Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

08 жовтня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука зі позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Зазначив, що від даного шлюбу позивач та відповідачка мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. Спору з відповідачкою про місце проживання дітей немає. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчук від 10 жовтня 2024 року цивільну справу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області (а.с. 15). 20 листопада 2024 року цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2024 цивільну справу розподілено головуючій судді Козир В.П. (а.с. 21). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 23). Позивач [PERSON] разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.29-30) належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду, відзив на позовну заяву не подала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 22 вересня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 535, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 22 вересня 2007 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Подружжя має спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 9). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду (як особа з інвалідністю ІІ групи) (а.с. 10), суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved