Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», по системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за надання житлово комунальних послуг наданих за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2018 року по 31.12.2023 року у розмірі 43646,94 грн., посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідачки. В обґрунтування\~позову вказано,\~що позивач\~по відношенню\~відповідачки,\~як споживача\~послуг,\~являється виконавцем\~комунальних послуг,\~а саме,\~з централізованого\~опалення та\~гарячого водопостачання,\~з постачання\~теплової енергії.\~ [PERSON] \~є власницею\~квартири за адресою: [ADDRESS] . За адресою надання послуг відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Між КОНЦЕРНОМ «МТМ» та Відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води п.9 якого передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно пункту 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630, які діяли під час виникнення спірних правовідносин з 01.12.2018 р. по 31.10.2021р., вказано, що Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 02.10.2021 року на офіційному веб сайті Концерну опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі». З 01.11.2021\~року між\~позивачем та\~відповідачкою укладений\~Типовий індивідуальний\~договір №602912231 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. Даний договір є публічним договором приєднання, Загальна сума боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2018\~р.\~по 31.12.2023\~р. становить 43\~646,94\~грн.,стягнути яку просить позивач та сплачені судові витрати. 06.03.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 26.03.2024 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Сугира В.С. надійшов до суду відзив на позовну заяву у якій вказано, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо заявлених вимог. Також зазначено, що із позовної заяви в бачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача на користь Позивача суму грошової заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2018 р. по 01.11.2021р. на загальну суму 24 008,98 грн. За послуги з постачання ТЕ та ГВП за період з 01.11.2021 р по 31.12.2023 року сума боргу підлягає перерахунку з тих підстав, що відповідно до чинного законодавства родина військовослужбовця [PERSON] , призваного на службу за мобілізацією має пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг і дана обставина не взята до уваги Позивачем при написанні позову. Як вбачається з матеріалів справи із позовною заявою по справі позивач звернувся в березні 2024 року. Тобто, Позивач звернувся до суду із позовом більше ніж через 3 роки, з моменту виникнення зобов`язання відшкодування збитків. При цьому, питання про поновлення строку позовної давності Позивачем не піднімалось та не обгрунтовувалось. Станом на день звернення із позовом сплив строк позовної давності, який ми просимо суд застосувати. Просить суд застосувати строки позовної давності. У задоволенні позовної заяви - відмовити в повному обсязі. Стягнути з Позивача на користь Відповідача судові витрати. 04.04.2024 року до суду від представниці позивача надійшла відповідь на відзив, у якій окрім іншого вказано, що відповідно до розрахунку основного боргу, долученому до позовної заяви, вбачається, що у спірному періоді Відповідачем здійснювались оплати, які перевищували нарахування. Остання така оплата була здійснена у жовтні 2020р., що свідчить про визнання Відповідачем боргу взагалі та переривання позовної давності. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин. Згідно із Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14. Цими нормами, які набрали чинності 02.04.2020, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин в Україні безперервно було встановлено з 12.03,2020 р. по 30.06.2023 р. З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в межах позовної давності Позивач має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257, 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» с обґрунтованими та такими, що відповідають нормам цивільного законодавства, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Представниця позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, з урахуванням доводів зазначених у позові, письмових доказах та відповіді на відзив, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника відповідачки [PERSON] адвоката Сугира В.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності предствникка на підставі наявних маиеріалі з врахуванням відзиву на позов. Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачці\~ [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] , де вона також зареєстрована. 04.10.2011 року між Концерном «Міські\~теплові мережі»\~та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води п.9 якого вказує, що розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 02.10.2021\~рокуКонцерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. З 01.11.2021\~року між\~Концерном «Міські\~теплові мережі»\~та відповідачкою\~укладено типовий\~договір №602912231 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За змістом\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За нормами ст. 64,\~67,\~68 ЖК України\~наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води; наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла. Відповідно до ст.\~150,\~156,\~162 ЖК України\~власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (частина друга статті\~317 ЦК України). Квартира відповідачки є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Квартира відповідачки не підпадає під термін «неопалювальне приміщення», так як відсутні докази на\~підтвердження відключення приміщення від центрального опалення в установленому законом порядку. Суд вважає, що позивачем було правомірно здійснено нарахування обсягів спожитої теплової енергії відповідачці. Між сторонами існували фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати до 01.11.2021 року за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.). Позивач у період з 01.12.2018 року по 31.12.2023 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з яких не оплаченими залишились послуги на суму 43646,94 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, за особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.\~\~\~\~ Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. \~Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з ч.3 ст.9 цього Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Що стосується клопотання сторони відповідачки про застосування строку позовної давності до вимог позивача за період з 01.12.2018 р. по 01.11.2021р. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року. Тому саме з квітня 2020 року має застосовуватися правило п. 1 ч. 1\~ст. 263 ЦК України\~щодо зупинення строків позовної давності. З наведженгого вбачається, що позовна давність по заборгованості тільки за період до квітня 2017 року спливає, а тому тільк на неї дія пункту 12\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~щодо продовження строку позовної давності не поширюється. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Крім того,\~пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до\~Указів Президента України неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5\~статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таким чином, з огляду на приписи ст.\~256,\~257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності\~Законом України від 30 березня 2020 року щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, на введений в України воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який на час розгляду справи продовжено, на набрання чинності Законом України від15 березня 2022 року №2120-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії воєнного стану 24 лютого 2022 року, пункти 12, 19\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені обставини, а саме, дату звернення позивача із даною позовною заявою 01.03.2024 року, вимоги Концерну «МТМ» підлягають задоволенню за період вказаний у позові. Щодо посилань сторони відповідачки на те, що за послуги з постачання ТЕ та ГВП за період з 01.11.2021 р по 31.12.2023 року сума боргу підлягає перерахунку з підстав того, що родина військовослужбовця [PERSON] , призваного на службу за мобілізацією має пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг. Суду не надано будь яких доказів що відповідачка являється членом сімї військовослужбовця,\~та не\~надано відповідних\~доказів перебування\~будь якого\~члена сімї\~відповідачки на\~військовій службі,\~а також\~звернення відповідачки\~до компетентних\~органів для\~реалізації відповідних\~пільг при\~їх наявності. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що відповідачкою не спростовано доводи позивача про розмір заборгованості і період її виникнення, а позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи,\~у разі задоволення позову покладаються на відповідачку.

Outcome: approved