Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 28.02.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №P29.13048.004971637. Позивач вказує, що 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право грошової вимоги до відповідача; 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) та з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №29/12-23, згідно умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 21821 (двадцять одна тисяча вісімсот двадцять одна) гривня 04 (чотири) копійки, що складається з: заборгованість за основним боргом в сумі 13043 (тринадцять тисяч сорок три) гривні 43 (сорок три) копійки; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 6160 (шість тисяч сто шістдесят) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки, інфляційні втрати в сумі 2048 (дві тисячі сорок вісім) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок; три проценти річних в сумі 568 (п`ятсот шістдесят вісім) гривень 23 (двадцять три) копійки; судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок, на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7200 (сім тисяч двісті) гривень. Представник позивача, відповідно до позовної заяви, просить суд позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в спрощеному провадженні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.02.2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) уклали кредитний договір №P29.13048.004971637. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 15000,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позивальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком. У п.1.2 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяців з дня підписання Договору, тобто до 28.02.2021 року включно. Згідно п.1.3., 1.4. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 15,5% річних. Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ "Страхова компанія "Уніка життя" договір від 28.02.2019 року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 2980,77 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 15000,00 гривень, з яких сплачено на рахунок ПрАТ "Страхова компанія "Уніка життя" страховий платіж від імені Позивальника в сумі 2980,77 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку Позивальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право грошової вимоги до відповідача. 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) та з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №29/12-23, згідно умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України, визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони з належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами Договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку відповідача за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з позовом до суду відповідач сплатив Банку 6600,00 гривень, останній платіж проведено 10.09.2019 року, строк на який надано кредит за Договором сплив 28.02.2021 року. Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №P29.13048.004971637 від 28.02.2019 року, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість відповідача становить: заборгованість за основним боргом в сумі 13043 (тринадцять тисяч сорок три) гривні 43 (сорок три) копійки; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 6160 (шість тисяч сто шістдесят) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки, що разом становить 19203 (дев`ятнадцять тисяч двісті три) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок. Відповідач не надав суду доказів повернення кредитних коштів чи доказів відсутності заборгованості за укладеним кредитним договором. Згідно ч 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір інфляційних втрат за період 01.03.2021 - 23.02.2022 складає - 2048 (дві тисячі сорок вісім) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок; розмір три проценти річних - 568 (п`ятсот шістдесят вісім) гривень 23 (двадцять три) копійки. Наданий позивачем розрахунок суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 21821 (двадцять одна тисяча вісімсот двадцять одна) гривня 04 (чотири) копійки, що складається з: заборгованість за основним боргом в сумі 13043 (тринадцять тисяч сорок три) гривні 43 (сорок три) копійки; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 6160 (шість тисяч сто шістдесят) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки, інфляційні втрати в сумі 2048 (дві тисячі сорок вісім) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок; три проценти річних в сумі 568 (п`ятсот шістдесят вісім) гривень 23 (двадцять три) копійки. Статтею 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №132 від 28 червня 2024 року. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7200 (сім тисяч двісті) гривень, на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10 червня 2024 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено, то вказані суми судового збору та витрат на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved