Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяна Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним. У позовній заяві позивач [PERSON] просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат, житловою площею 42,6 кв.м., загальною площею 70,3 кв.м, укладений 29.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за №1-1147. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2016 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу 1/3 частки квартири [ADDRESS] . При вчиненні зазначеного правочину позивач перебував під впливом наркотичних речовин, які безпосередньо впливали на його свідомість. Він фактично лише підписав договір купівлі-продажу, грошові кошти ним отримані не були. Зазначає, що досить тривалий період вживав наркотичні засоби, що призвело до зниження інтелектуально-мнестичних функцій, емоційно волевої нестійкості та неадекватного сприйняття дійсних подій. Відповідач знала про такий стан позивача і використала його для укладення договору, не сплачуючи грошових коштів в розмірі та у строк, визначених змістом договору. Позивач [PERSON] посилається на недійсність договору купівлі-продажу квартири №1-1147 від 29.08.2016 року, який був укладений між ним та [PERSON] , згідно якого [PERSON] придбала 1/3 частки квартири [ADDRESS] , оскільки під час його укладання позивач не усвідомлював значення своїх дій з підстав психічного стану, що сформувалось внаслідок вживання наркотичних засобів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.03.2023 року провадження по справі відкрито, судом ухвалено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження. 28 квітня 2023 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяною Михайлівною подано заперечення на позов, в якому зазначено про неправомірність вимог позивача, оскільки спірний договір був укладений відповідно до вимог чинного законодавства щодо його укладання та підписання, ознайомлення сторін, проведена бесіда для з`ясування намірів сторін, правові наслідки договору купівлі-продажу їм зрозумілі. Після бесіди у нотаріуса не виникло сумнівів щодо дієздатності продавця [PERSON] , тому нотаріусом був вчинений цей договір. Ухвалою суду від 18.10.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Крім того, задоволено заяву представника позивача - адвоката Міліруд Є.О. про виклик свідків для допиту: [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), неповнолітню [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ). Задоволено клопотання представника позивача - адвоката Міліруд Є.О. про витребування доказів, а саме витребувано з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057) інформацію (у вигляді декларацій чи довідки) про отримані доходи [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ) за період з 2012 по 2016 роки. 14.11.2023 року відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог і відмови в задоволенні позову у зв`язку з його спливом. 06.06.2024 року позивачем в особі представника адвоката Міліруд Є.О. подано уточнену позовну заяву, в якій він просив визнати договір купівлі-продажу 1/3 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 70,3 кв.м., укладений 29.08.2016 між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. та зереєстрований в реєстрі за №1-1147 недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України; зобов`язати сторони повернути одна одній все, що вони одержали в натурі на виконання цього правочину, стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Відповідачем [PERSON] та її представником адвокатом Камишевим Є.С. відзив на уточнену позовну заяву не подавався. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Міліруд Є.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Пояснили, що підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним є неотримання коштів за цим договором та не усвідомлення позивачем своїх дій під час його укладання. Позивач пояснив, що був в стані наркотичного впливу і йому не було виплачено тих грошей, які обіцяли. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Камишев Є.С. в судовому засіданні позов не визнали, зазначили про його безпідставність. Відповідач пояснила, що на момент укладення договору купівлі-продажу позивач знаходився в здравому умі. Прийти до нотаріальної контори було його особистим рішенням. Договір підписаний ним власноруч. Відомо, що позивач не вживав наркотичні засоби, працював на різних роботах, просив зайняти йому грошей. Що вони потрібні для прийняття наркотичних засобів не казав. Перед укладенням договору позивач запропонував продати свою частку квартири, бо йому потрібні гроші і йому були виплачені всі кошти, як це і зазначено в договорі. [PERSON] отримав гроші повністю, ще до підписання цього договору, так про це і зазначив нотаріус в договорі. Третя особа державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, у висновках покладалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. 29.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. за реєстровим №1-1147. Відповідно до п.1 Договору [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] у власність (купила) 1/3 частку квартири [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат, житловою площею 42,6 кв.м, загальною площею 70,3 кв.м. В пункті 3 Договору зазначено, що продаж здійснено на суму 196\~582,00 грн., які він, [PERSON] отримав від [PERSON] повністю, ще до підписання цього договору. Розрахунок вчинено згідно чинного законодавства. Своїми підписами під цим договором сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану 1/3 ч. квартири та відсутність до покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Право власності на вищевказану 1/3 ч. квартири у покупця виникає з моменту підписання договору та його державної реєстрації, про свідчить п.9 Договору. Договір посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. та підписано сторонами в її присутності. Особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність [PERSON] 1/3 ч. квартири перевірено. Свідок [PERSON] в судовому засіданні відмовилась від показів на підставі ст.63 Конституції України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що зі сторонами по справі у родинних відносинах не перебуває. Позивач є її чоловіком, а відповідач його сестрою. Познайомились з позивачем в 2015 році, в шлюбі з 2019 року. Років 10 до знайомства вживала наркотичні засоби. Вживали разом, він дуже її за це бив. [PERSON] продавав наркотики, припинив три роки тому. Викликали лікаря, його прокопували, на обліку у нарколога не перебував. З його слів відомо, що сім`я [PERSON] знала про вживання ним наркотичних засобів. В 2016 році гроші [PERSON] не приносив, не відомо, що він отримав 196 тис. грн. Зі слів [PERSON] , мати та сестра періодично давали йому гроші. Йому пропонували житло в рахунок частки квартири. Через три роки після укладання спірного договору йому дали 80\~000 грн. До укладення договору ми їздили виписувались із квартири. Йому дали 20\~000 грн. коли він виписався. Мі проживали у мене в квартирі, але він ходив і до себе додому. До нотаріальної контори він ходив з матір`ю та сестрою, [PERSON] чекала на вулиці. Коли позивач вийшов, сказав, що підписав, грошей не дали, сказали обирати квартиру. Через два-три роки поїхав дивитись квартиру. Неповнолітній свідок [PERSON] в присутності представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Томенко Я.В. та законного представника [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що її вітчим [PERSON] та мати [PERSON] вживали наркотичні засоби протягом тривалого часу, [PERSON] припинив їх приймати близько трьох років тому. Обставин оспорюваного правочину не знає. Як на підстави визнання спірного договору недійсним та для задоволення позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що при вчиненні зазначеного правочину він перебував під впливом вживання наркотичних речовин, що безпосередньо вплинуло на його волевиявлення, яке не було вільним і не відповідало його внутрішній волі ( ч.3 ст.203 ЦК України) , а також не отримання ним від покупця грошових коштів за спірним договором купівлі-продажу частки квартири. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог, визначених частинами 2, 3 статті 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована, насамперед, нормою закону, яка містить відповідну заборону. У випадках, прямо не передбачених у законодавстві, презумпція правомірності правочину може бути спростована судом. У даному позові оскаржується договір купівлі продажу, укладений нотаріально та в порядку згідно із Законом України « Про нотаріат». Статтею 43 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Відповідно до ст.44 Закону України «Про нотаріат» під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом громадянина України або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Матеріали справи не містять доказів щодо встановлення факту опіки або піклування над [PERSON] , що свідчить про відсутність сумнівів у нотаріуса щодо дієздатності продавця [PERSON] при укладанні та підписанні спірного договору купівлі-продажу. Таким чином, перед укладанням спірного договору купівлі-продажу квартири нотаріус визначила обсяг цивільної дієздатності [PERSON] і після бесіди у нотаріуса не виникло сумнівів щодо дієздатності позивача. Крім того, як на підставу для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири позивач в позові , як і під час судового розгляду посилався зокрема на те, що ним не отримані грошові кошти, передбачені договором купівлі-продажу квартири від 29.08.2016 року. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Із п.3 вбачається, що продаж здійснено на суму 196\~582,00 грн., які він, [PERSON] отримав від [PERSON] повністю, ще до підписання цього договору. Розрахунок вчинено згідно чинного законодавства. Своїми підписами під цим договором сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану 1/3 ч. квартири та відсутність до покупця будь-яких претензій фінансового характеру. З приводу вище зазначеного, суд вважає необхідним також зазначити , що відповідно до положень ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Перелік підстав визнання правочину недійсним визначений законом. Невиконання, чи неналежне виконання умов договору сторонами, за наявності до того підстав і належних доказів, може мати наслідком розірвання договору, а не визнання його недійсним, оскільки відповідно до положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину за якою - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач [PERSON] посилається на недійсність договору купівлі-продажу квартири №1-1147 від 29.08.2016 року, який був укладений між ним та [PERSON] , згідно якого [PERSON] придбала 1/3 частки квартири [ADDRESS] , оскільки під час його укладання позивач не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій із за свого психічного стану, що існував внаслідок вживання ним наркотичних засобів, тобто його волевиявлення як учасника правочину не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Окрім іншого, для підтвердження своїх посилань, позивачем надана медична документація, а саме консультативні висновки, результати лабораторних та біохімічних досліджень, щодо стану здоров`я на підтвердження вживання ним наркотичних засобів датовані 2018, 2021, 2022 роками, тоді як спірний правочин - договір купівлі-продажу був укладений та підписаний сторонами 29.08.2016 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України - Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Посилання позивача [PERSON] , як на підставу визнання договору недійсним, а саме на обставини, що його волевиявлення в момент вчинення договору купівлі продажу частки квартири не було вільним і не відповідало його внутрішній волі із за обставин, що він не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій із за свого психічного стану, що існував внаслідок вживання ним наркотичних засобів, може бути підтверджено саме певним засобом доказування відповідним висновком судово психіатричної експертизи, призначення якої судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи в момент вчинення правочину. Судово психіатрична експертиза, за клопотанням позивача, судом не призначалась, оскільки позивач в подальшому відмовився від заявленого клопотання. Наданий же позивачем під час судового розгляду висновок експерта №24231 від 15.01.2024 за результатами проведення опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа не є дослідженням за результатами проведення експертом саме судово психіатричної експертизи. Проведене експертом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа не є різновидом судової експертизи яка призначається і проводиться у відповідності з Законом України «Про судову експертизу». Окрім того, результати дослідження проведені з використанням комп`ютерного поліграфа мають ймовірний та орієнтувальний характер, та взагалі стосуються не обставин дослідження психологічного стану позивача в момент укладення спірного договору а оцінки вербальних тверджень опитуваного з використанням комп`ютерного поліграфа. Таким чином, наданий під час судового розгляду висновок експерта №24231 від 15.01.2024 за результатами проведення опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа, суд вважає не є належним засобом доказування обставин справи на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог за позовом. Відповідачем [PERSON] заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог, оскільки з моменту укладення договору пройшло більше 7 років, отже строк позовної давності сплив. За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). [PERSON] , за його поясненнями під час судового розгляду пояснював, що про обставини свого стану при укладення ним договору під впливом тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, він дізнався після небажання відповідача виплати йому остатку грошей за вартість частки в квартирі. З позовом до суду [PERSON] звернувся 17.02.2023 року. Суд, перевіривши обставини по справі наданими сторонами доказами, оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки квартири [ADDRESS] , укладеного 29.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за №1-1147 -, а отже в позові належить відмовити по суті позовних вимог, а не з причин пропуску позовної давності звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed