Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у\~якому просила суд у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею і [PERSON] право власності за кожним із них на частку квартири [ADDRESS] та частку вбудованого нежитлового приміщення №\~177, що знаходяться у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначала, що 05 листопада 2011 року вона і [PERSON] уклали шлюб. [INFO] від цього шлюбу у них народився син [PERSON] . 06 лютого 2023 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі подружжям спільно придбано майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,6 м2, житловою площею 19,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 1200637932106, та вбудоване нежитлове приміщення №\~177, загальною площею 2,4 м2, у цьому ж будинку, реєстраційний номер 1268975532106. Загальна вартість вказаного майна становить 1436562 грн. 05 коп. Право власності на це нерухоме майно зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Вказувала на те, що оскільки це нерухоме майно набуте нею і [PERSON] у шлюбі, тому це майно є спільним сумісним майном подружжя та відповідно до ст. 70 СК України підлягає поділу між ними. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами не було досягнуто, тому позивач змушена була звернутися до суду з цим позовом. 07 жовтня 2024 року ухвалою суду провадження у цивільній справі відкрито, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 15 січня 2025 року. 24 листопада 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Сичов О.О. подав до суду заяву, у якій вказував на те, що відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Просив суд повернути позивачу [PERSON] 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за подачу до суду даного позову, а також скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року у даній справі. 02 грудня 2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання ним позову [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Сімутін Р.В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позов повністю, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, також просив суд не стягувати із відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Сичов О.О. у судовому засіданні заяву про визнання відповідачем позову підтримав, просив суд позов [PERSON] про поділ майна подружжя задовольнити. Наслідки визнання позову стороні відповідача відомі та зрозумілі. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 листопада 2011 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 06 лютого 2023 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №\~361/1704/22, що набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. 29 вересня 2016 року у період перебування у шлюбі із позивачем [PERSON] , відповідач [PERSON] уклав з Приватною проектно-пошуково-виробничою фірмою М-Еко договір купівлі-продажу майнових прав на вбудоване нежитлового приміщення №\~177, що знаходиться у будинку [ADDRESS] . 07 грудня 2018 року відповідачем [PERSON] у період шлюбу сторін придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 38,6 м2, житловою площею 19,5 м2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07 грудня 2018 року, укладеним ним із Приватною проектно-пошуково-виробничою фірмою М-Еко, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О.В., зареєстрованим у реєстрі за №\~3130. Із Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18 вересня 2024 року за №\~395459379 і №\~395463025 вбачається, що нежитлове приміщення №\~177 та квартира [ADDRESS] , зареєстровані 02 червня 2017 року за [PERSON] на праві приватної власності, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 1268975532106 і 1200637932106. Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У ч. 1 ст. 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] про поділ майна подружжя, належність сторонам на праві спільної сумісної власності спірної однокімнатної квартири та нежитлового приміщення, набутих ними у період перебування сторін у шлюбі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] при подачі до суду позову про поділ майна подружжя сплатила згідно із квитанцією ID:\~9663-6935-3740-9327 від 02 жовтня 2024 року судовий збір у розмірі 7182 грн. 81 коп. Враховуючи наведене вище, визнання відповідачем [PERSON] позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу [PERSON] із державного бюджету підлягає поверненню 50\~% сплаченого нею судового збору в розмірі 3591 грн. 41 коп. Також із матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2024 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та накладено арешт спірне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] та вбудоване нежитлове приміщення №\~ [NUMBER] , що знаходяться у будинку [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Сичов О.О. у заяві про визнання позову відповідачем, посилаючись на ч. 7 ст. 158 ЦПК України, просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду у цій справі за заявою [PERSON] , при цьому будь-якого обґрунтування та підстав для скасування заходів забезпечення позову вказана заява не містить. За змістом ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Виходячи з наведеного, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а вмотивованого клопотанням про скасування вказаних заходів забезпечення позову від учасників справи не надходило, суд вважає, що ці заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили та можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved