Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

27.06.2024 представник ТзОВ «Бізнес Позика» Памірський М.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №243135-КС-001 про надання кредиту від 24.02.2021 у розмірі 17 000,00грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2422,40грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 24.02.2021 між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №243135-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов договору, товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 17 000,00грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Окрім того, 22.04.2021 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору №243135-КС-001, відповідно до умов якої позичальнику додатково видано кредит у розмірі 10 000, 00грн., в тому числі комісія становить 1500,00грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №243135-КС-001 відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за даним договором на загальну суму 19 532,38грн. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 09.06.2024 у розмірі 38 105,09грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 902,17грн.; суми прострочених платежів по процентах - 17 202,92грн. У зв`язку із чим представник позивача змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив суд розглядати справу в порядку спрощеного провадження у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача адвоката Пащука А.І. надійшов відзив на позовну заяву у якій відповідач позовні вимоги визнає частково. 23.08.2024 представником позивача ТзОВ «Бізнес Позика», Виноградова Ю.Е. подано відповідь на відзив, при вирішенні судової справи просять врахувати пояснення, що містяться в даній відповіді, розгляд справи просить слухати у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 24.02.2021 між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №243135-КС-001 про надання кредиту шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Також, 22.04.2021 між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору №243135-КС-001, відповідно до умов якої позичальнику додатково видано кредит у розмірі 10 000, 00грн., в тому числі комісія становить 1500,00грн. ТзОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн. шляхом перерахування на поточний картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №243135-КС-001 відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за даним договором на загальну суму 19 532,38грн. Станом на 09.06.2024 у відповідача існує непогашена заборгованість у розмірі 38 105,09грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 902,17грн.; суми прострочених платежів по процентах - 17 202,92грн., що підтверджується довідкою про стан заборгованості (а.с.51). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем надано спростування щодо нарахування процентів за даним кредитом, а саме: згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018. Оскільки за умови договору про споживчий кредит сторони поголили строк його дії до 12.08.2021, тому починаючи із зазначеної дати, фінансова компанія немала права нараховувати проценти за користування кредитом. Згідно відзиву відповідача вбачається, що розрахунок заборгованості на його думку не відповідає умовам договору і є значно завищеним. Однак відповідач не позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Інших доказів які б спростували вимоги позивача відповідачем не надано, а відтак зібраними у справі доказами суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем. У відповідності до Постанови Верховного Суду від 11.07.2018р. по справі №753/7883/15 доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Відповідно до частини 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,83979412 процентів за кожен день користування кредитом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що п.4 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за прострочення у формі штрафу, але відповідно до позовних вимог, викладених позивачем у позові до відповідно до розрахунку заборгованості, позивач не нараховував жодних штрафів та пені, а просить стягнути лише заборгованість по тілу кредиту. Проценти та комісії за надання кредиту, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору. Всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, сирок дії кредиту, графік платежів за кредитним договором встановлені не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту, а у самому кредитному договорі. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору відповідачем, були порушені права позивача, як кредитодавця. Відтак, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі. Одночасно,

Outcome: approved