Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

29 листопада 2024 року заявниця [PERSON] звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про встановлення факту належності документів. Свої вимоги мотивує тим, що при зверненні з заявою про призначення пенсії за віком до Пенсійного фонду України їй було відмовлено у зв`язку з розбіжностями в написані її по батькові в правовстановлюючих документах. В подальшому вона звернулась до «Центру надання адміністративних послуг у м. Луцьку» Луцької міської ради з метою обміну паспорта громадянина України, оскільки була виявлена помилка у написанні її по батькові, а саме, « [PERSON] »,замість вірного « [PERSON] ». Проте, органом надання адміністративних послуг було змінено її по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », оскільки на розсуд ргану, це є правильний відповідник по-батькові імені « [PERSON] », що записане в її свідоцтві про народження. Внаслідок такої зміни, в неї виникла невідповідність щодо написання її по-батькові у правовстановлюючих документах, а саме, паспорті громадянина України, трудовій книжці, свідоцтві про укладення шлюбу та атестатах про освіту. Так, у вказаних документах її по батькові вказано « [PERSON] », « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». З урахуванням вищевикладеного, просить встановити факт належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , атестату № [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , атестату про середню освіту № [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] . Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 04 грудня 2024 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання. Від заявниці [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Лисюк О.В. надійшли письмові пояснення, просить справу розглядати за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до копії паспорта громадянина України № [NUMBER] вбачається, що прізвище, ім`я, по-батькові заявника, [PERSON] , вказана дата народження [INFO] , місце народження Волинська область, с. Велика Глуша, Любешівський район (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 червня 1968 року, [PERSON] народилась [INFO] , місце народження Волинська область, с. Велика Глуша, Любешівський район (а.с.8). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 червня 1986 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , місце народження Волинська область, с. Велика Глуша, Любешівський район, 06 червня 1986 року уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.9). З копії атестату № 3988 від 18 липня 1980 року вбачається, що такий виданий [PERSON] , згідно даного атестату остання отримала кваліфікацію кравця чоловічого верхнього одягу 4 розряду (а.с.10). З копії атестату про середню освіту № [NUMBER] ,виданого 26 червня 1978 року вбачається, що такий виданий [PERSON] , яка народилась 1961 року в с. Велика Глуша, Любешівського району Волинської області. В даному атестаті зазначено, що остання у 1978 році закінчила повний курс Великоглушанської середньої школи з виробничим навчанням (а.с.11). 25\~ серпня\~1980\~року \~заведена \~трудова книжка\~ [NUMBER] ,\~ на\~ім`я (дані\~вказані російською\~мовою)\~ [PERSON] ,\~дата народження\~ [INFO] .\~В подальшому\~прізвище \~виправлено на\~« [PERSON] » (а.с.6). Згідно довідки Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку» про надання інформації щодо зміни паспорта № 6-9/257/2024 від 22.02.2024 року вбачається, що [PERSON] , надано відповідь на її звернення наступного змісту: « 24.01.2024 року [PERSON] подавала документи до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку» з метою обміну паспорта громадянина України серії [NUMBER] ,виданого Луцьким РВ УМВС України у Волинській області 08.10.1998 року у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до паспорта (зміна по батькові з [PERSON] на [PERSON] відповідно до актового запису про народження).16.02.2024 року паспорт громадянина України. що містить безконтактний електронний носій номер [NUMBER] від 08 лютого 2024 року» отримано заявником». Досліджені судом докази вказують про наявність розбіжностей у написанні по батькові заявниці, які ставлять під сумнів, належність їй правовстановлюючих документів, та позбавляє її можливості підтвердити трудовий стаж та зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Встановлення факту належності вказаних правовстановлюючих документів для заявниці має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє її можливості оформити документи для призначення пенсії за віком, а відтак суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Положеннями ст. ст.\~80,\~81 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що розбіжності у правовстановлюючих документах унеможливлюють використання заявницею цих документів для реалізації свого права, надані заявницею докази на підтвердження факту належності цих документів у контексті положень\~статей 77-80 ЦПК України\~є належними, допустимими, достовірними та достатніми, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до вимог ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved