Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

11.05.2022 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2022 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи №203/466/22 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 205217,07 грн. І. Стислий виклад позицій учасників справи. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що на підставі договору розподілу природного газу АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» надавало послуги з розподілу природного газу побутовому споживачу [PERSON] до належного йому житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 27.08.2021 року під час заходів по знесенню об`єкта самочинного будівництва, розташованого по [ADDRESS] (літ.П-2, літ.О-2), працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», запрошеними КП «Дніпроековторресурс» ДМР, було виявлено несанкціонований газопровід, який був незаконно врізаний в підземну частину діючого розподільного газопроводу біля нежитлового приміщення [ADDRESS] , й прихованими заходами вів до підвального приміщення у будівлі [ADDRESS] . Далі він потрапляв до ванної кімнати першого поверху будівлі [ADDRESS] , а потім до суміжної кімнати, в якій було виявлено самовільно підключений до неї двоконтурний котел потужністю 24 кВт, який функціонував і використовувався мешканцями будинку для опалення та підігріву води. За фактом виявленого порушення було складено акт про порушення №DZ003561, за результатами розгляду якого, 07.09.2021 комісією оператора ГРМ було ухвалено рішення про задоволення акту та складено акт-розрахунок, згідно з яким розмір спричинених товариству збитків становить 205217,07 грн. З огляду на те, що вимога позивача щодо відшкодування заподіяних збитків залишилась відповідачем без реагування, АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» звернулось до суду з позовом про стягнення грошових коштів. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Рибіною І.В. було надано до суду відзив та письмові пояснення, доводи викладені в яких зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами. Так, представником відповідача зазначено, що [PERSON] не повинен нести відповідальність за пред`явленими вимогами, оскільки не користувався житловим будинком [ADDRESS] , з 12.09.2014 року. Тому він не був споживачем послуг, що надаються позивачем. Також представником відповідача адвокатом Губою В.В. 22.10.2024 року було подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій просить суд: застосувати позовну давність до позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначила, що позов подано 31.01.2022 року, тобто з пропуском 1 року від дати 27.08.2019 року, тобто коли позивач довідався про порушення своїх прав. На думку сторони відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, у спірному випадку застосовується позовна давність в один рік, зокрема, до вимог про стягнення штрафу. При цьому, нарахування мають бути лише за період: 26.02.2021 року по 26.08.2021 року. 10.11.2022 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій зазначено, що згідно з роздруківкою по особовому рахунку, відкритому за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] споживав природний газ і сплачував за нього до моменту відключення у серпні 2021 року, на підтвердження чого надав відповідні докази. Також було надано письмові пояснення. Під час судових засідань з розгляду справи по суті спору представник позивача підтримала позовні вимог у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснила підстави звернення до суду з позовом таким чином, як про це вказано вище. Представник позивача наголосила на тому, що 27.08.2021 року було демонтовано виявлений незаконний газопровід на глибині 20 (двадцяти) метрів під землею. Газопровід функціонував і використовувався відповідачем з метою опалення та підігріву води. У матеріалах справи міститься схема несанкціонованого газопроводу, а на місці події було виявлено ще один несанкціонований необлікований котел, встановлений самовільно та прихованими методами. Позивач фотографуванням зафіксував порушення. Усі матеріали за результатами виявленого порушення були направлені на комісію, на яку з`явився представник відповідача адвокат Коржилов І.О., який надав позивачу документи на підтвердження своїх повноважень та підписав протокол комісії із запереченнями. За твердженнями представника позивача, саме [PERSON] має нести відповідальність щодо сплати вартості необлікованого об`єму природного газу за останні два роки за граничними нормами. Оскільки відповідач самочинно збудував об`єкт нерухомого майна за спірною адресою, уклав договір, зареєструвався як побутовий споживач, незаконно користувався земельною ділянкою. Судовим рішенням Дніпровського апеляційного суду договір дарування, на який посилається представник відповідача, було визнано недійсним, та в матеріалах справи міститься технічна документація щодо проведення газопроводу до домоволодіння відповідача. При цьому сам відповідач підписав акт від 04.03.2021 року, лічильник знімали на повірку. Відповідач сплачував рахунки, не звертався до позивача із заявою про зміну власника та зміну особового рахунку, відповідно до типового договору. Особовий рахунок було зареєстровано за власником нерухомого майна [PERSON] , який є належним споживачем та відповідачем. Акт про порушення за типовою формою складений державною мовою, відповідно до Кодексу газорозподільних систем (КГС), а заповнений працівниками позивача російською мовою, тому є дійсним. Проте позивач є приватним підприємством та вказаний акт про порушення не є офіційним документом, відповідно до КГС. З приводу заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності представник позивача пояснила, що на спірні правовідносини не поширюються норми ЦК України про спеціальні строки позовної давності у 1 (один) рік, тому підлягають застосуванню строки загальної позовної давності у 3 (три) роки, та станом на момент звернення позивача до суду строк позовної давності позивачем не було пропущено. Сторона відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснила суду таким чином, як про це вказано вище. Представники відповідача пояснили, що в 2021 році відповідач жодним чином не мав відношення до суті спору. Акт про порушення від 27.08.2021 року був складений не державною мовою, відповідно до Закону України «Про функціонування української мови як державної». Тим самим позивач допустив порушення вимог закону щодо правопису, за що законом передбачена відповідальність. На думку представника відповідача, акт про порушення з цих підстав є недійсним та породив «плоди отруйного дерева». При цьому за договором дарування 12.09.2014 року право власності на об`єкт нерухомого майна перейшло до [PERSON] . Також представник відповідача зазначила, що відповідач був повідомлений про те, що призначено проведення комісії 13.09.2021 року, а відбулось засідання фактично 07.09.2021 року. Відповідно до судової практики ВС, акт, складений з порушеннями, не може бути врахований як порушення на підставі акту. Позивач звертався до відповідача, але відповідач не був власником нерухомого майна, бо новим власником є [PERSON] . Відеозапис, на який посилається позивач, не може бути належним доказом, бо не є аутентичним, а це перезапис. Акт розрахунку складений за останні 2 (два) роки, а необхідно було тільки за 6 (шість) місяців. Станом на 27.08.2021 року, об`єкта нерухомого майна не існувало, він був демонтований, тобто приміщення та його адреси не існувало. З 2014 року відповідач не є власником нерухомого майна, не був споживачем послуг, не здійснював сплату за договором. Представник відповідача вказав, що позивач не надав даних про те, який саме представник був присутній на комісії. Крім того, на думку сторони відповідача, позивач пропустив строк позовної давності, про що подана заяву про застосування строку позовної давності. Оскільки позов подано до суду 31.01.2022 року, а строк позовної давності в 1 (один) рік на цей момент вже сплинув. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.05.2022, позовну заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою суду від 06.06.2022, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 27.10.2022, за клопотанням представника позивача у судове засідання викликано для допиту свідка [PERSON] . Ухвалою суду від 19.06.2023, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. Ухвалою суду від 21.05.2024, відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 22.08.2024, відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 22.10.2024, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про постановлення окремої ухвали. Ухвалою суду від 04.12.2024, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження у цивільній справі. У судове засідання 09.01.2025 року з`явились всі учасники справи. Під час судового розгляду справи судом були заслухані усні пояснення учасників справи по суті спору, допитаний свідок сторони позивача [PERSON] , досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оглянутий DVD-R-диск, та 09.01.2025 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що згідно з копією акту про порушення №DZ003561, складеного 27.08.2021 майстром [PERSON] , с-к [PERSON] , сл. [PERSON] , с-к [PERSON] , [PERSON] , за участю споживача [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , на об`єкті за адресою: [ADDRESS] (житловий будинок), встановлена наявність несанкціонованого газопроводу. Несанкціонований котел «Beretta», 24 кВт. Несанкціоноване підключення газопроводу в землі. До вказаного акту долучені фотознімки. Відповідно до копії пояснень, складених старшим майстром [PERSON] , [INFO] близько 12:40 години, під час обстеження будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , було виявлено несанкціонований пластиковий газопровід, проведений з іншого будинку під землею через підвальне приміщення будинку, який виходив з підвалу у ванну кімнату першого поверху та надалі пролягав поміж стін будинку до двох двоконтурних котлів, один з яких був несанкціоновано встановленим. До вказаного пояснення надано схему. Вказаний акт про порушення підписаний працівниками позивача, які склали його, представник споживача від підпису відмовився, з актом про порушення ознайомлені: заступник директора Департаменту правового забезпечення ДМР [PERSON] . Як пояснила представник позивача у судовому засіданні, це необхідно було у зв`язку з тим, що споживач відмовився від підпису. Також в акті зафіксовано, що порушення усунуто шляхом механічного від`єднання, за виявленими порушеннями споживачу необхідно з`явитись на засідання комісії, до акта про порушення додається: фото- та відеофіксація порушення, комісія Оператора ГРМ з розгляду цього акту буде проводити засідання 13.09.2021 року о 14:00 годині. При цьому сторона споживача була повідомлена про іншу дату та час розгляду акту про порушення на 07.09.2021 року о 15:00 годині 03.09.2021 року, про що свідчить відмітка «Отримав» з власноручним підписом сторони споживача, повідомлення складено на адресу [PERSON] : [ADDRESS] . Згідно з копією протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення оператором ГРМ 07.09.2021, щодо розгляду акту АТ «Дніпрогаз» про порушення від 27.08.2021 за №DZ003561, проведеного за участі представника споживача адвоката Коржилова І.О., ухвалено рішення про задоволення в повному обсязі акту про порушення №DZ003561. Відповідно до копії акту-розрахунку від 07.09.2021, розмір збитків, спричинених діями споживача, становить 205217,07 грн (період нарахування: 27.08.2019 26.08.2021, станом на 26.08.2021 року, розрахунковий необлікований об`єм природного газу до 01 числа місяця складає: 26075,63 м3). На підтвердження суми збитків надано розрахунок необлікованого об`єму природного газу. Також в обґрунтування заявлених вимог позивачем надано копію виконавчої технічної документації газового обладнання за адресою: [ADDRESS] , від 2012 року, та технічні умови №362, видані [PERSON] на проектування газопостачання житлового будинку [ADDRESS] (літ.П-2) від 05.09.2012. Пояснювальну записку, з якої видно, що в будинку, літ.П-2 встановлено один газовий котел. Згідно з копією роздруківки з особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за період з 2020 до 2022 ним сплачувались нарахування за вказаним особовим рахунком. Представник позивача на підтвердження факту оплати відповідачем як споживачем за особовим рахунком надала суду роздруківку картки особового рахунку відповідача. При цьому, відповідно до акту про монтаж засобу вимірювальної техніки (газового лічильника) на об`єкт споживача №3388 від 04.03.2021 року, складеного за участі [PERSON] , який підписав акт, за адресою: [ADDRESS] , було встановлено прилад обліку природного газу. Відповідно до копії договору дарування від 12.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Петрушенською І.Р., [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, літ.П-2, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за №3065. Згідно з копією договору дарування від 12.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Петрушенською І.Р., [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину нежитлової будівлі, літ.О-2, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за №3070. Вказані вище договори дарування рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.01.2018, ухваленим за результатами розгляду справи №203/5561/16, яке залишено без змін в цій частині постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.08.2021, визнано недійсними та скасовано реєстраційні дії, проведені на їх виконання. Представником відповідача надано технічний паспорт від 25.06.2011, розроблений щодо об`єктів, розташованих за адресою: [ADDRESS] , з якого видно, що за вказаною адресою розташовано декілька житлових будинків. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він офіційно працевлаштований та працює старшим майстром у філії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», та йому відомий відповідач [PERSON] як споживач, у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків. Так, щодо спірних правовідносин свідок повідомив, що він виїжджав з перевіркою за адресою: [ADDRESS] , коли було виявлено та встановлено несанкціонований газопровід під землею, несанкціонований лічильник газу. В домоволодінні є 2 (два) газових котла: один з технічною документацією, а інший без такої. Виявлений несанкціонований лічильник було встановлено самостійно, до нього був підключений газопровід, який на момент перевірки був під`єднаний до двох котлів. Від сусідньої будівлі під землею прямував виявлений несанкціонований газопровід, була скрита прокладка. Працівниками позивача був складений акт про порушення, відповідно до вимог газового кодексу. [PERSON] відмовився від підпису, що зафіксовано працівниками ДМР. До акту було додано схему, на якій показано офіційне розташування лічильника по технічній документації та зафіксовано несанкціоноване підключення. У ході судового розгляду справи 22.10.2024 року судом був оглянутий DVD-R-диск та встановлено, що на ньому містяться фотознімки, якими зафіксовано несанкціоноване підключення. Такі роздруковані у паперовому вигляді та долучені позивачем до позову. На спірному об`єкті працівниками позивача був знайдений лічильник, який не встановлювався АТ «Дніпрогаз». Під час огляду відеофайлу, датованого 28.08.2021 року о 12:55 годині, представник споживача відмовився від підпису акту про порушення від 27.08.2021 року, вважаючи, що [PERSON] не має права власності на об`єкт нерухомості, де проведено перевірку. Як пояснила представник позивача, подія, зафіксована на відеозаписі, датована 27.08.2021 року, а сам файл переписаний на наступний день 28.08.2021 року, тому дати різняться. У судовому засіданні 04.12.2024 року судом був оглянутий наданий представником позивача оригінал акту від 04.03.2021 року №3388. Як пояснила представник позивача, цей акт було складено щодо встановлення приладу обліку, а представник відповідача наголосила на тому, що [PERSON] особисто не підписував цей акт, а підпис на акті підроблений, що видно, на її думку, і «неозброєним оком», тобто без спеціальних знань. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 205217,07 грн, що становлять розрахункову вартість необлікованого об`єму природного газу, відповідно до акту-розрахунку від 07.09.2021 року. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з частинами 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Згідно з п. 4 глави 3 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498\~в порядку, визначеному цим розділом. Пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператор ГРМ та споживачем за умовами пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. У підпункті 5 пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, зазначено, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку). Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. Якщо несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення лічильника газу та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців. Підпунктом 1 пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу. За змістом пункту 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Згідно зі ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, при цьому одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і №22095/93, § 51)). Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Строки давності виконують декілька функцій, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушення прав осіб, які могли мати місце у випадку, якщо б суди розглядали їх справи на основі доказів, що могли би бути неповними за спливом часу. Такі висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі №263/11337/19 (провадження №61-10706св20). Верховний Суд зауважує, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц). Відповідно до положень ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами\~статті 261\~Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 264\~Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається в разі пред`явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пред`явлення позову до суду це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу в справі. Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше, як на підставі заяви, поданої й оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Аналіз викладеного вище вказує на те, що матеріалами справи підтверджується факт наявності за адресою: [ADDRESS] , несанкціонованого підключення газового котлу та те, що належним власником приміщення є відповідач [PERSON] . Тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» є обґрунтованими. Так, у ході судового розгляду справи судом було встановлено, що доводи представника відповідача щодо недійсності акту про порушення, з огляду на те, що його складено не українською мовою, не заслуговують на увагу, оскільки це не свідчить про відсутність факту порушення, який в ньому зафіксований, а за формою акт складений державною мовою та відповідає вимогам КГС. При цьому доводи представника відповідача з приводу того, що він не повинен нести тягар відповідальності за порушення, встановлені в акті №DZ003561, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з матеріалами справи, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у спірний період з 27.08.2019 26.08.2021, перебував у володінні відповідача, на що між іншим вказує відсутність активних дій останнього на припинення договірних відносин з позивачем, сплата рахунків, судові рішення, про що вказано вище. Доводи представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються приписами пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем. Так, якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення (пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем). До суду з позовом Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» звернулось\~ 31.01.2022 року, а про порушення своїх прав позивач дізнався після проведеної перевірки 27.08.2021 року, відповідно до акту про порушення від 27.08.2021 року. При цьому, з урахуванням вимог пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, розрахунок вартості необлікованого об`єму природного газу, відповідно до акту-розрахунку від 07.09.2021 року, позивачем здійснено за період: 27.08.2019\~ 26.08.2021, та станом на 26.08.2021 року, розрахунковий необлікований об`єм природного газу до 01 числа місяця склав: 26075,63 м3, вартість якого становить 205217,07\~грн. Тобто позивач не пропустив загальний строк позовної давності у 3 (три) роки. Суд погоджується з твердженнями сторони позивача щодо безпідставності посилань представника відповідача на спеціальний строк позовної давності у 1 (один) рік, відповідно до ЦК України, оскільки такі посилання сторони відповідача не відповідають вимогам пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, з огляду на встановлені порушення несанкціоноване підключення газового котлу. Суд також відхиляє як недоведені та безпідставні доводи сторони відповідача про те, що підпис на акті про монтаж від 04.03.2021 року [PERSON] є підробленим, оскільки такі доводи не підтверджені висновком експерта, та спростовуються встановленими обставинами щодо споживання відповідачем природнього газу, зокрема, його особистою участю та участю його представників під час проведення перевірки спірного об`єкта, під час проведення комісій щодо розгляду акту про порушення. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» у повному обсязі. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України,\~судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 3078,26 грн.

Outcome: approved