Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 16 вересня 2020 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Сторожинецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 111. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO] . Рішенням Сторожинецького районного суду від 14.06.2024 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила стягувати аліменти з 22.04.2024 року та стягувати на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 заробіткудо досягнення дочкою трирічного віку. Провадження у справі відкрито 13.11.2024 року з призначенням справи до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак в заяві, яка надійшла до суду просили провести розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву , в якій позовні вимоги визнав частково, просив суд стягувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позову просив відмовити. Дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] (а.с.8а). Відповідач проживає окремо від своєї дитини. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір`ю, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, аліментів на утримання дитини. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Діти відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно мають право на матеріальне забезпечення, яке їм зобов`язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, їхні батьки. Тобто, обов`язок забезпечення дитини встановленим законом розміром прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів завеликим до стягнення із відповідача, зважаючи на обоюдні обов`язки батьків по утриманню їх дитини. На думку суду розмір аліментів на утримання дитини має бути в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, що відповідає усталеній практиці та чинному законодавству України. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів з 22.04.2024 року, суд знаходить цю вимогу передчасною, оскільки аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, установлених законом. Позивач повинен надати суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їхньої сплати. Таким чином, позивач має надати суду докази: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Під ухиленням від сплати аліментів розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Іноді сюди також відносять ухилення з тією ж метою від трудової діяльності. Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача. Тому позивач має надати суду докази того, що, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню, а такох доказів суду не надано.. Визначену суму аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 27.06.2024 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.267 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач працює і отримує заробітню плату, що на переконання суду свідчить про можливість надання допомоги дружині до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що така допомога має складати 1/5 частку доходів відповідача. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що дитина сторін проживає з матір`ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні.

Outcome: partial