Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

02.08.2024 Департамент служб у справах дітей Харківської обласної військової адміністрації звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] з вимогами: позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на обліку Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах з підстави ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Підставою взяття дитини на облік є невиконання батьками батьківських обов`язків стосовно дитини, батьки ведуть асоціальний спосіб життя. Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.10.2023 малолітнього [PERSON] , [INFO] , було доставлено до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 24». Після проходження медичного обстеження 30.10.2023 за клопотанням ССД по Основ`янському району [PERSON] влаштований до комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова». За час перебування дитини в лікарні батьки долею дитини та станом здоров`я не цікавилися, не відвідували дитину. Долею дитини цікавилася тітка, [PERSON] , яка відвідувала малолітнього [PERSON] в закладі. До Служби звернулася тітка, [PERSON] , про передачу їй на виховання племінника. Вона займає посаду т.в.о. завідувача КЗ «Дитячий навчальний заклад № 178», має постійний дохід, за місцем мешкання по [ADDRESS] створені умови для проживання дитини. Батько дитини, [PERSON] , не заперечував щодо передачі малолітнього сина [PERSON] сестрі, [PERSON] . На теперішній час малолітній [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштований в сім`ю тітки, [PERSON] , та мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка піклується станом здоров`я племінника, займається його вихованням та утриманням. У малолітнього [PERSON] склалися теплі стосунки з тіткою, [PERSON] , вона забезпечує його всім необхідним, піклується про нього. [PERSON] має намір оформити опіку над племінником та перебуває на обліку ССД по Шевченківському району кандидатів в опікуни. Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» № 01-15/241-24 малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом лікарні на даний час піклування про стан здоров`я здійснює тітка [PERSON] , яка виконує рекомендації лікарів. Згідно з інформацією ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, зі слів сусідів він був помічений у стані алкогольного сп`яніння, в квартирі часто були незрозумілі люди, зловживали спиртними напоями та постійно влаштовували сварки. Відповідно до інформації ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області [PERSON] неодноразово притягувалася ж адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП, зі слів сусідів [PERSON] неодноразово була помічена з підозрілими особами у стані алкогольного сп`яніння, зловживає спиртними напоями та веде асоціальний спосіб життя. Згідно з інформацією КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської області ради, малолітній [PERSON] , [INFO] , під наглядом фахівців не перебуває, батьки не зверталися до адміністрації закладу та не укладали декларацію з лікарем, декларація укладена з лікарем-педіатром КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради, за її укладенням звернулася тітка малолітнього, [PERSON] . Даний факт підтверджує, що батьки [PERSON] та [PERSON] , не піклуються про стан здоров`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , який має проблеми зі здоров`ям. Позивач зазначив, що [PERSON] вже позбавлена батьківських прав відносно своєї старшої доньки, що підтверджено заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.05.2018 року. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовної заяви. Відповідач, [PERSON] , не заперечував проти задоволення позовної заяви. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [INFO] народився [PERSON] . Батьками зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.10.2023 малолітнього [PERSON] , [INFO] , було доставлено до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 24». Після проходження медичного обстеження 30.10.2023 за клопотанням ССД по Основ`янському району [PERSON] влаштований до комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова». Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку виконавчого комітету Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області № 303 від 31.07.2024 [PERSON] , [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Суд констатує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду України від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19. Матеріалами справи доведено винне свідоме нехтування [PERSON] , [PERSON] своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Крім того, дитина була поставлена у небезпечне становище, що підтверджується Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.10.2023. Згідно з інформацією, наданою ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності, що свідчить про небезпечні умови для проживання дитини. Відповідно до висновку виконавчого комітету Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області № 303 від 31.07.2024 [PERSON] , [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . З наявних у справі доказів убачається, що відповідачі не приймають участі в утриманні та вихованні сина, не цікавляться його фізичним, духовним життям, тому суд вважає, що збереження батьківських прав [PERSON] , [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , зашкодить інтересам дитини та не сприятиме його гармонійному розвитку. Збереження батьківських прав за особами, відсутніми у житті дитини, створить почуття невизначеності у її житті. Такий стан невизначеності не сприятиме нормальному психічному та емоційному розвитку дитини. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При цьому, максимальна сума аліментів не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку. За наведеного суд вважає, що аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) кожного з відповідачів буде достатнім для забезпечення дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved