Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що з травня 2019 року син [PERSON] проживає з ним в с.Жилинці, так як відповідачка [PERSON] залишила сім`ю та пішла з дому, почала проживати з іншим чоловіком в с.Озеряни. 20.12.2019 шлюб між ними було розірвано. Син [PERSON] хворіє, з народження знаходиться під наглядом педіатра, періодично проходить стаціонарне лікування, постійно приймає медичні препарати. Фактично хвороба дитини стала підставою відмови матері від дитини. З травня 2019 року до сьогоднішнього дня вихованням та утриманням сина в повній мірі займається лише він. Відповідачка не бере участі у вихованні дитини, не відвідує сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, не телефонує, не вітає з днем народження, матеріально не утримує. Відповідачка свідомо повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, нехтує ними. [PERSON] не позбавлена інформації стосовно місця перебування дитини, а з його боку ніколи не створювалось перешкод у спілкуванні з дитиною матір`ю, що свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на відповідачку законом, а тому, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідачку доцільно позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 19.09.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 04.11.2024 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Денисова Т.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не прибула повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник Борщівської міської ради в залі судового засідання вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року розірваний. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в с.Жилинці Борщівського району Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації народжень 21.05.2009 зроблено відповідний актовий запис за №1. Батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно довідки № 130 від 05.07.2024, виданої Борщівською міською радою, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , та склад його сім`ї наступний: син [PERSON] . Відповідачка [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані, але не проживають. Згідно Акта обстеження умов проживання [PERSON] №64 від 12.07.2024, дитина [PERSON] проживає з батьком, який самостійно виховує сина, забезпечує його потреби, належно виконує батьківські обов`язки. Позивач [PERSON] характеризується з позитивної сторони, зарекомендував себе як зразковий громадянин, у конфліктних ситуаціях не був помічений, що стверджується довідкою-характеристикою №132 від 04.07.2024. Згідно характеристики виданої Пилатківською ЗОШ І-ІІ ступенів Чортківського району Тернопільської області, [PERSON] навчався в школі, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. [PERSON] виховується батьком, який відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини, здійснюється контроль за успішністю та поведінкою сина. Батько завжди підтримував тісний зв`язок зі школою, класним керівником, постійно відвідував батьківські збори та шкільні заходи. У 2023 році школа була реорганізована на початкову школу. Учні переведені на навчання в Озерянську ЗОШ І-ІІІ. Згідно характеристики виданої Озерянською ЗОШ І-ІІ ступенів Борщівської міської ради, [PERSON] навчався в Озерянській школі з 2023 року. Під час навчання зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний учень. Батько бере активну участь у житті та навчанні дитини, постійно відвідує батьківські збори. Він завжди слідкує за зовнішнім виглядом сина, його поведінкою в школі, завжди реагує на звернення класного керівника та вчителів. Судом встановлено, що дитина [PERSON] хворіє, з народження знаходиться під наглядом лікувального закладу, що стверджується довідкою сімейного лікаря № 120 від 11.07.2024, магнітно-резонансною томографією голови від 20.03.2023, витягами з історії стаціонарного хворого [PERSON] . Як вбачається з довідки сімейного лікаря №119 від 11.07.2024, мати [PERSON] не цікавиться станом здоров`я дитини у сімейного лікаря. При захворюванні дитина на прийом до лікаря приходить з батьком. Рішенням Борщівської міської ради №103 від 14 березня 2023 року, визнано місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , адресу проживання батька [ADDRESS] . Борщівська міська рада, що діє як орган опіки та піклування у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , жительки с.Колиндяни Чортківського району, щодо неповнолітнього [PERSON] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За приписами п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Так, у рішенні в справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Також, Європейський Суд у своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Із досліджених у справі доказів суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] без поважних причин, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не виявляє щодо дитини [PERSON] батьківського піклування, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до забезпечення дитині необхідного матеріального забезпечення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. На підставі викладеного,

Outcome: approved