Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради Тернопільської області, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 27.05.2015 року між позивачем та відповідачкою розірвано шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після розірвання шлюбу він з відповідачкою продовжували жити разом. У 2020 році [PERSON] виїхала за межі України і навідувалася до місця їхнього спільного проживання дуже рідко. Крім того, позивач зазначає, що неповнолітній син проживає разом з ним, жодного зв`язку із [PERSON] вони не мають. З того часу відповідачка вихованням неповнолітнього сина не займається, матеріально не забезпечує, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, усіма питаннями щодо виховання сина займається виключно позивач. Вважає, що оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого сина - [PERSON] , то вона повинна бути позбавлена батьківських прав. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справіза позовною заявою [PERSON] до [PERSON] та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради про позбавлення батьківських прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить судове засідання проводити без його та позивача участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить суд справу розглядати у її відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини. [PERSON] , відповідач по справі, записана матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області Шлюб між сторонами розірвано 27.05.2015 року, що підтверджується рішенням Бучацького районного суду № 595/960/15-ц від 27.05.2015. [PERSON] ухиляється від обов`язків по вихованню та забезпеченню своєї дитини. Як вбачається із довідки про неотримання аліментів виданої Бучацьким відділом державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області від 19.09.2024 року, згідно судового наказу №595/860/24 від 17.05.2024, виданого Бучацьким районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] у період з 15.05.2024 по 18.09.2024 не отримував аліменти від [PERSON] . Розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 18.09.2024 становить 10428,25 грн. Із довідки №266 від 25.09.2024, виданої Бучацькою міською радою Тернопільської області [PERSON] (законному представнику [PERSON] ) вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] Із довідки № 88 від 23.09.2024 виданої директором Бучацької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів вбачається, що [PERSON] з 2017 року навчається в Бучацькій ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, за увесь період навчанням учня цікавився батько, мама [PERSON] не цікавилася навчанням учня та не відвідувала батьківські збори. Згідно довідки виданої КНП «Центр ПМСД» Бучацької міської ради від 23.09.2024, [PERSON] , [INFO] спостерігається з 2018 року, за період спостереження відвідував лікаря у супроводі батька - [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради від 12.11.2024 року №467 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Бучацького районного суду від 27.05.2015 року. Після розірвання шлюбу сім`я ще деякий час проживала разом, у 2020 році [PERSON] поїхала у Республіку Польща, з того часу протягом чотирьох років, [PERSON] тільки декілька раз приїжджала до дітей, а останні два роки не спілкується з ними навіть по телефону. На даний час [PERSON] вже повнолітній, а [PERSON] - малолітній та потребує турботи та підтримки. 31.10.2024 року із [PERSON] спеціалісти служби у справах дітей Бучацької міської ради провели бесіду, в ході якої з`ясували, що [PERSON] не спілкується з матір`ю, ображений на неї, що вона не згадує про нього навіть на його день народження, не купляє подарунки та не підтримує його. Крім того, 31.10.2024 року до служби у справах дітей надійшли свідчення сусідів [PERSON] , а саме [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , які підтвердили, що протягом останніх чотирьох років [PERSON] до сина не навідується, участі у вихованні не бере та не спілкується з ним. З вищенаведеного вбачається, що орган опіки та піклування Бучацької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою [ADDRESS] , щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із ч. 4 ст 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини не займається, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки вжиття таких заходів є необхідним в інтересах дитини.

Outcome: approved