Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

22.04.2024р. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 1 - 3). Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2024р. справу за підсудністю передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 40). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С Ухвалою судді Наумової О.С. від 17.05.2024р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 46). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09.08.2021р. в м. Дніпрі по вул. Набережна Перемоги відбулася ДТП за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , що був залишений на місці стоянки водієм [PERSON] та автомобіля марки «Infiniti», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - відповідач). Постановою Жовтневого\~районного суду\~міста Дніпропетровська\~від 07.09.2021р.\~по справі\~№ 201/8583/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль потерпілої особи отримав пошкодження, що підтверджується вказаною постановою суду. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, представник потерпілої особи звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Для встановлення розміру матеріального збитку МТСБУ залучений експерт ФОП [PERSON] , який склав звіт №0908211 про визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику Т3 «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 31 752,55 грн. За виконання експертного дослідження по встановленню вартості матеріального збитку МТСБУ сплатило ФОП [PERSON] 1532,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1106504 від 09.11.2021р. Згідно заяви потерпілого про напрям виплати, на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №3.1/8343 від 04.11.2021р. з довідкою №l від 02.11.2021р., МТСБУ здійснило регламентну виплату на рахунок потерпілої особи в розмірі 31 752,55 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1106410 від 05.11.2021р. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на виплату потерпілому страхового відшкодування та витрати на встановлення розміру збитку складають 33\~284,55 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано [PERSON] , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а також відсутня інформація про наявність у відповідача статусу особи, яка згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнена від обов?язкового страхування, то відповідач зобов?язаний відшкодувати Позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 33 284,55 грн. Позивач намагалися вирішити даний спір з відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення з листом по даному випадку та щодо сплати боргу, однак звернення позивача залишились без реагування і задоволення, в добровільному порядку витрати не компенсовані МТСБУ. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача 33284,55 грн. матеріальної шкоди в порядку peгpecy, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. В судові засідання, призначені на 17.06.2024р., 15.08.2024р., 02.10.2024р., 14.11.2024р. і 14.01.2025р. представник позивача не з`явився, про дати та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові. При цьому, представником позивача Семененко А.О. (діє на підставі довіреності № 6-01/153 від 19.12.2023р. - а.с. 33) у позові просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення судом (а.с. зворот 2). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Вітько Є.О. (діє на підставі ордеру від 17.06.2024р.) в судові засідання, призначені на 17.06.2024р., 15.08.2024р., 02.10.2024р., 14.11.2024р. і 14.01.2025р. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Двічі, а саме 17.06.2024р. та 14.11.2024р., суд задовольняв клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Правом на подачу відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався. Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, установив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 09.08.2021р. в м. Дніпрі сталася ДТП, за обставинами якої приблизно о 14 год. 00 хв. керуючи автомобілем «Infiniti», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом в районі буд. № 146 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , що був залишений на місці стоянки водієм [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306), спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Постановою Жовтневого\~районного суду\~міста Дніпропетровська\~від 07.09.2021р.\~по справі\~№ 201/8583/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] м(а.с. 10). 12.08.2021р. представник потерпілої особи [PERSON] [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 09.08.2021р., у якому вказав, що у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, взаємні розрахунки не проводились (а.с. 8). 12.08.2021р. представник потерпілої звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.08.2021р. у м. Дніпрі вул. Набережна Перемоги, буд. 146 (а.с. 9). Згідно звіту №0908211 експерта ФОП [PERSON] , розмір матеріального збитку заподіяного власнику Т3 «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] становить 35 628,50 грн. (а.с. 11 - 28). За виконання експертного дослідження по встановленню вартості матеріального збитку, на підставі рахунка №78451 від 20.09.2021р. Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило ФОП [PERSON] 1532,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1106504 від 09.11.2021 р. (а.с. 29). Згідно платіжної інструкції № 1106410 віл 05.11.2021р., на підставі заяви потерпілого про напрям виплати, наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №3.1/8343 від 04.11.2021р. з Довідкою №l від 02.11.2021р., Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату на рахунок [PERSON] в розмірі 31 752,55 грн. (а.с. 30 -31). Також матеріали справи містять докази вживання досудового врегулювання спору, здійснені Моторним (транспортним) страховим бюро України, що підтверджується листом від 14.06.2023 р., яким позивач повідомляв відповідача про необхідність сплати боргу та тим самим намагаючись вирішити даний спір з відповідачем в досудовому порядку (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень п. «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Суд вважає обґрунтованими та доведеними належними доказами вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 33 284,55 грн. матеріальної шкоди в порядку peгpecy. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, неправомірними діями відповідача пов?язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв?язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст. 13 цього Закону (при укладанні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, оскільки вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена та останнім не спростована під час розгляду даної цивільної справи, [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а також відсутня інформація про наявність у Відповідача статусу особи, яка згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону №1961 звільнена від обов?язкового страхування, а також те, що Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього договором добровільного страхування обов?язок з відшкодування шкоди, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 33 284,55 грн., у зв?язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3\~028,00 грн. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., сплата якого покладається на відповідача (а.с. 34). На підставі викладеного,

Outcome: approved