Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

05 серпня 2024 року [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26 жовтня 2024 року, просить суд стягнути зі [PERSON] борг за розпискою в сумі 92249 грн. 49 коп., 1376 грн. 18 коп. три відсотки річних та 4595 грн. 44 коп. інфляційних втрат, а також судові витрати. Обґрунтовано позов тим, що 03 травня 2023 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 74000 грн. (що еквівалентно 2005 доларів США), про що була складена боргова розписка. Як зазначено в розписці, відповідач зобов`язалась виплачувати в період з 10 по 18 число кожного місяця на карту позивача кошти в розмірі 5000 грн., а у разі порушення вказаних умов до суми боргу додатково нараховується 5% від суми заборгованості. Відповідач вимоги розписки не виконувала, у зв`язку з чим, позивач направив їй претензію щодо розірвання договору позики та повернення коштів. Проте, оскільки відповідач грошові кошти, які були надані їй позивачем за розпискою не повернула, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, вказавши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Крім того, про час і місце розгляду справи по суті сповіщалася шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03 травня 2023 року [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 74000 грн., шляхом перерахування суми коштів на карту, про що було складено розписку, власноручно підписану відповідачем. У розписці зазначено, що сума позики в розмірі 74000 грн. еквівалентна 2005 доларів США (а.с. 48). Відповідно до умов розписки відповідач зобов`язалася виплачувати в період з 10 по 18 число кожного місяця на карту № [NUMBER] по 5000 грн., а в разі невиконання цього зобов`язання сторони домовились про нарахування 5% до розміру непогашеного тіла кредиту. Як зазначено у позовні заяві, відповідач взяті на себе зобов`язання за розпискою щодо повернення грошових коштів не виконує, у зв`язку з чим позивач має намір відмовитися від договору позики та вимагати дострокового повернення позики та нарахованих відсотків. 19 квітня 2024 року позивачем було направлено відповідачу претензію за вих. № 18/04 від 18.04.2024, в якій позивач вимагав сплатити впродовж 10 календарних днів з дня отримання цієї претензії на його користь грошових коштів у розмірі 96435 грн., перерахувавши їх на рахунок № [NUMBER] . Також у претензії зазначено, що у разі відмови сплатити заборгованість, позивач звернеться до суду з позовом про стягнення вказаних коштів, інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат (а.с. 11 зворот - 13). Зі змісту претензії вбачається, що [PERSON] бажає розірвати договір позики та достроково повернути власні кошти у визначений законом строк. Вказану претензію було отримано відповідачем особисто 26 квітня 2024 року (а.с. 21). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 Цивільного кодексу України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із\~частиною першою\~статті 1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник\~зобов`язаний повернути\~позикодавцеві позику\~(грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 533 Цивільного кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання\~має бути\~виконане у\~гривнях. Якщо\~у зобов`язанні\~визначено грошовий\~еквівалент в\~іноземній валюті,\~сума,\~що підлягає\~сплаті у\~гривнях,\~визначається за\~офіційним курсом\~відповідної валюти\~на день\~платежу,\~якщо інший\~порядок її\~визначення не\~встановлений договором\~або законом\~чи іншим\~нормативно-правовим\~актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У позовній заяві зазначено, що відповідач грошові кошти позивачу не повернула, у зв`язку з чим, за договором позики виникла заборгованість станом на 26 квітня 2024 року в розмірі 92249 грн. 49 коп. Крім того, позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано 3 % річних в розмірі 1376 грн. 18 коп. та 4595 грн. 44 коп. інфляційних втрат. Відповідачем не спростовано наданого позивачем розрахунку. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження надання відповідачу в борг грошових коштів позивачем було надано до суду оригінал розписки від 03 травня 2023 року, яка була досліджена у судовому засіданні. Таким чином, передача грошових коштів підтверджується належними та допустимими доказами. За таких\~підстав,\~враховуючи,\~що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, грошові кошти позивачу не повернула, що свідчить про порушення прав позивача, суд знаходить підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 92249 грн. 49 коп., а також 1376 грн. 18 коп. 3 % річних та 4595 грн. 44 коп. інфляційних втрат. Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59\~Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137\~ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 3 частини другої ст.\~141\~ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Ориник А.Р. на підставі договору № 15/04/24 від 15 квітня 2024 року та ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1301253 від 05 серпня 2024 року (а.с. 19). Відповідно до акту про надану правову допомогу по договору № б/н від 15 квітня 2024 року, сторони погодили вартість послуг адвоката в розмірі 18000 грн. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зазначає, що за змістом ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Враховуючи викладене,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~понесені ним\~витрати на\~правничу допомогу\~у даній\~справі.\~Проте,\~враховуючи складність\~справи,\~обсяг наданих\~адвокатських послуг\~та витрачений\~адвокатом час,\~виходячи з\~критерію розумності\~та співрозмірності,\~суд вважає\~за можливе\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~10000\~грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Також,\~відповідно до\~статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved