Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.09.2022 року між\~ТОВ "Авентус Україна"\~та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи\~ТОВ "Авентус Україна"\~було укладено електронний Договір N 5941322 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту\~ТОВ "Авентус Україна", затверджених наказом No205-ОД від 10.02.2022 року. Сума наданого відповідачу кредиту становила 20 000 грн. строком на 360 днів, з процентною ставкою 1,99 % в день, відповідно до Графіку платежів датою повернення кредиту було 12.09.2023 року та згідно умов, визначених Кредитним договором строк кредиту може бути продовжено.\~ТОВ "Авентус Україна"\~свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало повністю та надало йому кредит в сумі 20 000 грн. шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача N [NUMBER] .У період 17.10.2022 р. відповідачем здійснено оплати на рахунок кредитора в розмірі 5000,00 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 224 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 4776,00 грн. В подальшому, 16.01.2023 р. 16.03.2023 р. позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів в сумі 23612,40 грн. 27 листопада 2023 року між\~ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом, та\~ТОВ ФК "Фінтранс Україна", як фактором, було укладено договір факторингу N 27.11/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором\~ТОВ "Авентус Україна"\~повідомило відповідача шляхом направлення на його електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем станом на дату звернення до суду складає 19776 грн. - тіло кредиту, 35418,81 грн нараховані проценти, нараховані проценти за 60 календарних днів 23612,40 грн, а всього 78807,21 грн. Просить позов задовольнити, стягнути витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 02.07.24 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.89). Ухвалою суду від 26.11.2024 року витребувано докази від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] та підтвердження факту нарахування коштів 17.09.2022 р. на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у розмірі 20000 грн від ТОВ «Авентус Україна» (а.с.26). Відповідь на витребування доказів надійшла до суду 17.12.2024 року, в якій зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку лімітовано карту №4149629301028015, на яку 17.09.2022 року здійснено переказ коштів на суму 20000 грн (а.с.117). Відповідно до наданих документів позивач змінив назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.122-170). Сторони у судове не з`явились. Представник позивача скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, у відповідності до ч. 8 ст. 178ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.09.2022 року між\~Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна"\~та [PERSON] в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи\~ТОВ "Авентус Україна", шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Кредитний договір N 5941322 (а.с.13-18). Відповідно до умов договору сума наданого відповідачу кредиту складає 20 000.00 грн. строком на 360 дні. Відповідно до п. 1.2. на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до Договору сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: стандартну процентну ставку - 1,99 % в день від суми кредиту. Згідно п. 1.1.1 та 1.8. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 29653,85 % річних, за зниженою ставкою та стандартною ставкою 11670,46% річних грн. Також судом встановлено, що 17.09.2022 року відповідачем було підписано електронним цифровим підписом паспорт споживчого кредиту (а.с.20-21). Згідно інформації з АТ КБ «Приватбанк» №06-12-2024 р. №20.1.0.0/7-241202/75729-БТ - на ім`я [PERSON] в банку лімітовано карту №4149629301028015, на яку 17.09.2022 року здійснено переказ коштів на суму 20000 грн (а.с.117). Згідно картки розрахунку заборгованості картки обліку Договору у період 17.10.2022 р. відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 5000,00 грн, які були спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 224,00 грн та оплату процентів за користуванн гршовими коштами у розмірі 4776,00 грн. (а.с.68-79). Позивачем нараховані проценти за 60 календарних днів в сумі 23612,40 грн. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування"\~договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~526,\~615 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою\~статті 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписавши 17.09.2022 року договір про надання споживчого кредиту, відповідач [PERSON] , відповідно до статей\~3,\~627 ЦК України\~добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернув, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню повністю. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідно до\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1ст. 1077\~ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається із матеріалів справи, 27.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна"\~та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінтраст Україна"було укладено Договір факторингу N 27.11/23-Ф, відповідно до умов якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта\~за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержанная яких належить клієнту (а.с.54). Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора (Позивача) Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку N 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Договір факторингу набув чинності з моменту його підписання. Згідно акта приймання-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу N 27.11/23-Ф від 27.11.2023 року, право вимоги до [PERSON] перейшло до\~ТзОВ "Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с.25 зворот). Згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 р. змінено найменування Товарства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.122-170). Суд погоджується з твердженням позивача, що в даному випадку відсутнє правонаступництво, оскільки в даному випадку не змінився учасник правових відносин, відбулася лише зміна назви товариства. Відтак, оскільки умови кредитного договору від 17.09.2022 року N 5941322, укладеного між\~ТзОВ "Авентус Україна"\~та [PERSON] , відповідачем не виконано, право грошової вимоги за ним на підставі Договору факторингу N 27.11/23-Ф від 27.11.2023 року перейшло до позивача, суд приходить до висновку, що позов\~ТзОВ "Фінансова компанія"\~Фінтраст Капітал" є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, у\~ст. 265 ЦПК України\~закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). При вирішенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. судом враховується наступне. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах N 923/560/17, N 329/766/18, N 178/1522/18. ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При розгляді питання щодо розміру витрат на правову допомогу які підлягають стягненню в даній справі, суд враховує, що було подано позовну заяву в якій окремим пунктом зазначено про проведення розгляду у відсутність представника позивача. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved