Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю із Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 15.08.2003 року сторони у справі перебувають у шлюбі зареєстрованому Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №872. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між сторонами зіпсувались. Зберегти сім`ю не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин з вересня 2009 року. Позивач та відповідач не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних відносин, у зв`язку з чим, позивач просить шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає та просить залишити за позивачем понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30.10.2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову, на виконання якої, представником позивача 11.11.2024 року подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено повторне свідоцтво про шлюб та уточнені позовні вимоги в частині прізвища відповідача по справі - [PERSON] . Ухвалою суду від 12.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судовому засіданні 07.01.2025 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у призначені судові засідання 10.12.2024 року та 07.01.2025 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. У зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 872, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2003 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами один до одного, що призвело до фактичного розпаду сім`ї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про залишення понесених судових витрат за ним, суд вважає за можливе залишити понесені судові витрати за позивачем.

Outcome: approved