Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 11.12.2024 до суду звернулася позивач [PERSON] із позовною заявою до Погребищенської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки, у якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 4,2692 га, кадастровий номер 0523485200:01:001:0079 та на земельну ділянку, площею 1,68 га, що розташовані на території Саражинецького старостинського округу Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до дня смерті проживав в с. Саражинці Вінницького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] позивач є його єдиною спадкоємицею, прийняла спадщину згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, шляхом вступу у фактичне управління та володіння його спадковим майном. До складу спадщини [PERSON] входять земельні ділянки, площею 4,2692 га, кадастровий номер 0523485200:01:001:0079 та площею 1,68 га, що розташовані на території Саражинецького старостинського округу Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області. На сьогоднішній день спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась та у зв`язку із втратою правоустановчих документів спадщина позивачем не переоформлена, а нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на неї. У зв`язку із викладеним, позивач не може у звичайний спосіб реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звертатись до суду і просити захистити її невизнане право у заявлений спосіб. Рух справи, позиція суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 23). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.12.2024 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 26.12.2024, витребувано з Погребищенської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 24). 16.12.2024 з Погребищенської державної нотаріальної контори надійшла інформація про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 29-30). Позивач у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 20). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася також, начальник відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Андрійчук В.В. через канцелярію суду подав заяву розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.31). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.01.2004, актовий запис № 1, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.01.2024 у справі №138/2558/23 (а.с. 8). [PERSON] мав право на земельну частку (пай), розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Надросся» с. Саражинці Погребищенського району Вінницької області, відповідно до сертифікату серії ВН 0207974. Вказаний факт підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 11). В подальшому 29.12.2003 Погребищенсьою районною державною адміністрацією Вінницької області прийнято розпорядження №436 «Про затвердження технічної документації щодо передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на землю громадянам на території Борщагівської, Педосівської і Саражинецької сільських рад». У додатку до розпорядження, а саме Списку громадян власників сертифікатів під номером 288 значиться [PERSON] та площа земельної ділянки «4,27 га» та під номером 309 також значиться [PERSON] та площа земельної ділянки «1, 68 га». Із відповіді з Державного нотаріального архіву у Вінницькій області вбачається, що спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не виявлено (а.с. 29-30). З інформаційного листа №843/01-16, що виданий 04.12.2024 завідувачем Погребищенської державної нотаріальної контори О.В.Швецем вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено через відсутність правоустановчих документів та рекомендовано звернутися до Погребищенського районного суду Вінницької області для визнання права власності на вказане майно (а.с.10). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових заходів з метою забезпечення реалізації цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст.6 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Даний спір виник у зв`язку із неможливістю позивачем отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Оскільки спадщина відкрилася раніше 1 січня 2004 року, відносини спадкування регулюються чинним на той час законодавством, зокрема, ЦК Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР). Згідно з ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Водночас статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Разом з тим ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268, 1270 ЦК України, 2004 року. Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Матеріали справи свідчать про те, що позивач [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину після його смерті за законом шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, як б прийняли спадщину після його смерті відсутні. Статтею 560 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. З досліджених судом обставин справи убачається, що позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] відмовлено. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті батька є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Із досліджених матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] за життя набув прав власності на земельну ділянку, площею 4,2692 га, кадастровий номер 0523485200:01:001:0079 та на земельну ділянку, площею 1,68 га, що розташовані на території Саражинецького старостинського округу Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області, позивач [PERSON] як спадкоємець за законом прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, враховуючи визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право власності на це майно. Розподіл судових витрат між сторонами. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved