Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

07 серпня 2024 року\~ [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2016 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, сторони виявили, що мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З цієї причини між ними почастішали суперечки та стали виникати конфліктні ситуації. Через вказані обставини сторони припинили свої шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство. В зв`язку з цим, [PERSON] вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечитиме її інтересам, а тому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований 13 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 47. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23.10.2024р. клопотання [PERSON] про надання строку для примирення було задоволено. Вжито заходи щодо примирення подружжя та надано їм двомісячний строк для примирення. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення. Після закінчення строку для примирення розгляд справи було призначено на 24 грудня 2024 року. В судове засідання\~\~ [PERSON] не з`явилась, 24.12.2024 року подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. На примирення із відповідачем не погоджується. \~ \~ \~ \~Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, 24.12.2024 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти розірвання шлюбу, так як вважає, що їхню з дружиною сім`ю можливо зберегти. Справу просив розглядати за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 13 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 47. Прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 111 СК України передбачає, що суд вживає заходів для примирення суспільства, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні відносини не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. Щодо заперечень відповідача та його доводів про можливість збереження сім`ї суд вважає за необхідне вказати наступне. Згідно із статтею 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Тлумачення наведеної норми права свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження №м61-33349св18). В даній справі встановлено, що подружжя разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, з часу подачі позову пройшло чотири місяці, проте сторони подружні відносини не поновили, позивач не виказує намірів примиритися з чоловіком, навпаки заперечує проти цього, а відтак суд не вбачає доцільним надання додаткового строку на примирення сторін. Окрім іншого, суд вважає необхідним зауважити, що Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих відносинах як шлюб. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Таким чином, виходячи з добровільності шлюбних відносин, які позивач [PERSON] більше не має бажання підтримувати з чоловіком, суд не вбачає правових підстав для відмови в задоволенні її позовних вимог, оскільки подальше перебування позивача у шлюбі не буде ґрунтуватися на принципі її вільного волевиявлення. Заперечення [PERSON] щодо розірвання шлюбу з дружиною до уваги суду прийматися не можуть з огляду на категоричну позицію позивача щодо необхідності припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем. Отже, враховуючи вищевикладене у сукупності, небажання позивача відновлювати сімейні відносини, а також відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище, суд залишає її прізвище без змін. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З рахуванням повного задоволення позову, суд,

Outcome: approved