Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Золотоніський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства. Свої вимоги позивач мотивує тим, що із 2004 року по 2021 рік він перебував у фактичних шлюбних відносинах, мав близькі інтимні стосунки та проживав однією сім`єю із [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Так як сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, дитині було присвоєно прізвище матері, в графі батько зазначене прізвище відповідача, а ім`я та по-батькові зазначено як у позивача по справі. Після 17 років спільного життя, між подружжям виникли розбіжності щодо спільного проживання і на цьому грунті вони розійшлися і вже три роки не проживають як сім`я. Позивач не заперечував свого батьківства щодо народженого [PERSON] і був готовий визнати його сумісною дитиною, подавши до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію його, як батька. Однак, відповідач відмовилась визнавати позивача батьком, а оскільки сімейний союз між ними не був зареєстрований в державному органі реєстрації актів цивільного стану, запис про батька було вчинено у відповідності до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, за вказівкою відповідача. [PERSON] неодноразово звертався з проханням до відповідача визнати батьківство, однак вона не погоджувалась і відмовлялась від цього, але позивач вважає себе біологічним батьком [PERSON] . [INFO] , а неповнолітній [PERSON] вважає позивача рідним батьком. Так як відповідач самоусунулася від виховання та утримання сина, на даний час [PERSON] проживає зі співмешканцем за адресою: [ADDRESS] , а неповнолітній [PERSON] два роки проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, враховуючи, що його права порушені, оскільки він не записаний як батько у свідоцтві про народження дитини, тому [PERSON] вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 05.08.2024 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено доту судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не прибули. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, стверджує, що є біологічним батьком [PERSON] , 2010 року народження. Відповідач [PERSON] до суду жодного разу у судові засідання не прибула, надала суду заяву, в якій ствердила, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Представник третьої особи Тетяна Швед у судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності третьої особи, у разі доведення кровного споріднення між батьком та дитиною проти позовних вимог не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що згідно з даними копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Гельмязівською сільською радою 04.10.2010 року, батько дитини записаний як « [PERSON] », а мати дитини написана: « [PERSON] ». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 сімейного кодексу України 13.06.2011 року № 00030147356 відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері дитини, із прізвищем матері « [PERSON] », ім`я та по батькові біологічного батька « [PERSON] ». 05.07.2024 року було проведено обстеження умов проживання [PERSON] комісією у складі: начальника Служби у справах дітей - О.В.Сенько, головного спеціалісту Служби у справах дітей - А.А.Малимон, провідного спеціалісту Служби у справах дітей - А.С.Денисенко, адміністратора відділу ЦНАП виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради В.І. Мельник, під час якого було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У родині хороші та доброзичливі відносини, дитина себе вважає онуком [PERSON] та [PERSON] . Також у результаті перевірки встановлено, що вихованням та розвитком дитини займаються [PERSON] та [PERSON] , з якими у хлопця довірливі відносини, він вважає їх своїми бабусею та дідусем. Фінансово [PERSON] забезпечує [PERSON] , який на даний час несе службу в ЗСУ, хлопець вважає його своїм батьком. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейною виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті і 22 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства. материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказано, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 9) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved