Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до ПАТ «СУМИХІМПРОМ», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з вона працює в ПАТ «СУМИХІМПРОМ» у відділі воєнізованої охорони контролером на КПП 2-го класу з 08 листопада 2022 року. З грудня 2023 року відповідач припинив виплату заробітної та станом на 01 вересня 2024 року борг за підприємством з нарахованої але не виплаченої заробітної плати становить 52799 грн. 89 коп. У зв`язку з значною затримкою заробітної плати позивачка відчуває моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки. змушена економити на харчах. що негативно впливає на відносини в середині її родини. Завдана моральна шкода обумовлюється моральними та фізичними стражданнями внаслідок порушення законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності, ігноруванням прав позивачки, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родичів. Посилаючись на вказане. позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 52799 грн. 89 коп., та 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху та позивачці запропоновано в строк не більше десяти днів з дня вручення її копії усунути зазначені недоліки. 30 вересня 2024 року позивачкою надано до суду квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 08 січня 2025 року о 09 год. 00 хв. В зазначене судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що позивачка з 08 листопада 2022 року перебуває у трудових відносинах з відповідача та працює у загоні воєнізованої охорони контролером на контрольно-пропускному пункті 2 класу, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.10-11) З розрахункового листка ПАТ «СУМИХІМПРОМ» за серпень 2024 року вбачається, що сума, яка належить до виплати позивачці складає 52799 грн. 89 коп. (а.с. 9). Вказаний розмір заборгованості ПАТ «Сумихімпром» перед позивачем також підтверджується довідкою про доходи позивачки від 11 вересня 2024 року № 379 (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Оскільки відзив на позовну заяву відповідач не надав, зазначена сума заборгованості по заробітній платі позивача відповідачем не спростована. Таким чином, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 52799 грн. 89 коп. заборгованості по заробітній платі. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи. Під час судового розгляду встановлено, що дії відповідача щодо невиплати належних сум позивачці, призвели до порушення її законних прав, завдали моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп. також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовними вимогами про стягнення моральної шкоди в розмірі 1211 грн. 20 коп. та, оскільки позивачка при подачі вказаного позову була звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved