Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

У червні 2021 року позивач Київський міський центр зайнятості, в особі директора Білича В.О., звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що до Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості 25.02.2020 звернувся [PERSON] із письмовими заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Відповідач для отримання статусу безробітного у заяві від 25.02.2020 зазначив інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та а вислугу років не отримує. Наказом Голосіївської районної філії КМЦЗ № НТ200302 від 02.03.2020 прийняті рішення про надання статусу безробітного з 25.02.2020, наказом № НТ200303 від 03.03.2020 призначено допомогу по безробіттю з 03.02.2020 по 25.02.2021. Наказом № НТ200316 від 16.03.2020 припинено виплату допомоги та припинено реєстрацію безробітних у зв`язку з початком зайнятості особи з 11.03.2020. Відповідач 25.06.2020 повторно звернувся до Голосіївської РФ КМЦЗ із письмовими заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Для отримання статусу безробітного відповідач у заяві від 25.06.2020 зазначив інформацію про те, що не відноситься до зайнятого населення. Від Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві 26.02.2021 отримав відповідь, де зазначено, що громадянин [PERSON] отримує пенсію за віком. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 55873,29 грн та судовий збір. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2021 відкрито провадження у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У серпні 2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що просить залишити без задоволення позовні вимоги Київського міського центру зайнятості, з підстав викладених у відзиві. Зауважує, що він неодноразово звертався до пенсійного фонду з заявами про призначення пенсії за віком із скороченням пенсійного віку. Проте, листом від 15.11.2019 № 279749/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило [PERSON] в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В лютому 2020 [PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання протиправними дії пенсійного фонду щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язання пенсійного фонду призначити, перерахувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.09.2020 вимоги [PERSON] задоволено. Пенсійний фонд нарахував [PERSON] першу пенсію за віком лише в 2021. У вересні 2021 позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що дійсно відповідач з 25.02.2020 по 11.03.2020 та з 25.06.2020 по 02.03.2021 перебував на обліку в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості як безробітний і отримував допомогу по безробіттю і соціальні послуги. Реєстрація [PERSON] в Голосіївська РФ КМЦЗ здійснювалася за правилами, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ. Відповідач для отримання статусу безробітного у заявах від 25.02.2020 та 25.06.2020 зазначив інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. Від Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві 26.02.2021 отримано відповідь, де зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні з 29.01.2018 та отримує пенсію за віком (список №2 при неповному пільговому стажі). Враховуючи викладене у відповіді на відзив позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як встановлено судом, до Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості 25.02.2020 звернувся [PERSON] із письмовими заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Відповідач для отримання статусу безробітного у заяві від 25.02.2020 зазначив інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та а вислугу років не отримує. Наказом Голосіївської районної філії КМЦЗ № НТ200302 від 02.03.2020 прийняті рішення про надання статусу безробітного з 25.02.2020, наказом № НТ200303 від 03.03.2020 призначено допомогу по безробіттю з 03.02.2020 по 25.02.2021. Наказом № НТ200316 від 16.03.2020 припинено виплату допомоги та припинено реєстрацію безробітних у зв`язку з початком зайнятості особи з 11.03.2020. Відповідач 25.06.2020 повторно звернувся до Голосіївської РФ КМЦЗ із письмовими заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Для отримання статусу безробітного відповідач у заяві від 25.06.2020 зазначив інформацію про те, що не відноситься до зайнятого населення. Від Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві 26.02.2021 отримав відповідь, де зазначено, що громадянин [PERSON] отримує пенсію за віком. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Укладення цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг виконання робіт за винагороду є обставиною, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю та є підставою для стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення та вартості соціальних послуг. Аналогічні висновки викладені Касаційним цивільним судом Верховного суду у постановах від 04.04.2018 у справі № 367/2095/17, від 27.02.2019 у справі №464/9098/16-ц від 06.06.2019 у справі. Укладаючи договір цивільно-правового характеру 01.08.2020, метою якого є отримання грошової винагороди за надання послуг, відповідач мав усвідомлювати наслідки укладення такого договору. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Частинами 2, 3 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що метою державного нагляду є контроль за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття. Страхувальники та страховик зобов`язані надавати посадовим особам органу державного нагляду документи, необхідні для здійснення ними контролю. Відповідно п. 5 до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 №60/62, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. Київським міським центром зайнятості складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 683 від 02.03.2021. В результаті проведеного розслідування встановлено, що [PERSON] з 29.01.2018 перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві та одержує пенсію за віком із скороченням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Про даний факт державної реєстрації фізичної особи-підприємця відповідач не повідомив позивача, що не спростовано відповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Відповідно до змісту п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону (зокрема щодо своєї зайнятості - діяльності, яка пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про зайнятість населення» формування та реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення забезпечують у межах своїх повноважень Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інші центральні органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування. Відповідно до положення про Київський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) 29.09.2017 №140, Київський центр зайнятості є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах. Одним з основних завдань регіонального центру зайнятості є надання соціальних послуг, нарахування та виплата матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення», відповідно до покладених на нього завдань, у порядку визначеному законодавством, серед іншого, здійснює контроль за використанням коштів Фонду та має право у межах компетенції діяти від імені Фонду. Наказом Голосіївської РФ КМЦЗ від 03.03.2021 № 26/279-02/21 прийнято рішення щодо відшкодування [PERSON] незаконно виплачених коштів. Згідно довідки-розрахунку від 02.03.2021 № 162 сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню відповідачем становить 2169,81 грн за період з 03.03.2020 по 10.03.2020, а також згідно довідки-розрахунку від 11.03.2021 № 173 сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню відповідачем становить 53703,48 грн за період з 25.06.2020 по 08.02.2021. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 55873,29 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано лист-повідомлення відповідачу від 12.03.2021 № 279.5-682/21 про необхідність повернути в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Разом з цим, відповідач вищевказані кошти в добровільному порядку не повернув. В Постанові Верховного Суду № 545/164/17-ц від 26.09.2018 зазначено, що не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку. Отже, неповідомлення особою обставин, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 ЦК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином з врахуванням викладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів, - підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved