Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс банк» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ЄДРПОУ: 23494714) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 26.02.2021 року [PERSON] уклала угоду з АТ «Альфа Банк» про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501299364. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 348130 грн 97 коп. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа банк» на АТ «Сенс Банк». Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник відповідача надіслав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що заборгованість за кредитом є необґрунтованою, оскільки сам факт перерахування коштів на рахунок відповідача, відкритий у цьому ж банку, не підтверджує використання нею кредитних коштів. Такі кошти, наприклад, можуть бути не зняті з даного рахунку або є не направлені на цілі кредитування, тобто не перераховані іншим суб`єктам (використані), а перебувати фактично на рахунку відповідача. При цьому, чинним цивільним кодексом України передбачено що плата за користування кредитними коштами банком нараховується саме за користуванням цими коштами, але ніяк не у випадку коли ці кошти просто залишись на рахунках відповідача, не використані зовсім або ж використані не в повному обсязі. Крім того, відповідно до умов договору, кредит надавався шляхом перерахування частини коштів у розмірі 188983,00 грн на рахунок відповідача, відкритий у цьому ж банку, а залишок - на іншій рахунок, ніби то відкритий в АТ «ПУМБ», але відповідно до меморіального ордеру, кошти у розмірі 250000 грн були перерахованіна рахунок відповідача, відкритий саме в АТ «Сенс Банк». При цьому представник [PERSON] зауважує на тому, що дані кошти не використовувались відповідачем у повному обсязі, а лише частково, а саме у розмірі 188983 грн. Враховуюче, що [PERSON] сплачувала позивачу за весь період відсотки у розмірі 54461,19, то залишок боргу за відсотками становить 22043,72 грн. Таким чином, представник відповідача зазначає, що загальна сума заборгованості має бути у розмірі 143087,91 грн, яка повинна була вираховуватися наступним чином: 158 544,19 грн. (тіло кредиту) +22043,72 (проценти за кредитом) -37500 (оплачена комісія). У судове засідання учасники справи не з`явилися, просили розгляд справи здійснювати без їх участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 26.02.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501299364. Згідно витягу з Державного реєстру банків та відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк», затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа банк») на Акціонерне товариство «Сенс банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»), внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.12.2022 року. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Відповідно до умови споживчого кредиту: тип кредиту - «Кредит готівкою», сума наданого кредиту 250\~000 грн. на строк кредитування 60 місяців, процентна ставка відсотків річних становить 23,00 %, тип ставки-фіксована. Згідно з умовами кредитної картки: тип кредиту - «Відновлювальна кредитна лінія», сума наданого кредиту до 200\~000 грн. на строк дії кредитної картки 3 роки з моменту випуску, процентна ставка відсотків річних становить 26,00 %, тип ставки-фіксована. Як зазначено у меморіальному ордері від 26.02.2021 №92347981, сума наданого кредиту за кредитним договором № 501299364 становить 250\~000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501299364 від 26.02.2021 року, станом на 20.08.2023 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 501299364 становить 348130 грн 97 коп. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву про акцент публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту та графік платежів, в яких визначені, відсоткові ставки за користування кредитними коштами та які підписані особисто відповідачем. Крім того, позивачем надано детальну виписку по рахунку [PERSON] , якою підтверджено, що остання користувалася кредитними коштами, наданими банком. Факт користування [PERSON] кредитними коштами також підтверджується представником відповідача у відзиві, в якому останній звертає увагу на те, що відповідач частково сплачувала відсотки за користування кредитними коштами. При цьому суд критично ставиться до наданих представником відповідача розрахункам, оскільки дані суми жодними доказами не підтверджуються та суперечать графіку платежів, узгоджених сторонами при підписанні кредитного договору. Таким чином, підписавши кредитний договір, [PERSON] посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що кредитор свої зобов?язання за договором про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501299364 від 26.02.2021 року виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. В той час як відповідач свої договірні зобов`язання не виконала і не повернула банку кошти у сумі та у строк, визначений договором, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 5221 грн 96 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved