Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 09.10.1988 року, який зареєстрований Вашковецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області, про що складено актовий запис №31. За час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. На даний час сімейним життям не проживають. Сім`я розпалася по тій причині, що вони з відповідачкою не знайшли взаєморозуміння, втратили повагу один до одного. Поновлювати сімейні відносини позивач не бажає, оскільки на даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, можливості примирення не вбачає, тобто подальше їх з відповідачкою життя як подружжя є неможливе і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 09.10.1988 року, сторони 09.10.1988 року зареєстрували шлюб у Вашківецькій сільській раді Сокирянського району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис № 31. За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей, які на даний час повнолітні. Сторони підтвердили поданими заявами, що стосунки, які існують між ними виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Внаслідок відсутності у суду даних щодо бажання відповідачки обрати після розірвання шлюбу інше прізвище, її прізвище « [PERSON] » слід не змінювати. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України та

Outcome: approved