Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 206 489,94 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.06.2024 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Шкода», державний номерний знак [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Волинської, не надав перевагу в русі автомобілю Хонда д.н.з. CR V д.н.з. [NUMBER] ,який рухався по головній дорозі, тобто порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України та здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів з матеріальними збитками. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2024 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода», державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220877456, та страховиком сплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн. Згідно Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 720/07-24 від 13.06.2024 року, складеного за заявою позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 366 489,94 грн. Таким чином, відповідачем підлягає до відшкодування на користь позивача різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу та отриманим страховим відшкодуванням (366 489,94 грн. - 160 000,00 грн.) у розмірі 206 489,94 грн., що є предметом позовних вимог. З огляду на вищевикладені обставини позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, вираженої у фізичних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу позивача, що є постраждалим від зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив у встановлений строк, відповідно до яких проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, що містить письмовий відзив та заперечення, долучені до матеріалів справи. Позивачем подано письмову відповідь на відзив, відповідно до якої стороною позивача підтримано позовну заяву в повному обсязі з підстав, що містить її зміст. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 22.06.2024 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Шкода», державний номерний знак [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Волинської, не надав перевагу в русі автомобілю «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, тобто порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України та здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів з матеріальними збитками. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2024 року у справі № 760/15588/24[PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а.с. 15) Згідно змісту постанови суду від 13.08.2024 року [PERSON] в судовому засіданні підтвердив викладені в протоколі обставини, вину в порушенні правил дорожнього руху визнав. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2024 року у справі № 760/15588/24. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22.07.2022 року, автомобіль «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] ,належить на праві власності [PERSON] . (а.с. 43) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода», державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220877456, та страховиком сплачено на користь [PERSON] відшкодування у розмірі 160 000,00 грн. (а.с. 13, 19) Згідно Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 720/07-24 від 13.06.2024 року, складеного за заявою позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] ,без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 366 489,94 грн. (а.с. 20-57) Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16: «суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.» Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь матеріальної шкоди у вигляді різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування фізичного зносу та отриманим страховим відшкодуванням на загальну суму 206 489,94 грн., завдану за наслідками неправомірних дій відповідача під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial