Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Адвокат Ульянов Сергій Миколайович, який діє в інтересах позивача [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), звернувся до суду з позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради (18001, м.Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36, ЄДРПОУ 33457208), [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), треті особи на стороні позивача: [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , про визнання наймачем житлового приміщення. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] разом із своєю сім`єю: дружиною [PERSON] , дочками [PERSON] та [PERSON] отримали у користування квартиру [ADDRESS] в 1971 році. В подальшому після народження в 1976 році в квартирі була зареєстрована ще одна дочка [PERSON] та [PERSON] [PERSON] . Вказує, що [PERSON] помер в 1994 році. Після смерті [PERSON] наймачем квартири стала [PERSON] . Так відповідно до п. 1 рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради народних депутатів м. Черкаси № 192 від 15.05.1996 року було вирішено переоформити особовий рахунок найму трикімнатної квартири [ADDRESS] на [PERSON] в зв`язку із смертю основного квартиронаймача чоловіка [PERSON] . 28 жовтня 1996 року [PERSON] та [PERSON] після приватизації квартири згідно рішення Придніпровського райвиконкому м. Черкаси № 411 від 16.10.1996 року, на підставі свідоцтва про право власності на житло стали власниками квартири в рівних частках, по 1/2 частині кожна. [PERSON] померла [INFO] . В подальшому, після смерті [PERSON] її дочки [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] , [PERSON] ) оформили право на спадщину по 1/4 частині квартири. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2-191/04 від 07 червня 2004 року було визнано частково недійсним рішення Придніпровського райвиконкому м. Черкаси № 411 від 16.10.1996 року про приватизацію квартири [ADDRESS] ; визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 28.10.1996 року на квартиру [ADDRESS] ; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.01.2002 року, видане Другою Черкаською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2-191/04 від 07 червня 2004 року було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2004 року та ухвалою Верховного Суду України від 21 липня 2006 року. Вказує, що з цього часу квартира належить до комунальної власності та є не приватизованою, новий договір найму квартири підписаний не був, фактичним наймачем квартири на підставі рішення № 192 від 15.05.1996 року рахується [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2023 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На сьогоднішній день в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки всі витрати по утриманню квартири несе [PERSON] вона вважала за доцільне щоб з нею було укладено договір найму житлового приміщення. [PERSON] звернулась до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради з заявою про зміну договору найму. Листом № 9277-2 від 07.11.2022 року отримала відповідь відповідно до якої для вирішення питання зміни договору найму необхідно з`явитись всім дорослим членам сім`ї та надати документи. Необхідні документи позивачем та третіми особами зібрані, але забезпечити явку відповідача [PERSON] позивач не може, через її відсутність в квартирі. Фактично позивач є наймачем житлового приміщення квартири [ADDRESS] , оскільки, постійно проживає у вище вказаній квартирі, несе всі обов`язки які передбачені договором найму житлового приміщення по утриманню житлового приміщення, проводить поточний ремонт та сплачує комунальні послуги. Дані обставини також підтверджуються: Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2019 року, яким стягнуто з [PERSON] в порядку регресу витрати на комунальні послуги; копією квитанцій про сплату витрат за гарячу воду та тепло. Також, дані обставини встановлені, як юридичний факт, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2023 року по справі №711/3251/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Судове рішення набрало законної сили 01.01.2024 року. Враховуючи фактичну відсутність договору найму, [PERSON] не має можливості реалізувати своє право на приватизації, законно зайнятого житлового приміщення. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , наймачем житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] . Зобов`язати Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради змінити договір найму квартири [ADDRESS] замість [PERSON] , яка померла [INFO] , на нового наймача\~ [PERSON] . 20 лютого 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання (з викликом сторін). 11 березня 2024 року через канцелярію суду від представника Департаменту економіки та розвитку ЧМР за дорученням Волкович Юлії Олександрівни надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що право вимагати визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача належить винятково особам, визначеним ст. 106 ЖК УРСР членам сім`ї попереднього наймача. Позивач звернувся до Департаменту економіки та розвитку ЧМР з листом про зміну договору найму. В подальшому позивачу було роз`яснено про його права та про вчинення необхідних дій для зміни договору найму. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 13 березня 2024 року через канцелярію суду від адвоката Гончар Сергія Миколайовича, який діє в інтересах відповідача [PERSON] , надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачка не надала суду доказів того, що отримала відмову саме у приватизації квартири. Саме відсутність згоди усіх повнолітніх членів сім`ї, які мешкають у квартирі, може бути перешкодою для приватизації, а не відсутність зміни договору найму. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 27 березня 2024 року ухвалою суду провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 711/3251/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. 07 травня 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до судового засідання. 07 червня 2024 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . 03 липня 2024 року адвокат Давигора Світлана Анатоліївна, яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , через канцелярію суду надала зустрічний позов до [PERSON] , Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання наймачем житлового приміщення. В позовній заяві зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є рідною матір`ю [PERSON] та [PERSON] , що не оспорюється сторонами. Спірне житло, а саме квартира [ADDRESS] була надана у користування членам сім`ї [PERSON] разом із дружиною та дітьми. На даний час у спірній квартирі після смерті [PERSON] залишилися проживати сторони у справі, а також з 03.06.2024 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] , малолітня донька [PERSON] . Відповідно на сьогодні місце реєстрації в квартирі мають 6 осіб [PERSON] , як рідна донька померлої [PERSON] також може виступати наймачем даного житла. На даний час згідно поданих документів договір найму не був змінений на дану квартиру і особовий рахунок досі рахується за померлою [PERSON] . У червні 2024 року [PERSON] звернулася до відповідача Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради із заявою про зміну договору найму на спірну квартиру. Листом № 49 від 20 червня 2024 року [PERSON] відмовлено у зміні договору найму з підстав відсутності згоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на таку зміну. Дані особи є членами сім`ї [PERSON] , але відношення до [PERSON] не мають. Тим більше, [PERSON] та [PERSON] не проживають в даному житлі, тому їх згода не є необхідною аби вплинути на зміну договору найму. Первісний позов поданий [PERSON] наразі є свідченням того, що від неї [PERSON] згоди не отримає в силу наявності між сторонами тривалого спору щодо порядку користування даним житлом. З цього приводу зазначає, що перешкоди у користуванні майном [PERSON] чинить саме [PERSON] разом із членами своєї сім`ї, і саме [PERSON] немає можливості повноцінно користуватися майном і доказом тому є численні рішення судів про усунення перешкод у користуванні таким майном. Також зазначає, що позивач за первісним позовом не надавав суду інформацію, що із вимогами про зміну договору найму, як наслідок визнання себе наймачем [PERSON] вже зверталася до суду, а саме, за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 2-20/08 від 04.07.2008 року в зустрічному позові [PERSON] відмовлено, первісний позов задоволено частково. Основними підставами за якими позивачу за зустрічним позовом було відмовлено у позові стало те, що такий договір найму може бути змінений лише на виокремлене приміщення, а оскільки, жодній із сторін такі приміщення у квартирі не були виділені, відповідна зміна не є можливою. Наразі змін у праві користування квартирою немає, нікому із осіб, які зареєстровані у житлі не передано в користування конкретно визначена кімната, тому, як позивач за первісним позовом так і позивач за зустрічним позовом мають рівні права на визнання її наймачем такого житла. Особи, які були членами сім`ї померлого наймача [PERSON] (та їхні діти, що народилися після цього), мають усі права та обов`язки за договором найму жилого приміщення, а тому, той факт, що протягом 23 років після смерті [PERSON] зміна договору найму не здійснювалася, ніяким чином не впливав на житлові права та обов`язки осіб, що користувалися весь цей час жилим приміщенням. Просить визнати [PERSON] наймачем житлового приміщення квартири [ADDRESS] ; судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача. 16 липня 2024 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання наймачем житлового приміщення - об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, [PERSON] , [PERSON] треті особи на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , про визнання наймачем житлового приміщення, цивільну справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, почато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання. 22 липня 2024 року через канцелярію суду від адвоката Ульянова Сергія Миколайовича, який діє в інтересах позивача [PERSON] , надійшов Відзив на зустрічну позовну заяву. У Відзиві зазначено, що [PERSON] не заперечує, що [PERSON] є членом сімї наймача і тому у неї є також право на визнання її наймачем. [PERSON] та [PERSON] сумлінно несуть всі витрати по утриманню квартири, що підтверджується платіжними квитанціями та рішеннями Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2019 року по справі № 711/7655/18 та від 18.08.2023 року по справі № 711/3008/23. [PERSON] взагалі не сплачує витрат по утриманню квартири. Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю. 28 жовтня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Адвокат Ульянов Сергій Миколайович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , в судовому засіданні зазначив, що і [PERSON] мають право бути наймачами, по суті справи вони вдвох мають рівні права бути наймачами. Зазначив, що саме [PERSON] має бути визнана наймачем, в зв`язку з тим, що саме вона постійно сплачує комунальні послуги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Вказує, що найбільша проблема полягає саме в тому, що [PERSON] не сплачує за комунальні послуги більше 20 років, на неї було відкрито вже більше 5 виконавчих проваджень, в цій квартирі вона практично не проживає, вона їздить на заробітки. Останній раз вона їздила до Південно-Африканської республіки, весь цей час в квартирі проживала її 22-річна дочка. Дочка, також, не сплачує за комунальні послуги, нічого не миє, туалет не прибирає. Вказує, що в квартирі вона проживає разом з чоловіком, вона є інвалідом 2 групи захворювання з 2013 року, а її чоловік з 2014 року, пенсія у них є малою, а тому, вони з чоловіком вимушені ходити на роботу. В майбутньому вона має намір роз`їхатись та проживати окремо. Адвокат Ліннік Микола Сергійович, який діє в інтересах відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Зазначив, що після повернення за кордону відповідач [PERSON] провела часткову оплату за водопостачання за 5 місяців. Представник відповідача Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради за дорученням Кирман Владислав Олександрович в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надавши 26 лютого 2024 року клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Також, в заяві зазначено, що просять суд позовні вимоги задоволити. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Дата реєстрації 25.09.2003 року. Зазначене підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/000965318 від 29.01.2024, наданого Витягом Черкаською територіальною громадою. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000941512 від 29.01.2024 року, наданого Черкаською територіальною громадою, [PERSON] , [INFO] , з 03.04.2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000941512 від 29.01.2024 року, наданого Черкаською територіальною громадою, [PERSON] , [INFO] , з 21.05.2015 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач в позовній заяві, [PERSON] разом із своєю сім`єю: дружиною [PERSON] , дочками [PERSON] та [PERSON] отримали у користування квартиру [ADDRESS] в 1971 році. В подальшому після народження в 1976 році в квартирі була зареєстрована ще одна дочка [PERSON] та [PERSON] [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Також, як зазначає позивач, після смерті [PERSON] наймачем квартири стала [PERSON] . Як вбачається з Архівного витягу з рішення Виконавчого комітету Придніпровської районної ради народних депутатів м. Черкаси № 15,21/1-р від 22 січня 2024 року, розглянувши заяви громадян, які проживають на території РЕУ-3 Придніпровського району про переоформлення особових рахунків найму житлових приміщень, виконком районної Ради народних депутатів вирішив переоформити особовий рахунок найму трикімнатної квартири [ADDRESS] на [PERSON] в зв`язку з смертю основного квартиронаймача чоловіка [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 02.12.94 року). Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до копіє Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , позивач ( [PERSON] ) є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 28 листопада 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 23 серпня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . 07 червня 2004 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №2-191/04 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ВЖ РЕУ 3 про визначення порядку користування житловим приміщенням та усуненням перешкод в користуванні житловим приміщенням та по зустрічному позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ приватизації Придніпровського району м. Черкаси, свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину за законом недійсними в позові [PERSON] в позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ВЖ РЕУ-3 про визначення порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовлено. Зустрічний позов задоволено та визнано частково недійсним рішення Придніпровського райвиконкому м. Черкаси № 411 від 16.10.1996 року про приватизацію квартир [ADDRESS] . Вищевказаним рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з травня 1995 року постійно проживають у квартирі [ADDRESS] . 10 вересня 2004 року ухвалою Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2004 року залишено без змін. 21 липня 2006 року ухвалою Верховного Суду України касаційну скаргу [PERSON] відхилено, а оскаржувані судові рішення залишено без змін. Тобто, квартира за адресою: [ADDRESS] на даний час є неприватизованою та належить до комунальної власності, новий договір найму квартири підписаний не був, фактичним наймачем квартири на підставі рішення № 192 від 15.05.1996 року є [PERSON] , яка померла [INFO] . Як зазначає [PERSON] , всі витрати по утриманню квартири несе сама вона, а тому, звернулась до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради з заявою про зміну договору найму. Як вбачається з повідомлення Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 9277-2 від 07.11.2022, [PERSON] роз`яснено, що для вирішення питання зміни договору найму потрібно зібрати пакет документів. Зазначений пакет документів подається не листом, а особисто всіма дорослими членами сім`ї наймача, які зареєстровані в квартирі, для засвідчення їх волевиявлення та підписів посадовими особами місцевого самоврядування. Проте, як зазначає позивач, забезпечити явку відповідача [PERSON] вона не може. Також, встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/7655/18 від 25 липня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2396,96 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату послуг за спожиту електроенергію, 817,58 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату послуг за водопостачання і водовідведення, 4584,03 грн. в порядку регресу за борговим зобов`язанням за спожиту теплову енергію, а всього 7798,57 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 4584,03 грн. в порядку регресу за борговим зобов`язанням за спожиту теплову енергію. Тобто, [PERSON] сплачує комунальні послуги, отримані за адресою: [ADDRESS] . Даний факт, також, підтверджується копіями квитанцій про сплату [PERSON] витрат за постачання теплової енергії о/р [NUMBER] , [ADDRESS] . Зазначені обставини не були спростовані відповідачем, а тому суд вважає за можливе прийняти їх до уваги при постановленні рішення. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається у письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем - відповідним підприємством, установою, організацією, та наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування житловим приміщення. Частинами 1, 2 статті 106 ЖК України передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найма спір може вирішено у судовому порядку. Дана правова норма кореспондується з ч.ч. 1, 2 ст. 824 ЦК України, відповідно до яких на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найма жилого приміщення може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть бути усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. Право користування позивача вище зазначеним житловим приміщенням підпадає під гарантії, передбачені ч. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У справі «Прокопович проти Росії» (рішення від 18 листопада 2004 року, заява № 58255/00) Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання. Отже, за змістом указаних рішень Європейського суду з прав людини тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, оскільки наймач квартири [ADDRESS] [PERSON] померла, враховуючи тривалість проживання позивача у зазначеній квартирі, сумлінне користування зазначеним приміщенням, суд прийшов до висновку про необхідність визнання [PERSON] наймачем житлового приміщення, а саме, квартири [ADDRESS] . Відносно зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання наймачем житлового приміщення суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не заперечує, що [PERSON] є також членом сім`ї наймача, як і вона і тому у неї є також право на визнання її наймачем. Відповідно до ст. 64 України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] сумлінно несе всі витрати по утриманню квартири, компенсацію по утриманню квартири в повному обсязі [PERSON] їй до даного часу не сплатила. Крім того, [PERSON] раніше не сплачувала витрат по утриманню квартири. Надані [PERSON] платіжні інструкції про сплату за комунальні послуги ПАТ Черкаське хімволокно, ТОВ Черкасиенергозбут, ТОВ Управлінська компанія Нова якість Дільниця 4, КП Черкасиводоканал підтверджують лише часткову сплату нею свого боргу. Крім того, [PERSON] постійно перебуває за кордоном, що унеможливлює її постійне проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання наймачем житлового приміщення є необгрунтованим та недоводеним, а тому, задоволенню не підлягає. Відносно судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] є інвалідом 2 групи захворювання (Пенсійне посвідчення № [NUMBER] ), а тому, при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача А тому, суд вважає за необхідне тягнути з Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради та [PERSON] , [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 403 грн. 73 коп. з кожного На підставі викладеного та

Outcome: approved