Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розмірів аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2017 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, починаючи із 04.05.2017. На даний час у позивача змінилися життєві обставини, які вплинули на його сімейний та матеріальний стан. 14.06.2022 він зареєстрував шлюб із [PERSON] та у них є троє неповнолітніх дітей. Рішенням суду від 17.09.2024 з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/2 частини доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Через війну позивач втратив офіційну роботу та наразі не працевлаштований, що призвело до заборгованості зі сплати аліментів. Просить зменшити розмір аліментів на сина [PERSON] із 1/4 до 1/6 частини його доходів. Ухвалою суду від 29.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Передбачених ч. 2 ст.\~223\~ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Враховуючи те, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з [PERSON] . Згідно з рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи із 04.05.2017 (а. с. 6). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вказаного вище судового рішення заборгованість по аліментам у [PERSON] станом на 05.11.2024 складає 35 964,89 грн. Згідно змісту розрахунку [PERSON] не працевлаштований (а. с. 7). Також [PERSON] є батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 61 від 23.02.2023; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 167 від 23.02.2023; [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 23 від 29.02.2024 (а. с. 9; 10; 11). Згідно з рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.09.2024 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу, починаючи із 07.06.2024 до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 12- 13). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за вказаним вище судовим рішенням заборгованість по аліментам у [PERSON] станом на 05.11.2024 складає 28 821,60 грн (а. с. 14). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що у позивача змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів. Судом встановлено, що після ухвалення рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2017 року у позивача народилося ще троє дітей на утримання яких він за судовим рішення сплачує аліменти в розмірі 1/2 частини своїх доходів. Також суд враховує, що позивач не є працевлаштованим, хоча працював на день ухвалення судового рішення від 13.06.2017 року. Отже, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] сплатив 1211 гривень 20 копійок судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved