Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірінської міської ради (далі - Позивач або КПП «Теплоенергопостач» IMP) та [PERSON] (далі - Відповідач) існують правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, послуг з централізованого опалення. Так, 12.08.2015 р. між власником квартири - [PERSON] та Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради було підписано Договір про надання послуг з опалення №4991 (далі Договір). Зазначив, що з 01.12.2021 року зі споживачем - [PERSON] , на виконання вимог ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», було укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання (відповідно до вимог закону договір розміщений на офіційному сайті КПП «Теплоенергопостач» ІМР: https://tep-irpin.org.ua за посиланням: https://tep-irpin.org.ua/2021/11/01/типовий-індивідуальний-договір-про-н/ ). Вказав, що будинок по [ADDRESS] є багатоквартирним, опалення квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є його невід`ємною частиною. Система опалення квартири відноситься до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу, де всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув?язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньо-будинкової системи загалом, що свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення квартири [ADDRESS] , станом на дату звернення до суду, немає. Відтак, відповідач не відмовився від послуг в установленому порядку та використовує їх для задоволення власних потреб. Зазначив, що за період з 01.07.2015 року по 30.06.2024 року, Відповідачу нараховано, за отримані послуги, суму в розмірі 88 456,85 грн (вісімдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят шість гривень, 85 копійок). Частково Відповідач оплатила отримані послуги - за спірний період сплачено 36 780,64 грн (тридцять шість тисяч сімсот вісімдесят гривень, 64 копійки). Таким чином, станом на 01.07.2024 року залишок боргу за надані послуги теплопостачання становить 51 676,21 грн (п`ятдесят одна тисяча шістсот сімдесят шість гривень, 21 копійка) (88 456,85 грн 36 780,64 грн). У зв`язку з вищенаведеним позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 51 676,21 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2022 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву у якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується зворотніми повідомленням про вручення поштової кореспонденції, а також оголошенням на сайті «Судова влада України», а тому суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в межах територіальної громади м. Ірпінь. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40098774 від 04.07.2015 року та Договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованому в реєстрі за № 2934 від 04.07.2015 року, [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] . Встановлено, що 12.08.2015 р. між власником квартири - [PERSON] та Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради було підписано Договір про надання послуг з опалення №4991. Відповідно до умов договору КПП «Теплоенергопостач» IMP зобов`язане надавати Споживачеві, членам його сім`ї та іншим особам, які проживають у квартирі [ADDRESS] , послуги з опалення. У свою чергу Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1 - 1.4, 5.2 Договору). З 01.12.2021 року зі споживачем - [PERSON] , на виконання вимог ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», було укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання (відповідно до вимог закону договір розміщений на офіційному сайті КПП «Теплоенергопостач» ІМР: https://tep-irpin.org.ua за посиланням: https://tep-irpin.org.ua/2021/11/01/типовий-індивідуальний-договір-про-н/ ). Відповідно до тарифів на послуги з теплової енергії для населення, які затверджені рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 23.09.2016р. №202, від 31.10.2017 р. №238, від 27.02.2018р. №40, від 13.11.2018р. №221/5, від 26.02.2019р. №28/8 та в результаті «поділу» територіальних громад, рішеннями виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 19.10.2021р. №803, від 12.10.2022р. №446, від 29.09.2023р. №826 та від 27.10.2023р. №1457, [PERSON] нараховувалась плата за надані послуги з централізованого опалення. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 19.10.2021р. №803 на опалювальний сезон 2021/2022 рр. було вирішено застосовувати до населення тариф, що діяв в попередньому опалювальному сезоні 2020/2021 рр. А саме двоставковий тариф, встановлений рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 26.02.2019р. №28/8, який передбачає, що: плата за опалення при відсутності приладів обліку теплової енергії за 1 м2 загальної площі на місяць (з ПДВ): за спожиту теплову енергію в опалювальний період 39,50 грн; абонентська плата протягом року за 1 м2 загальної площі на місяць 8,08 грн. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, на опалювальний період 2022/2023, 2023/2024 до населення застосовується тариф на рівні, що застосовувався до споживачів станом на 24.02.2022 року, тобто тариф, встановлений рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 26.02.2019р. №28/8. Згідно з розрахункового листа абонента [PERSON] з 01.07.2015 року по 30.06.2024 року, відповідачу нараховано, за отримані послуги, суму в розмірі 88 456,85 грн. Частково відповідачка оплатила отримані послуги - за спірний період сплачено 36 780,64 грн. Таким чином, станом на 01.07.2024 року залишок боргу за надані послуги теплопостачання становить 51 676,21 грн. (88 456,85 грн 36 780,64 грн). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із до ч.1 та ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно із ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. За п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.05 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та укладеного Договору, відповідач повинен був сплачувати плату за надані послуги з централізованого опалення, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Нарахування здійснювалися за фактично спожиту теплову енергію, кількість якої визначено загально будинковим тепловим лічильником. За наявності заборгованості у відповідача за цим договором позивач зараховує кошти, що надійшли від відповідача як погашення заборгованості за надані послуги в минулі періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України) Позивачем зобов`язання визначені Договором про надання послуг з опалення виконані належним чином та у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання не виконала, за надані послуги не розраховувався і станом на липень 2024 року заборгувала, відповідно до розрахунку суму боргу 51 676,21 гривень. З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи той факт, що відповідач отримувала послуги теплопостачання, не відмовлялась від їх одержання та перебувала в договірних відносинах з КПП «Теплоенергопостач», суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за отримані послуги в повному розмірі. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 3 028, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №693 від 12.07.2024 року. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 526, 611, 625 ЦК України,

Outcome: approved