Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулася в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення розпочати від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбу, у якому [INFO] народилася дитина - син [PERSON] . Зазначає, що вона з відповідачем проживає окремо, їхній спільний син проживає із нею, перебуває на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Більше чотирьох місяців не бере участі у вихованні дитини, хоча повинен брати належну участь в її утриманні, оскільки є працездатним чоловіком, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивачка в судове судове засідання не з`явилася. В силу пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, така належно повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідач, в судове засідання не з`явився. На адресу суду скерував заяву, просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що дитина фактично проживає разом із ним. Просив розгляд справи проводити у його відсутності. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 04 червня 2022 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), зареєстровано укладений між сторонами шлюб, актовий запис №88, що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Дитина проживає разом з батьком - відповідачем у справі, що стверджується актом №17-55/54 обстеження матеріально-побутових умов від 10 грудня 2024 року (а.с.22). Дитина знаходиться на повному утриманні відповідача. Доказів протилежного не здобуто. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності учасників, оскільки позивачка та відповідач повідомлені належним чином про судове засідання. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначає, що спільний син [PERSON] , [INFO] проживає з нею, та повністю перебуває на її утриманні. Однак, зазначаючи вказані обставини, [PERSON] на їх підтвердження не долучає жодного доказу, а саме підтвердження місця проживання дитини разом із нею, хоча згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Долучені ж до матеріалів позову докази, а саме: копія свідоцтва про народження дитини, копія свідоцтва про шлюб, копія витягу з реєстру територіальної громади, не є підтвердженням вказаних обставин. Відповідачем долучено до матеріалів справи акт обстеження матеріально-побутових умов №17-55/54 від 10 грудня 2024 року, що свідчить про проживання дитини разом із ним та перебування дитини на його утриманні. Доводи відповідача не спростовано. Будь-яких інших обґрунтувань щодо підставності стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини, їх доказового підґрунтування матеріали позову не містять. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1, пункту 1, 2, 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 ЗУ « Про судовий збір». Відтак, з огляду на ухвалення рішення не на користь позивачки, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed