Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

21.11.2024 заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, поданою в порядку окремого провадження, про встановлення факту припинення шлюбу, зареєстрованого 10.03.2003 Веренчанською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №18 з [PERSON] , внаслідок смерті останнього, посилаючись на те, що смерть [PERSON] , яка настала [INFO] , відбулася раніше ніж рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.01.2024 про розірвання шлюбу між ними шлюбу набрало законної сили. Наявність в актовому записі про шлюб запису про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , вчиненого 08.03.2024 Кіцманським відділом ДРАЦС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного МУ МЮ на виконання рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.01.2024 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 15.02.2024, перешкоджає набуттю прав спадкоємця першої черги за законом. Ухвалою судді від 26.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд. Заявниця та її представник адвокат Степаненко А.Т. до судового засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Кіцманського відділу ДРАЦС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного МУ МЮ до судового засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін та їх представників, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2003 Веренчанською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий вий запис №18 від 10.07.2003, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9). Заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.01.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10.07.2003 Веренчанською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, актовий вий запис №18 розірвано (а.с.14). [INFO] [PERSON] помер, про що ЦНАП Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області вчинено актовий запис про смерть №16 від 12.02.2024 (а.с.6 зв.). Заочне рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.01.2024 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] набрало законної сили 15.02.2024, тобто після смерті [PERSON] .. Стаття 104 СК України визначає підстави для припинення шлюбу, та вказує на те, що шлюб припиняється або внаслідок смерті одного з подружжя, оголошення його померлим, або внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу, відповідно до статті 105 СК України, відбувається або органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, за умови що подружжя не має дітей, або за рішенням суду: 1) за спільною заявою подружжя, яке має дітей, 2) за позовом одного з подружжя, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.01.2024 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ухвалене відповідно до статті 110 СК України. Проте, частиною 3 статті 104 СК України визначено, що якщо один із подружжя помер до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті. Смерть особи або оголошення її померлою є підставою для відкриття спадщини (стаття 1220 ЦК України). Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). За своїми видами, спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержує, зокрема, той з подружжя, який його пережив (статті 1223, 1261 ЦК України). Тут слід зазначити, що права та обов`язки подружжя, в розумінні статті 1261 ЦК України, виникають на підставі сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Актами цивільного стану, відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (стаття 3 вищевказаного Закону). Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. За змістом статей 11, 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і про видачу витягів з нього. Державний реєстр актів цивільного стану громадян ведеться відділами державної реєстрації актів цивільного стану. Внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Статтями 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. Про державну реєстрацію розірвання шлюбу та про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. У разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, яким в даному випадку є пережитий з подружжя, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до п.4.14. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Статтями 46, 46-1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00046976828 від 13.09.2024 вбачається, що 10.07.2003 виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області складено актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбі « [PERSON] »; 08.03.2024 Кіцманським відділом ДРАЦС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного МУ МЮ внесено зміни до актового запису про шлюб в частині розірвання шлюбу на підставі заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.01.2024 про розірвання шлюбу (а.с.12-13). Таким чином, подання [PERSON] нотаріусу документів визначених пунктами 4.1, 4.2. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо наявності у неї права для закликання до спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] з метою реалізації спадкових прав є неможливим. 17.09.2024 [PERSON] звернулася до Кіцманського відділу ДРАЦС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного МУ МЮ з заявою про видалення інформації про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] у зв`язку з припиненням шлюбу внаслідок смерті [PERSON] до набрання судовим рішенням законної сили (а.с.15-18). Листом від 16.11.2024 [PERSON] повідомлено, що відділ ДРАЦС, отримавши рішення суду про розірвання шлюбу в той же день вніс відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.18-19). Отже, запис в актовому записі про шлюб подружжя [PERSON] в частині розірвання шлюбу на підставі рішення суду залишається незмінним. Підставою для звернення до суду з вищевказаною заявою є необхідність підтвердження [PERSON] права на спадкування в першу чергу за після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки шлюб між ними припинився у зв`язку зі смертю останнього, а не з підстав його розірвання судом. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, про встановлення фактів, встановлення фактів, що мають юридичне значення; Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. На переконання суду обраний заявницею спосіб захисту - встановлення факту припинення шлюбу у зв`язку зі смертю одного з подружжя не спричинить для неї юридичних наслідків у вигляді набуття прав спадкоємця першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] .. Рішення суду про встановлення факту припинення шлюбу у зв`язку зі смертю одного з подружжя не замінить собою свідоцтво про шлюб, яке має бути подане нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину, але яке відсутнє у заявниці, не призведе до внесення змін до актового запису про шлюб Ріпок. А як зазначалося закон зобов`язує нотаріуса отримувати відомості щодо підстав для закликання до спадкування за законом саме зі свідоцтв органів реєстрації актів цивільного стану, з витягів з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису. Отже, допоки в актовому записі про шлюб Ріпок буде наявний запис про припинення шлюбу внаслідок його розірвання на підставі рішення суду, видача [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка неможлива. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19). Суд звертає увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тобто спосіб захисту має бути дієвим (ефективним), а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом або захисту порушеного права в інший спосіб. Тобто вирішення справи в суді має на меті, зокрема, вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору у іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заявницею обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки заявлені вимоги не є ефективним способом захисту, не спричинять для заявниці юридичних наслідків, які вона має намір набути. Заявниці слід звернутися до суду з позовом зобов`язального характеру про видалення з актового запису про шлюб відомостей про його розірвання, що в свою чергу призведе до відновлення актового запису про шлюб між нею та [PERSON] та надасть можливість отримати свідоцтво про шлюб. Маючи свідоцтво про шлюб заявниця підтвердить нотаріусу право на спадкування за законом в першу чергу після смерті чоловіка [PERSON] , а наявність в Державному реєстрі актів цивільного стану чинного актового запису №18 від 10.07.2003 про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , усуне будь-які суперечності для вчинення нотаріальної дії нотаріусом - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту припинення шлюбу у зв`язку зі смертю одного з подружжя не підлягають задоволенню з підстав обрання заявницею неефективного способу захисту порушеного права. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст.294 ЦПК України, відповідно до якої у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed