жодних доказів пролонгації договору між сторонам у вказаний період не було. Відповідно до норм п.4.2 пролонгація вказаного договору можлива виключно у випадку, якщо позичальник сплатить розмір нарахованих процентів до останнього дня строку кредитування, чого в даному кредитному договорі не було, а відповідно він припинив свою дію 20.01.2024 року. Відповідно до усталеної практики Верховного суду після припинення строку дії кредитного договору кредитор має право на забезпечення наданого ним кредиту виключно шляхом застосування норм, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, однак вказані норми відносно вищевказаного договору не можуть бути застосовані згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому залишок заявлених до стягнення вимог у розмірі 74200,00 грн. є безпідставним та у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норм ст.141 ЦПК України суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 13,72% (11800,00 від 86000,00), а тому судовий збір підлягає задоволенню у тій же частині 13,72% від сплачених 2422,40 грн., що складає 332,35 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial