Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

17 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Герасимчук О.О. звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська через систему "Електронний суд" з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 28 грудня 2018 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а/з № 604 та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., та судовий збір у розмірі 968,96 грн. Стислий виклад обставин справи. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 грудня 2018 року між [PERSON] (далі позивач, [PERSON] , позивач) та [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) було зареєстровано шлюб Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На початку сімейного життя шлюбні відносини складалися добре, однак з часом сторони по справі перестали розуміти та любими один одного. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. На теперішній час позивач та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть, з`явилися розбіжності в поглядах на сімейне життя. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим та суперечить інтересам позивача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05 грудня 2024 року о 09.30 годині. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року розгляд справи відкладено на 15 січня 2025 року. Позивач [PERSON] в судові засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Герасимчук О.О. в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав заяву, в якій просить суд провести розгляд цивільної справи за відсутністю представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судові\~засідання,\~призначені на\~05.12.2024\~року та\~15.01.2025\~року відповідач\~ [PERSON] \~не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про проведення судового засідання відповідач також викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила, відзив проти позову не надала. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи достатність доказів та те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов до переконання, що є всі правові підстави провести заочний розгляд даної справи, про що 15 січня 2025 року прийнята відповідна ухвала. Відповідно до вимог ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 грудня 2018 року, який зареєстровано Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 604. Зі змісту позовної заяви про розірвання шлюбу вбачається, що спільне життя у подружжя не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння, втрату почуття любові. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Від шлюбу\~сторони \~спільних дітей\~не мають.\~ Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої ним у заяві позиції. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ст.51\~Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112\~СК України регламентує, що вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, а тому згідно ст.112\~СК України є всі підстави для розірвання даного шлюбу. Суд зауважує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу, у тому числі до перебування у ньому, є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить до переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 968,96 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст.141ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги від 25.09.2024 (а.с. 11-14), ордер (а.с. 15), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 16). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід приймати до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved