Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

16.08.2024 позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 48,56 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що за час перебування у шлюбі 03.12.1993 [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності в рівних частках на квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частки зазначеної квартири. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] після смерті [PERSON] , набула право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , залишилося спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS] . Право власності померлою набуто: - 1/2 частка на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів 03.12.1993 року; та - 1/2) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 05.04.2001 року за реєстровим №4-718. За життя [PERSON] склала заповіт від 13.06.2002, посвідчений державним нотаріусом, яким все належне їй майно, заповіла позивачці. На момент відкриття спадщини заповіт є чинним, не змінений та не скасований. У встановлений законом строк, а саме 17.02.2023 позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , за заповітом, відповідно, заведено спадкову справу №15/2023. На час смерті [PERSON] не перебувала у шлюбі, дітей не мала, постійно проживала та була зареєстрована за адресою спадкової квартири: [ADDRESS] по день смерті. Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні, єдиним спадкоємцем є [PERSON] . 31.07.2024 року позивачка набула право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянською Т.Г. 31.07.2024 року за реєстровим №1513. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянською Т.Г. 31.07.2024 року за реєстровим №1513, документ, що підтверджує право власності спадкодавця на 1/2 частку квартири - свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 31.07.2024 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО Запорізької області Ракитянської Т.Г. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів 03.12.1993 року, але із-за відсутності правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру, Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Запорізької області Ракитянської Т.Г. від 31.07.2024 позивачу відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії. З вказаних підстав, оскільки позивач позбавлена можливості отримати в законному порядку дублікат правовстановлюючого документу вона є спадкоємицею, позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 26.08.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Виклик відповідача у справі здійснено засобами поштового зв`язку за останньою зареєстрованою адресою. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Судом визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачкою. Роз`яснено, що відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. Судом роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України також роз`яснено, що у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Ухвалою суду від 30.10.2024 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В порядку витребування доказів зобов`язно:1) приватного нотаріуса ЗМНО Запорізької області Ракитянську Т.Г. надати до суду належним чином засвідчену копію спадкової справи №15/2023, заведеної 17.02.2023 після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] ; 2) Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради надати до суду відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , із зазначенням осіб (за наявності), які були зареєстровані разом з [PERSON] на день її смерті - [INFO] . Ухвала суду виконана в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника та без фіксації судового засідання, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні повторно присутній не був, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово та належним чином шляхом надіслання судових повісток. Так, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, жодних заяв або клопотань до суду не подав, маючи достатньо часу для висловлення заперечень проти позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі, судом вчинено не було за відсутності клопотань учасників справи. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі встановлених обставин та у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку присутніх учасників справи, відсутність заперечень сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив вирішувати справу на підставі наявних у ній доказів, а саме постановив ухвалу згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку, що видно з протоколу судового засідання. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази, з`ясувавши правовідносини між сторонами та перевіривши їх наявними доказами, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що 03.12.1993 [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності в рівних частках на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,56 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів 03.12.1993. Квартира приватизована [PERSON] та [PERSON] згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Факт перебування у шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 07.03.1970 Шевченківським р/б ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №205. [INFO] в м.Запоріжжі, у віці 65 років помер [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 12.03.1998 відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, Україна, актовий запис №2207. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 05.04.2001 за реєстровим №4-718, [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , набула право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , жилою площею - 30,4 кв.м., що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів 03.12.1993, що підтверджується довідкою-характеристикою Запорізького міжміського бюро техінвентаризації від 24.02.2001 за №4-152. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 06.02.2001 складено технічний паспорт на вищевказану квартиру, інвентарний № 36587, реєстровий № 216р№35873, а 19.04.2001 внесено реєстрацію поточних змін. [INFO] у м. Запоріжжя у віці 89 років, померла [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданий 07.05.2022 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1267. Відповідно до довідки про причину смерті до форми №106/о №2730 (видається для поховання) від 07.05.2022, причиною смерті [PERSON] , вік померлого 1933 р.н., дата смерті [INFO] , є «Калькульозний пієлонефрит». Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 48,56 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. За життя [PERSON] склала заповіт від 13 червня 2002 року, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Чирвою Л.А, зареєстрованого в реєстрі №4-1171, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що я за законом матиму право, в тому числі належну їй квартиру [ADDRESS] , заповіла позивачу гр. [PERSON] . В тексті заповіту [PERSON] від 13 червня 2002 року, державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Чирвою Л.А. внесено виправлення описки в імені Люмилі, шляхом проставлення зверху літери «Д» та застережено записом: «читати «Д» «Людмилі» перед підписом [PERSON] і повторно застережено цим записом в кінці посвідчувального напису, що відповідає вимогам абзацу 3 п. 17 розділу ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 18.06.1994р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 р. за №152/361 (в редакції із змінами внесеними згідно з Наказами Мін`юсту N 51/5 від 17.10.2000, що була чинною станом на 13.06.2002 р.): «Дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб (учасників угод та інших осіб, які підписали угоду, заяву та ін.) і повторені в кінці посвідчувального напису. На час момент відкриття спадщини заповіт є чинним, не змінений та не скасований, що підтверджується матеріалами спадкової справи №15/2023. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Суд також встановив, що за матеріалами спадкової справи інші особи, крім позивачки, не звертались із заявою про прийняття спадщини, наявність інших спадкоємців, зокрема, тих, що мають обов`язкову частку у спадщини, не встановлена. 17.02.2023 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] - [PERSON] , за заповітом, посвідченим П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 13 червня 2002 року за реєстровим №4-1171, на підставі чого заведено спадкову справу №15/2023, що підтверджується матеріалами справи. Померла [INFO] [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою спадкової квартири: [ADDRESS] по день смерті. Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні. Вказане підтверджується копією паспорта спадкодавця з відміткою про реєстрацією по місцю проживання з 29.12.1971, копією спадкової справи №15/2023, та довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про те, що [PERSON] була одна зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. від 10.08.2024 за №275/02-14, після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , останнє постійне місце проживання якої: [ADDRESS] , за матеріалами, що збереглися в спадковій справі №15/2023, єдиним спадкоємцем є [PERSON] , [INFO] . 31.07.2024 позивач [PERSON] набула право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 48,56 кв.м., в тому числі житловою площею 30,4 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянською Т.Г. 31.07.2024 за реєстровим №1513. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянською Т.Г. 31.07.2024 року за реєстровим №1513, документ, що підтверджує право власності спадкодавця на 1/2 частку квартири - свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 05.04.2001 за реєстровим №4-718, зареєстроване Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 19 квітня 2001 року в реєстровій книзі №216 за реєстровим №35873. Право власності [PERSON] на 1/2 частку вказаної квартири зареєстровано 31.07.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянською Т.Г., про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав №389067480 від 31.07.2024. Також долучено лист ТОВ «ЗМБТІ», відповідно до якого надано копію свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів 03.12.1993, з матеріалів інвентаризаційної справи на вищевказану квартиру. 31 липня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів 03.12.1993 року, але із-за відсутності правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. від 31.07.2024 позивачу відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії. Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 09.08.2024 року за №Я-1294-1553, на звернення позивача від 29.07.2024р., відмовлено [PERSON] у видачі дублікату Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів 03.12.1993 року за адресою: [ADDRESS] , з посиланням на пункт 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396 зі змінами, внесеними згідно з наказами міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 02.03.2015 №42, від 10.05.2018 №114 : «органом приватизації дублікат видається у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній власності за письмовою заявою власника (співвласників)». Таким чином, районна адміністрація має право видавати дублікат свідоцтва про право власності за умови особистого звернення із заявою власника (співвласників) про видачу дублікату свідоцтва (звернення спадкоємців, нотаріусів не передбачено). Враховуючи те, що співвласники майна померли, тому у районної адміністрації відсутні законні підстави для видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло». Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За змістом ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно за приписами ч.1, 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз`яснено у п.23,27 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться у п. 3.1 Листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (надалі - лист № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.), при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. У п. 3.3. листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). За нормою ст. 1223, ч.1 ст.1235, ч.2 ст.1236 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. При цьому, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Крім того, як передбачено ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, заповіт, посвідчений від імені [PERSON] на користь [PERSON] на все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, на час розгляду справи не оспорювався, недійсним не визнаний. Враховуючи своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини за заповітом в нотаріальному порядку, суд знаходить підтвердженим позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів 03.12.1993 року, з підстав не надання оригіналу правовстановлюючого документу, беручи до уваги, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, яка прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи рішення суду та критерії, визначені ч.3 ст.141 ЦПК України, що обов`язково мають бути взяті до уваги судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат, оскільки порушення прав позивачки не є наслідком дій, бездіяльності та/або рішень відповідача, судові витрати, понесені [PERSON] , у вигляді судового збору у сумі 2 478,20 гривень, сплаченого за подання до суду позовної заяви, необхідно залишити за нею. Підстав для розподілу витрат на професійну правничу допомогу станом на дату ухвалення рішення не встановлено.

Outcome: approved