Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду на період навчання, але не більш як до досягнення сином двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 27.03.2018 було розірвано рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей, на підставі судового наказу виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області від 30.09.2021. Із 12.09.2024 стягнення аліментів припинено у зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття. На даний час він навчається в Державному податковому університеті в м. Ірпінь, на денній формі навчання, термін навчання становить з 01.09.2024 по 30.06.2028. У зв`язку із тим, що син є повнолітнім, продовжує навчання в учбовому закладі, не має можливості влаштуватися на роботу, тому потребує матеріальну допомогу з боку батьків. За цих обставин позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 24.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву, у порядку, передбаченому ст. 191 ЦПК України. Ухвалою суду від 08.11.2024 розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін на 20.11.2024. 13.11.2024 позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечила. 20.11.2024 судове засідання не відбулося в зв`язку з об`єктивною неможливістю забезпечити доступ громадян до правосуддя (знеструмлення приміщення суду). 17.12.2024 розгляд справи відкладено до 16.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до приписів ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до вимогст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.03.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа № 373/124/18). Копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] свідчить про те, що [INFO] в них народився син [PERSON] , де в графі батьки міститься запис: батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] (а/с 10). Копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] свідчить про те, що [INFO] в них народився син [PERSON] , де в графі батьки міститься запис: батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] (а/с 11). 08 травня 2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 809. Копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] свідчить про те, що [INFO] в них народився син [PERSON] , де в графі батьки міститься запис: батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] (а/с 15). Діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю (позивачем у справі), що вбачається з витягу про зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданого ВНАП виконавчого комітету Дівичківської сільської ради № 401 від 28.08.2024 (а/с19). На підставі судового наказу виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області від 30.09.2021, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на дітей - [PERSON] , народженого [INFO] , [PERSON] , народженого [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.09.2021, до досягнення старшою дитиною - [PERSON] повноліття (справа № 373/1565/21). [INFO] син сторін [PERSON] досяг повноліття. На даний час він навчається в Державному податковому університеті ІV рівня акредитації, на денній формі навчання, факультету фінансів та цифрових технологій за спеціальністю 122 «Комп`ютерні науки», термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028, що підтверджується довідкою виданою деканом факультету фінансів та цифрових технологій [PERSON] № 369 від 21.08.2024 (а/с 20). Позивач відповідно до довідки виданої командиром військової частини [PERSON] № 216 від 16.09.2024 займає посаду начальника служби у в/ч [NUMBER] та отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 28 845,00 грн (а/с 21). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 справа №346/103/17-ц. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. У відповідності до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Враховуючи, що повнолітній син навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працювати та утримувати себе самостійно, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а заявлений розмір до стягнення в повній мірі відповідає встановленим судом обставинам справи, з огляду на необхідність мінімального забезпечення дитини продуктами харчування, одягом, засобами гігієни. Відповідачем не надано суду доказів, що він є непрацездатним, про наявність медичних протипоказань встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, відтак він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Жодних заперечень проти позову відповідач не надав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/ 4 частки від всіх видів доходів (заробітку) відповідача. З урахуванням положень статей 191, 199 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову і до припинення сином сторін навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивач за подання позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», то суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved