Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

13.08.2024 року адвокат Давидюк А.Ю. звернувся до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання її батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на наступне: позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від даного шлюбу було народжено двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 15 вересня 2017 року рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси по справі № 712/10688/17 шлюб між Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] був розірваний. Після розлучення Відповідач з сім`єю не проживає, участі у вихованні та утриманні своїх дітей не бере, не спілкується з ними. Син Позивача та Відповідача [PERSON] [INFO] помер. 12 червня 2020 року Позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , та з березня 2018 року проживають за адресою: [ADDRESS] , хоча зареєстрований позивач та його донька за іншою адресою, де фактично не проживають з 2018 року. Враховуючи той факт, що згідно діючого законодавства місце реєстрації дитини, яка не досягла чотирнадцяти років може реєструватись за заявою одного з батьків за обов`язковою письмовою згодою другого з батьків, зміна місця реєстрації доньки Позивача [PERSON] без отримання згоди на це її матері не можлива. Жодних зав`язків Позивач з Відповідачем не підтримує. Відповідач фактично самоусунулась від виховання та утримання своєї дитини, не підтримує спілкування навіть в телефонному режимі. При цьому жодних перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю Позивач не чинив. Останнє відоме місце проживання та реєстрації колишнього дружини Позивача, яке відоме, це [ADDRESS] , але фактично за даною адресою остання не проживає та фактичне місце її перебування не відоме, дізнатись його чи вийти з нею на зв`язок можливості у Позивача не має. Саме тому визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком відповідатиме інтересам дитини. Позивач має постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.08.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків, яка позивачем виконана 20.08.2024 року. Ухвалою Соснівського районного суду м, Черкаси від 11.09.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2025 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач та адвокат Давидюк А.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Представник третьої особи Зубалій Н.А. в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, діючи в інтересах дитини та виходячи з рівності прав та обов`язків матері й батька відносно дитини, неможливо підготувати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, оскільки не з`ясована особиста думка матері відносно означеного питання. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Заслухавши думку позивача, адвоката позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши викладені обставини наявними доказами, висновок органу опіки та піклування м. Черкаси, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 27.03.2012 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно з Характеристикою № 1836 від 27.03.2019 року, виданою Головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний», [PERSON] проживає в [ADDRESS] з березня 2018 року. Виховує доньку [PERSON] , яка проживає з ним на постійній основі з вересня 2018 року. Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 12 червня 2020 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , про що складений відповідний актовий запис № 566. У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місцем проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до Акту обстеження умов проживання № 372 від 19.07.2024 року, складеного головними спеціалістами служби у справах дітей Черкаської міської ради Зубалій Н.А., [PERSON] , проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , у якому зазначено, що умови проживання задовільні. Будинок належить [PERSON] . Помешкання з центральним водопостачанням і автономним водовідведенням. Кімнати умебльовані, в наявності необхідна побутова техніка, предмети домашнього вжитку, санвузол в будинку, кухня за межами помешкання. Для малолітньої [PERSON] відведена кімната, яка переділена на три частини, одна з частин займає дитина, де є ліжко, шафа для одягу, письмовий стіл. За вказаною адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , діючи в інтересах дитини, орган опіки і піклування м. Черкаси вважає, що у зв`язку з тим, що не з`ясована особиста думка матері відносно означеного питання, неможливо на даний час підготувати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . Крім того, у Висновку зазначено, що під час засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради малолітня [PERSON] висловила своє бажання проживати разом з батьком. Критеріями, за яких орган опіки і піклування дійшов подібного висновку послугувало те, що не з`ясована думка матері [PERSON] стосовно визначення місця проживання малолітньої доньки, оскільки за адресою проживання вона відсутня, місце її перебування не відоме. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про доньку, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з батьком, яка фактично тривалий час проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі ст.ст. 19, 141, 142, 160, 161 СК України, суд

Outcome: approved