Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах, малолітнього [PERSON] , звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою, яку згодом уточнила, до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про встановлення факту батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини та про визначення обов`язкової частки дитини у спадщині (а.с.82-93 т.1). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , який проживав разом з позивачем, забезпечував її матеріально, орендував та оплачував за договором оренди квартиру, в якій вони проживали, спільно із позивачем займався організацією побуту та веденням господарства, надсилав їй грошові кошти для вирішення побутових питань, харчування та медичний огляд. При цьому, з 19.04.2018 року [PERSON] проходив військову службу у Збройних Силах України, а отже, у зв`язку зі збройною агресію Російської Федерації, він, будучи військовослужбовцем, з першого дня війни пішов захищати країну від ворога, а тому [PERSON] і [PERSON] змушені були відкласти весілля та реєстрацію. Під час відпустки [PERSON] , як військовослужбовця, позивач завагітніла від нього. [INFO] під час виконання військового обов?язку [PERSON] загинув. [INFO] від фактичних шлюбних відносин з [PERSON] у позивача народився син, якого вона назвала на честь героїчно померлого на війні батька [PERSON] . Оскільки [PERSON] і позивач [PERSON] проживали разом, але без реєстрації шлюбу, при реєстрації народження сина запис про батька було зроблено зі слів позивача, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Встановлення факту батьківства малолітнього сина [PERSON] необхідне позивачу для одержання соціальних виплат і надання пільг, передбачених чинним законодавством України. Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині визначення обов`язкової частки дитини у спадщині, позивач зазначила, що [PERSON] помер до народження дитини, а дитина народилась після спливу шести місяців, що надається на подання заяви на вступ до спадкування. Між тим, до першої черги спадкування, окрім дитини померлого, входить і мама померлого [PERSON] . Отже, враховуючи, що дитина входить до кола спадкоємців першої черги після померлого [PERSON] , позивач просить визнати за [PERSON] право на обов`язкову частку на спадщину, як за дитиною, що була зачата за життя. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивача просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця смт Верхній Рогачик, Херсонської області, громадянина України, який помер [INFO] , відносно дитини, зачатої за його життя та народженої після його смерті, [PERSON] , [INFO] ; зобов?язати Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 390 від 06.06.2023 року про народження дитини та свідоцтва про народження серії\~ [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , а саме: зазначити в графі відомості про батька [PERSON] , громадянин України; зазначити у графі прізвище дитини [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право на обов`язкову частку на спадщину, як за дитиною, що була зачата за життя [PERSON] , [INFO] , та народжена після його смерті [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 03 жовтня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.94 т.1). 23 листопада 2023 року представником відповідача Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьміною В.В. було подано до канцелярії суду відзив на уточнену позовну заяву, в якій представник відповідача заперечує проти визнання дій Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконними та просить відмовити в частині позовних вимог щодо покладення судових витрат на відповідача (а.с.112-118 т.1). 01 грудня 2023 року представником позивача [PERSON] було подано до канцелярії суду клопотання про визнання поважними причини не подання письмового доказу разом з позовною заявою та приєднання до матеріалів справи висновку експерта № 1974-МГ від 17.10.2023 року (а.с.124-132). 03 січня 2024 року представником позивача адвокатом Вартановою Г.М., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1123255 від 04.07.2023\~року (а.с.78-79 т.1), було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача просить суд залишити судові витрати за позивачем (а.с.150-\~152\~т.1). 04 січня 2024 року представником третьої особи - Міністерства оборони України, Матвєєнко Г.М., яка діє на підставі довіреності від 08.11.2023 року надіслано до суду через систему «Електронний суд» пояснення на позов, відповідно до яких представник третьої особи просить суду закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки, на думку представника, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.161-170 т.1). 17 січня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Заруднього І.В., який діє в інтересах відповідача на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1144158 від 29.11.2023 року (а.с.121 т.1), про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи (а.с.181-\~184). 02 лютого 2024 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про зміну процесуального статусу відповідача Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), змінивши статус сторони з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.200-202 т.1). 02 лютого 2024 року представником позивача адвокатом Вартановою Г.М. подано до суду заперечення на пояснення третьої особи щодо позову або відзиву від 04.01.2024 року (а.с.203-209 т.1). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02 лютого 2024 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Вартанової Г.М. про зміну процесуального статусу Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, задоволено. Змінено процесуальний статус відповідача - Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), шляхом виключення із відповідачів, шляхом залучення його до участі у справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Клопотання відповідача [PERSON] і представника відповідача адвоката Заруднього І.В. про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. Призначено у справі за позовною заявою [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про встановлення факту батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини, визнання права на обов`язкову частку у спадщині, судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Комунальному закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної Ради. На час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи провадження у справі зупинено (а.с.217-220 т.1). 27 березня 2024 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи - Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо позовної заяви (а.с.231-244 т.1) 03 червня 2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 941 МГ від\~25.05.2024 року (а.с.248-255 т.1). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 04 червня 2024 року провадження у справі було поновлено, оскільки перестали існувати обставини, які викликали зупинення у справі, - на адресу суду надійшов висновок експерта (а.с.2 т.2). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 19 листопада 2024 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.44). У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача адвокат Вартанова\~Г.М. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача надіслала на адресу суду через систему «Електронний суд» заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові (а.с.30-31 т.2). При цьому, позивач [PERSON] також надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.41 т.2). Відповідач [PERSON] і представник відповідача адвокат Зарудній І.В. у судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили. Між тим, представник позивача адвокат Зарудній І.В. подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, зазначивши при цьому, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову судом (а.с.42 т.2). Представник третьої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. При цьому, через систему «Електронний суд» представник третьої особи надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.55-56 т.2). Представник третьої особи Міністерства оборони України, у судове засідання також повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.23, 25, 38, 40, 52, 54 т.2), про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, у судове засідання також повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.24, 39, 40, 53), про причини неявки суд також не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] народився [INFO] у смт Верхній Рогачик Херсонської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданим Верхньорогачицьким РВ УМВС України в Херсонській області 13.10.2008 року (а.с.33-40 т.1). Громадянин [PERSON] був учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 14.04.2018 року (а.с.45 т.1). [PERSON] помер [INFO] у віці 30 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14.11.2022 року, відповідний актовий запис № 2463 (а.с.32 т.1). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого вказано [PERSON] , мамою [PERSON] , про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.06.2023 року, відповідний актовий запис № 390 (а.с.42 т.1). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00039973369 від 06.06.2023 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Батьком вказано [PERSON] (а.с.43-44 т.1). Долучені позивачем до позовної заяви про встановлення юридичного факту фотографії та роздруківка смс-повідомлень з мобільного телефону позивача свідчать про те, що позивач [PERSON] і [PERSON] проводили багато часу разом, подорожували, останній забезпечував позивача матеріально, оплачував за договором оренди квартиру, в якій позивач проживала, піклувався про позивача (а.с.53-75 т.1). За клопотанням сторони позивача до матеріалів справи судом долучено висновок експерта № 1974 - МГ від 17.10.2023 року, який складено за результатами проведеної судово-медичної експертизи зразків рідкої крові громадянки [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] , нігтьової пластини [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер 2817 від 11.11.2022 року Криворізького районного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» щодо встановлення факту батьківства загиблого [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , народженого громадянкою [PERSON] . За\~результатами даної судово-медичної експертизи встановлено, що вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , складає не менше 99,999 % (а.с.124-126, 127-132). Згідно висновку експерта № 941 - МГ від 25.05.2024 року, проведеного на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02.02.2024 року, який складено за результатами проведеної судового-медичної експертизи зразків нігтьової пластини та крові загиблого [PERSON] , [INFO] , р/н 2817 від 11.11.2022 року Криворізького районного відділу Дніпропетровське обласне бюро СМЕ, зразків букального епітелію громадянки [PERSON] , [INFO] , громадянки [PERSON] , [INFO] , та дитини [PERSON] , [INFO] , щодо встановлення материнства [PERSON] у відношенні загиблого [PERSON] та встановлення факту батьківства загиблого [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , народженого громадянкою [PERSON] . За\~результатами даної судово-медичної експертизи, молекулярно-генетичним порівняльним аналізом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічною матір`ю загиблого військовослужбовця, впізнаного як [PERSON] , р/н 2817 від 11.11.2022 року Криворізького районного відділу Дніпропетровське обласне бюро СМЕ, з вірогідністю не менше 99,9998 %. Молекулярно-генетичним порівняльним аналізом встановлено, що загиблий [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер 2817 від 11.11.2022 року Криворізького районного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР, може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] , з вірогідністю не менше 99,9999 %. Тобто, [PERSON] може бути біологічною бабусею [PERSON] , [INFO] (а.с.247-255 т.1). Отже, висновками експертиз № 1974\~-\~МГ від\~17.10.2023\~року і № 941\~-\~МГ від\~25.05.2024\~року,\~які було\~проведено Комунальним\~закладом «Дніпропетровське\~обласне бюро\~судово-медичної\~експертизи» ДОР» підтверджено батьківство загиблого [PERSON] ,\~ [INFO] , відносно дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , з вірогідністю не менше 99,999 %. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. За правилами ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, зокрема, за рішенням суду (ст. 125 СК України). Відповідно до статті 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1)\~спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4)\~докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Разом з тим, щодо заперечень Міністерства оборони України щодо розгляду справи в порядку цивільного судочинства, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд встановити факт батьківства, зобов`язати внести зміни до актового запису про народження дитини та визнати право на обов`язкову частку у спадщині. За правилами частин 1, 2 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ЦПК України не забороняє об`єднувати в одному провадженні вимоги, що розглядаються за різними видами провадження, насамперед, позовного і окремого. У такому випадку, оскільки є спір про право, всі вимоги розглядаються у позовному провадженні, де й вирішується заява окремого провадження з відповідним її результатом у резолютивній частині судового рішення. Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) від 18.01.2024 року зазначено, що аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Аналіз норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення … є суд цивільної юрисдикції на підставі. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд приходить до висновку, що спір у даній справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Відтак, суд відхиляє доводи Міністерства оборони України в частині того, що вказана справа не повинна розглядатися судом цивільної юрисдикції. Щодо вимог позивача про визначення обов`язкової частки дитини [PERSON] у спадщині, слід зазначити наступне. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За правилами частин 2, 3 ст. 1241 ЦК України до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Право на обов`язкову частку це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (ст. 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування, незалежно від волі спадкодавця, в силу прямої вказівки закону. Оскільки відсутні відомості щодо наявності заповіту, складеного за життя померлим [PERSON] , то, відповідно, і відсутні підстави для визначення обов`язкової частки у спадщині. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевказане, відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial