Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

14 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] мотивуючи тим, що 15 листопада 2019 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 2061. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння та протилежні погляди та сімейні відносини та обов`язки. Сторони припинили спільне проживання з жовтня 2023 року, шлюбу носить формальний характер. Просить шлюб розірвати. Позивач надала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судові засідання призначені на 12.12.2024 та 08.01.2025 відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою, вказаною в позовній заяві та інформації, отриманої судом на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК. Поштові відправлення з судовими повістками адресовані позивачу повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній». Відповідач також повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-порталі судової влади України. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надав. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 листопада 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що складений актовий запис № 2061 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4) Сторони є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] та [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с. 8-9). За твердженням позивача, сторони припинили спільне проживання з жовтня 2023 року, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальних характер, примирення неможливе. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розглядаючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні стосунки сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, оскільки сторони разом не проживають, не бажають збереження шлюбу, наполягають на його розірванні. На переконання суду подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення в даній справі. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві просить залишити їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved