Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

В липні 2024 року до Фрунзенського районного суду міста Харкова звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 29 липня 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що сторони проживають окремо з 2022 року, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 липня 2024 року дану позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року призначено [PERSON] та [PERSON] один місяць строку для примирення, провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року поновлено провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, 04 грудня 2024 року та 06 січня 2025 року подала до суду заяви про розгляд справи без її участі, в яких позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти надання строку на примирення заперечувала. Крім того, в заяві від 06 січня 2025 року зазначила, що у визначений судом строк для примирення сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження сім`ї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Чубко Ю.М. направила на електронну адресу суду позицію відповідача, згідно якої відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що наданий сторонам строк на примирення є недостатнім. Також представник направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в ix сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим i можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам ix дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересами одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 29 липня 2014 року Відділом служби цивільного стану у місті Дезіо (провінція Монца і Брянца) Італія зареємтровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10-14) 27 червня 2019 року на витязі зі свідоцтва про шлюб проставлено апостиль (а.с.11, 13). Документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать про акти громадянського стану, вчинених за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації (апостилю). Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Як убачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, сторони є громадянами України, мають на території України зареєстроване місце проживання (а.с.7, 21). За таких обставин суд вбачає підстави для застосування законодавства України щодо припинення шлюбу. Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе. Як протягом усього часу перебування справи в судовому провадженні, так і в призначений судом строк для примирення сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження сім`ї. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved