Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

1.02.07.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом до КУ «Одеський академічний український музично-драматичний театр ім. В.С. Василька». 2.Позивач просить суд:\~ -поновити на посаді артиста оркестру (труба) -стягнути невиплачену заробітну плату з січня 2023 року по травень 2023 року; -стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2023 до дня постановлення рішення в розмірі 95 092,20 грн. 3.18.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 4.27.09.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву. 5.Сторони в судове засідання не з`явилися. 6.Позивач 14.10.2024 подав особисто заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Далі подав заяву про відкладення судового засідання. 7.Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова ВС від 03.05.2022 у справі №520/5386/15-ц). 8. [PERSON] звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що з 01.10.2019 він працював на посаді в КУ «Одеський академічний український музично-драматичний театр ім. В.С. Василька» артистом театру 1-ої категорії на умовах контракту, строк дії якого продовжено до 01.10.2022. Після закінчення строку контракту продовжував працювати, вважаючи, що контракт продовжений, хоча з січня 2023 року по травень 2023 року заробітна плата не нараховувалась. В період з 21.11.2022 по 26.01.2023 [PERSON] перебував у стані тимчасової непрацездатності, частина періоду перебування з якого (з 17.12.2022 по 26.01.2023) не оплачена. З 01.06.2023 позивача було звільнено з роботи, у зв`язку із закінченням строку трудового договору (контракту) на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Звільнення позивач вважає незаконним, оскільки дія контракту закінчилась раніше, а саме 01.10.2022, а тому звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України є безпідставним.\~ 9.Відповідач проти позову заперечує. Позивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про поновлення на роботі та про стягнення коштів. Розрахунок з ним проведений під час звільнення 01.06.2023, а 10.10.2023 він отримав трудову книжку. До суду звернувся лише 02.07.2024. Звільнення працівника на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, відбувається після закінчення строку дії такого трудового договору, за відсутності ініціативи продовжити трудові відносини.\~ Судом встановлено такі обставини справи. 10. [PERSON] працював в КУ «Одеський академічний український музично-драматичний театр ім. В.С. Василька» на посаді артиста оркестру 1-ої категорії за контрактом з 01.10.2019 (наказ №101-к від 01.10.2019), строк дії якого було продовжено на рік та вважався автоматично продовженим до 01.10.2022 (наказ № 92-к від 21.09.2020). 11.З 15.03.2022 по 01.08.2022 у Театрі був оголошений простій (наказ по театру №15 від 15.03.2022). 12.З 17.12.2022 по 26.01.2023 [PERSON] перебував в стані тимчасової непрацездатності (листок серія АГШ № 932700). 13.11.05.2023 [PERSON] звернувся до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці зі скаргою щодо можливого порушення відносно нього законодавства про працю КУ «Одеський академічний український музично-драматичний театр ім. В.С. Василька», на яку 24.05.2023 отримав відповідь звернутися до суду або до комісії по трудових спорах Установи.\~\~ 14.Листом від 18.05.2023 вих. №207 КУ «Одеський академічний український музично-драматичний театр ім. В.С. Василька» повідомив [PERSON] , що з 01.10.2022 дія його контракту закінчилась, на участь у конкурсі, якій відбувся 31.01.2023 він заявку не подав, на роботі відсутній з 17.12.2022 з нез`ясованих причин. Адміністрація театру попередила [PERSON] про наступне звільнення та запропонувала надати до 02.06.2023 обгрунтовану відповідь, у разі відсутності якої залишила за собою право самостійно вирішувати умови звільнення.\~ 15.Згідно з довідкою виданою від 27.05.2024 роботодавець немає заборгованості з виплати заробітної плати та за період непрацездатності перед [PERSON] .\~\~\~ 16. [PERSON] звільнений з посади у зв`язку із закінченням дії контракту згідно з п.2 ст. 36 КЗпП України з 01.06.2023 (наказ №47-к від 01.06.2023). 17.Листом від 01.06.2023 вих.№238 [PERSON] повідомлено про підстави звільнення та порядок отримання трудової книжки, надіслано наказ №47-к від 01.06.2023 та розрахунок при звільненні, де відсутні нарахування заробітної плати з січня 2023 року по травень 2023 року включно.\~\~ 18.Трудову книжку [PERSON] отримав 10.10.2023, про що особисто розписався в особовій картці працівника. Висновки суду. 19.Предметом спору є поновлення на роботі, а його підставами незаконність звільнення у зв`язку із закінченням строку контракту, строк якого закінчився, але після цього працівник продовжував працювати, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати. 20.Згідно з ст. 233 КЗпП України (в редакції станом на дату звільнення) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).\~ 21.01.06.2023 позивач отримав лист від КУ «Одеський академічний український музично-драматичний театр ім. В.С. Василька», яким його повідомлено про звільнення з 01.06.2023 (з копією наказу). 22.Трудову книжку він отримав 10.10.2023, про що зазначено в особовій справі. 23.Позов [PERSON] подав до суду засобами поштового зв`язку 01.07.2024.\~ 24.Стаття 234 КЗпП України визначає, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. 25.Згідно з п.1 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 26.Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин, дія якого була продовжена до 30.06.2023.\~ 27.Строк звернення [PERSON] до суду має відраховуватися, з врахуванням закінчення дії карантину, з 30.06.2023 (оскільки 01.06.2023 він отримав копію наказу про звільнення та письмове повідомлення про виплачені нарахування). 28.Отже, строк звернення до суду з вимогами про поновлення на роботі закінчився 30.07.2023, а строк звернення з вимогами про стягнення невиплаченої заробітної плати з січня 2023 року по травень 2023 року, закінчився 30.09.2023. 29.Позивач, який звернувся до суду 01.07.2024, не просить поновити строк звернення до суду, а відповідач наполягає на застосуванні наслідків порушення строків звернення до суду в трудових спорах.\~ 30.Крім того, з дня отримання копії наказу про звільнення та письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (01.06.2023), до його звернення до суду (01.07.2024) минуло більше одного року, а тому поновлення строків, передбачених ст. 233 КЗпП України неможливе, згідно з вимогами ст. 234 КЗпП України. 31.Позивач пропустив, визначений ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду із позовом про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, не наводить обґрунтованих причин для поновлення цього строку, в силу вимог ст. 234 КЗпП України, ці строки не можуть бути поновлені, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. 32.Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про поновлення на роботі, а тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed