Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

В жовтні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», в особі представника адвоката Ушакевич М.П., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 16.07.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №C-001-063702-19-980, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 7000,00 грн., які зобов`язалась повернути разом з іншими платежами відповідно до графіку платежів згідно з умовами договору. Проте відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого станом на 19.12.2023 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 721,63 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6 998,40 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11 723,23 грн. Поряд з тим позивач зазначив, що 19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № C-001-063702-19-980 від 16.07.2019 року. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», свої зобов`язання перед Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступив, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги за кредитним договором № C-001-063702-19-980 від 16.07.2019 року. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором, а також 3028 грн. сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 15 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання повторного не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв, клопотань чи заперечень до суду не направив. У свою чергу відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановленийухвалою про відкриття провадження, до суду не подав, а тому відповідно до частини восьмої статті\~178\~Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 16.07.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № C-001-063702-19-980. Відповідно до умов договору кредиту, банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронно платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронно платіжного засобу та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. З п. 3 Договору вбачається, що банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн., ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 7000, 00 грн. (п.п. 3.2 Договору), процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних (п.п. 3.3 Договору). Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 7000,00 грн. строком до 16.07.2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: wwvv.ideabank.ua) згідно з умовами цього Договору. Кредитодавцем ПАТ «Ідея Банк» виконано зобов`язання за Кредитним договором № № C-001-063702-19-980 та надано відповідачу кредит, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , в розмірі 7000 грн. 19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступив, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал». ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі та перерахувало суму на користь ТОВ «Оптіма Факторинг». До ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло права вимоги за кредитним договором № C-001-063702-19-980 від 16.07.2019 року. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором, станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість у розмірі 18\~721,63 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6\~998,40 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11\~723,23 грн. Так, в силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до [PERSON] підлягає до задоволення. Розрахунок заборгованості за кредитним договором (в тому числі за основним боргом, заборгованості за відсотками, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями) складений за період з 16.07.2019 року (дата видачі коштів) по 19.12.2023 року (дата відступлення права вимоги), і становить 105470,36 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 18\~721,63 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6\~998,40 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11\~723,23 грн. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. При цьому згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 607/14338/19-ц від 01.12.2021. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду № 810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020. У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved