Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

13 листопада 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Холодняк В.М., звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить: встановити факт родинних відносин, що він є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Сміла Черкаського району Черкаської області; визначити йому додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка викрилась після померлої [PERSON] , що померла [INFO] в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, після набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в м. Сміла Черкаської області померла [PERSON] , місце проживання якої було задекларовано в [ADDRESS] . Померла [PERSON] є матір`ю позивача, внаслідок чого він є спадкоємцем першої черги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] - до [INFO] . 26 вересня 2024 року приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Таран Г.В. своєю постановою №247/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Зазначає, що [PERSON] працевлаштований у ТОВ «Агрохімпродукт» та у період часу з 13 листопада 2023 року по 14 травня 2024 року постійно перебував у відрядженнях. Перебування [PERSON] в постійних відрядженнях по роботі за межами м. Сміла Черкаської області, тобто перебування за межами відкриття спадщини та існування воєнного стану в Україні, існування повітряних тривог, фактично позбавило можливості в установлений законом шестимісячний термін звернутися [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На законодавчому рівні не визначено, які причини можуть свідчити про поважність причин пропуску звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Крім того, вказує, що у свідоцтві про народження [PERSON] ім`я його матері записано як « [PERSON] », натомість у свідоцтві про смерть ім`я померлої записано як « [PERSON] », тобто наявність протиріччя в імені матері [PERSON] . Згідно повідомлення Державного архіву Черкаської області від 15 жовтня 2024 року №В-29/05-08, запис акта про народження [PERSON] за 1939 рік по м. Сміла Черкаського (раніше Смілянського) району Черкаської області не виявлено. Перевірка проведена за 1939-1940 роки та по книгах реєстрації поновлених актових записів про народження за №1945-1946 роки. Книги реєстрації актових записів про народження по зазначеному населеному пункту за 1939 рік на зберігання до держархіву області не надходили, за 1940 рік збереглися частково. Тобто встановити запис акта про народження [PERSON] неможливо. Метою встановлення факту родинних відносин в тому, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] , необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті його матері [PERSON] як спадкоємцем першої черги. За вказаних обставин, позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Холодняк В.М., звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 13 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано, за клопотання позивача, від приватного нотаріуса копію належним чином завіреної спадкової справи. 02 грудня 2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Таран Г.В., на виконання вищевказаної ухвали судді, надійшла копія належним чином завіреної спадкової справи №96/2024, яка заведена 26 вересня 2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Холодняк В.М. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та на їх задоволенні наполягає. Представник відповідача Смілянської міської ради Черкаської області Сюкало Ю.П. у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без її участі та прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі відповідно до доданих документів, вимог чинного законодавства та з врахуванням позицій Верховного Суду України в даній категорії справ. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, яка викладена у заявах про розгляд справи без їх участі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09 листопада 2023 року, [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Сміла Черкаської області, померла у віці 84 років [INFO] в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, про що 09 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис №876 (а.с.19). Згідно відомості про реєстрацію проживання особи №01-16/1649, складеної 27 вересня 2024 року Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Смілянської міської ради, [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м. Сміла Черкаської області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 04 серпня 1995 року, померла [INFO] , знята з реєстрації 09 листопада 2023 року. Інші особи, у тому числі малолітні та неповнолітні діти, за даною адресою не зареєстровані (а.с.20). 26 липня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір міни, який посвідчений державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2623 (а.с.24). Відповідно до п.1 зазначеного Договору міни, [PERSON] міняє належну їй на праві особистої власності двокімнатну квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , на двокімнатну квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно п.2 вказаного Договору міни, [PERSON] міняє належну йому на праві особистої власності двохкімнатну квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , на двокімнатну квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 липня 2022 року за №304150419, власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору міни №2623, що виданий 26 липня 1995 року Смілянською міською державною нотаріальною конторою, є [PERSON] (а.с.25). Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить вищевказана квартира. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особа, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 26 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Таран Г.В. з заявою, в якій зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання якої було: [ADDRESS] , та просив видати на його ім`я свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно (а.с.49). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26 вересня 2024 року за №78507778, приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Таран Г.В. 26 вересня 2024 року заведено спадкову справу №96/2024, спадкодавцем за якою є [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.52). Доказів наявності інших спадкоємців, окрім позивача [PERSON] , які виявили бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] матеріали справи не містять. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , останній стверджує, що він є сином спадкодавця [PERSON] , а встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавцем [PERSON] необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті останньої, як спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, у разі встановлення заявленого [PERSON] факту, останній матиме право на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги. Так, як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно міським відділом РАЦС м. Сміла Черкаської області 15 вересня 1987 року, батьками [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Сміла Черкаської області, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно Нового витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 07 листопада 2024 року за №0004785108, батьками [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Сміла Черкаської області, є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.16-18). Відповідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07 листопада 2024 року за №00047851390, 23 вересня 1961 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області складено актовий запис про укладення шлюбу за №374, чоловік [PERSON] , дружина [PERSON] (а.с.21). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 08 липня 2009 року, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №108 від 06 квітня 1981 року. Після реєстрації шлюбу присвоюються прізвища, їй [PERSON] (а.с.22). Таким чином, у відомостях про матір позивача [PERSON] , які зазначені у актовому записі про його народження, а саме [PERSON] , [INFO] , та у відомостях, які зазначені у свідоцтві про смерть спадкодавця, а саме [PERSON] , [INFO] , наявні розбіжності у імені та даті народження. Згідно повідомлення №В-29/05-08 від 15 жовтня 2024 року Державного архіву Черкаської області Черкаської обласної державної адміністрації, [PERSON] повідомлено про те, що запис акта про народження [PERSON] за 1939 рік по м. Сміла Черкаського (раніше Смілянського) району Черкаської області не виявлено. Перевірка проведена за 1939-1940 роки та по книгам реєстрації поновлених актових записів про народження за 1945-1946 роки. Книги реєстрації актових записів про народження по зазначеному населеному пункту за 1939 рік на зберігання до держархіву області не надходили, за 1940 рік збереглися частково. Книги реєстрації поновлених актових записів про народження за 1945-1946 роки по зазначеному населеному пункту збереглися повністю (а.с.23).\~\~\~ Отже, позивач [PERSON] позбавлений об`єктивної можливості усунути вищевказані розбіжності у даних його матері та спадкодавця у позасудовому порядку. Як вбачається з Нового витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 07 листопада 2024 року за №0004785108, у розділі «Виправлення, внесені до відомостей актового запису» «Запис №2», до актового запису про народження [PERSON] 07 листопада 2024 року внесені зміни, а саме: тип зміни виправлення, підстава внесення змін уточнення архівних відомостей, суть змін, зокрема «відомості про заявника» - інформація відсутня змінено на [PERSON] , відмітки додано відмітку даний актовий запис підписаний матір`ю дитини та свідками. У відомостях про матір наявне виправлення власного ім`я матері з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Виправлення не засвідчене згідно вимог чинного законодавства (а.с.16-18). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , підпис якого в них завірено головою ОК «Сміла» 10 січня 2025 року, з [PERSON] в родинних відносинах не перебуває, є друзями та були однокласниками у школі. [PERSON] , яка померла [INFO] , також він добре знав, оскільки вона є мамою [PERSON] . Останній називав [PERSON] матір`ю, вони разом проживали. Батьком [PERSON] є [PERSON] . Щодо імені [PERSON] пояснив, що останню називали по імені Алла, а в документах, як йому потім стало відомо від [PERSON] , вона [PERSON] , але це була одна і та сама особа, яка була мамою [PERSON] . Щодо дати народження [PERSON] зазначив, що йому, як хорошому знайомому та другу сім`ї, відомо, що в неї день народження [INFO] , а за життя вона пояснювала, що в її документах існує помилка у написанні дати народження. У нього немає сумнівів про те, що [PERSON] є мамою [PERSON] , тому може чітко про це стверджувати (а.с.61). Згідно письмових пояснень [PERSON] , підпис якого в них завірено головою ОСББ «Струмок» 13 січня 2025 року, для [PERSON] він є двоюрідним дядьком. [PERSON] також добре знав, адже вона для нього є родичкою. Його мати і мати [PERSON] були рідними сестрами, тому йому добре відомо про родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] . Померла [PERSON] для [PERSON] є матір`ю, а для нього двоюрідною сестрою. [PERSON] називав [PERSON] матір`ю, вона його малим виховувала та здійснювала за ним піклування, називала його сином. Оскільки він набагато старший по рокам за [PERSON] , тому пам`ятає, як [PERSON] , на той час « [PERSON] », народила сина [PERSON] та він із самого народження зростав. [PERSON] раніше перебувала у шлюбі з [PERSON] , який є батьком [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] називали по імені [PERSON] , а в документах вона [PERSON] , але це була одна і та сама особа. Йому як родичу відомо, що [PERSON] народилася [INFO] , а за життя вона пояснювала, що в її документах існує помилка у написанні дати народження, а саме [INFO] , але вона цьому не придавала значення і документи до порядку не приводила (а.с.63). З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відомості про матір, які зазначені у актовому записі про народження позивача [PERSON] , а відомості про спадкодавця [PERSON] , які зазначені у свідоцтві про її смерть, мають відмінність виключно у числі її народженні та імені, натомість усі інші відомості є аналогічними один одним, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю позивача [PERSON] . Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчинюють нотаріальні дії, Свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Як встановлено під час судового розгляду, встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивача, а саме можливість успадкування майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , як спадкоємцем першої черги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] у частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Крім того, згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 22 листопада 2001 року на ім`я [PERSON] , останній з 16 грудня 1992 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Натомість, відповідно до відомостей про реєстрацію проживання особи №01-16/1649, складеної 27 вересня 2024 року Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Смілянської міської ради, спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , при цьому інші особи, у тому числі малолітні та неповнолітні діти, за даною адресою не зареєстровані (а.с.20). Таким чином, позивач [PERSON] , який є спадкоємцем [PERSON] за законом, станом на день відкриття спадщини, тобто станом на день смерті останньої [INFO] , не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою та фактично не проживав разом з нею. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вже зазначалося вище, 26 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Таран Г.В. з заявою, в якій просив видати на його ім`я свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно після смерті матері [PERSON] та він є єдиним спадкоємцем, який виявив бажання прийняти спадщину після смерті [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Таран Г.В. від 26 вересня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вирішено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на нерухоме майно, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.26). Як вбачається з мотивувальної частини вищевказаної постанови, підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є відсутність у спадкоємця факту прийняття спадщини (пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини), що суперечить ст.1269, 1296 ЦК України. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №17 «Про судову практику в справах про успадкування» особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У такому разі, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, шестимісячний строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 09 квітня 2024 року, при цьому позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом 26 вересня 2024 року, тобто пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним та становить 5 (п`ять) місяців. У позовній заяві [PERSON] , як на підставу поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, вказав, що постійні відрядженнях по роботі за межами м. Сміла Черкаської області, існування воєнного стану в Україні та існування повітряних тривог, фактично позбавило його можливості в установлений законом шестимісячний термін звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Так, відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, як вбачається з наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімпродукт» від 10 листопада 2023 року за №237 «Про направлення у відрядження», для вирішення виробничих питань, пов`язаних з технологією приймання на зберігання від поклажодавців рідких мінеральних добрив та недопущення простою рухомого складу, особливістю зберігання таких добрив в період дії мінусових температур, направити головного технолога [PERSON] в с. Коров`є Теофіпольського району Хмельницької області строком на 24 дні, з 13 листопада 2023 року по 10 грудня 2023 року (а.с.27). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімпродукт» від 11 грудня 2023 року за №265 «Про направлення у відрядження», для вирішення виробничих питань, пов`язаних з технологією зберігання рідких мінеральних добрив в період дії мінусових температур, направити головного технолога [PERSON] в смт. Сахновщину Харківської області строком на 20 дні, з 11 грудня 2023 року по 30 грудня 2023 року (а.с.28). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімпродукт» від 01 січня 2024 року за №6 «Про направлення у відрядження», для вирішення виробничих питань, пов`язаних з технологією зберігання рідких мінеральних добрив в період дії мінусових температур, направити головного технолога [PERSON] в с. Адампіль Хмельницької області строком на 27 дні, з 01 січня 2024 року по 27 січня 2024 року (а.с.29). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімпродукт» від 29 січня 2024 року за №33 «Про направлення у відрядження», для вирішення виробничих питань, пов`язаних з технологією зберігання рідких мінеральних добрив в період дії мінусових температур, подальшого відвантаження таких добрив поклажодавцям без простою рухомого складу, направити головного технолога [PERSON] в с. Кублич Вінницької області строком на 27 дні, з 29 січня 2024 року по 24 лютого 2024 року (а.с.30). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімпродукт» від 26 лютого 2024 року за №59 «Про направлення у відрядження», для вирішення виробничих питань, пов`язаних з технологією виробництва рідких мінеральних добрив зберігання таких добрив на складі та їх подальшого відвантаження поклажодавцям та покупцям без простою рухомого складу, направити головного технолога [PERSON] в с. Розвадівка Львівської області строком на 27 дні, з 26 лютого 2024 року по 23 березня 2024 року (а.с.31). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімпродукт» від 25 березня 2024 року за №77 «Про направлення у відрядження», для вирішення виробничих питань, пов`язаних з технологією виробництва рідких мінеральних добрив зберігання таких добрив на складі та їх подальшого відвантаження поклажодавцям та покупцям без простою рухомого складу, направити головного технолога [PERSON] в с. Матеївці Івано-Франківської області строком на 28 дні, з 25 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року (а.с.32). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімпродукт» від 22 квітня 2024 року за №91 «Про направлення у відрядження», для вирішення виробничих питань, пов`язаних з технологією виробництва мінеральних добрив зберігання таких добрив на складі та їх подальшого відвантаження поклажодавцям та покупцям без простою рухомого складу, направити головного технолога [PERSON] в с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області строком на 23 дні, з 22 квітня 2024 року по 14 травня 2024 року (а.с.32). З вищевказаного об`єктивно вбачається, що протягом встановленого шестимісячного строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] постійно перебував у робочих відрядженнях поза межами м. Сміла Черкаського району Черкаської області, де відкрилася спадщина. Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався по теперішній час. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Суд вважає, що введення на території України воєнного стану та ведення бойових дій у країні, у зв`язку з чим при оголошенні повітряної тривоги державні органи зупиняють прийом громадян, та у зв`язку з постійним перебуванням позивача [PERSON] у робочих відрядженнях за межі території, на якій відкрилася спадщина, є наслідок пропущення строку для подачі ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що строк подачі позивачем [PERSON] до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , пропущений з поважних причин, внаслідок чого позовні вимоги [PERSON] у частині визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням клопотання позивача, судові витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved