Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №76617661 в розмірі 20137,50 грн. та кредитним договором № 11347-11/2020 в розмірі 3266,70 грн. В обґрунтовування\~позовних вимог\~позивач зазначає, що 28.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 76617661, за яким позичальник отримав кошти у сумі 5000 грн; строк позики 15 днів; процентна ставка 2,5 %. Відповідно до умов договору, позикодавець зобов`язався передати у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https://mvcredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5.1. п. 5 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п. 5.2. п. 5 договору позики). Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору. 14.06.2021 між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20137,50 грн. з яких: 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14137,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно п.1.3. договору факторингу з відповідними змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 року, TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ«ФК «ЄАПБ» повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ». Всупереч умовам договору позики та незважаючи на повідомлення, після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, як на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» так і на рахунки попереднього кредитора. Крім того, позивач зазначає, що 27.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено фінансовий договір №11347-11/2020, за яким позичальник отримав кошти у сумі 1000 грн; строк позики 20 днів; стандартна процентна ставка 803,0000000000001%. Відповідно до умов договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок Клієнта (п. 1.5 договору). Фінансовий договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту Товариства (п.п. 6.8 кредитного договору). Приймаючи умови договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору. 11 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №11082021 у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2021 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3266,70 грн, з яких: 1000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 2266,70 грн - заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №76617661 в сумі 20137,50 грн та за кредитним договором №11347-11/2020 в сумі 3266,70 грн, а всього 23404,20 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судові засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Відповідач у судові засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (відповідач) укладений договір позики №76617661 (а.с.7-9). Згідно із умовами договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 договору позики). За погодженими умовами договору сума позики становить 5000 грн, строк позики (строк договору) 15днів, процентна ставка (базова) 2,5 % (фіксована); дата надання позики 13.11.2023, дата повернення позики 27.11.2023, знижена процентна ставка/день % (застосовується відповідно до умов Програми лояльності) 0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період воєнного стану)- 2,70 %, пеня %/ день (не застосовується в період воєнного стану) - 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 1511,04%, орієнтовна загальна вартість позики, у грн 5562,50 грн (п.п. 2.1, 2.2 договору позики). Цей договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п.20 договору позики). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 договору позики №76617661 від 13.11.2023 встановлено, що датою видачі кредиту/датою платежу є 13.11.2023, кількість днів у розрахунковому періоді 15, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 5562,50 грн, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 5000 грн, проценти за користування кредитом 562,50 грн, реальна річна процентна ставка,%, - 1511,04, загальна вартість кредиту 5562,50 грн (а.с.9 зворотня сторона). Відповідно до Додаткової угоди №76617661 від 18.11.2023 позикодавець збільшив суму позики на 1000 грн, загальний розмір наданої позики становить 6000 грн (а.с.11-12). 14 червня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі іменоване як «Фактор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі іменований як «Клієнт») укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, Клієнт відступити Факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. (а.с. 13-14). Відповідно до додаткової угоди № 2 від 28.07.2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторони договору факторингу погодили внести зміни до п.1.3 договору та викласти такий пункт у новій редакції, а саме щодо обов`язку клієнта про повідомлення боржників про відступлення прав права вимоги (а.с.15). Відповідно до додаткової угоди №22 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторони договору факторингу визначили цією додатковою угодою загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №22 від 11.04.2023 та №23 від 11.04.2024, проте в ній не зазначено суми грошових коштів та ціни продажу згідно реєстру боржників, які фактор сплачує клієнту від основної суми заборгованості (тіло кредиту) (а.с.16). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників №22 від 11.04.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агенство необхідних кредитів» (клієнт) передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) прийняв реєстр боржників №22 без зазначення кількості та без зазначення загальної суми заборгованості (а.с.17). Відповідно до витягу з реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 76617661 у сумі 20137,50 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 14137,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.18). Згідно із наданими позивачем розрахунком заборгованості за договором позики № 76617661 від 13.11.2023 за період з 11.04.2024 по 30.09.2024 заборгованість [PERSON] складає 20137,50 грн (а.с.19). 27 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладений договір №11347-11/2020 про надання фінансового кредиту, в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W97197, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 1000 грн в безготівковій формі на реквізити банківської картки, вказаної клієнтом, на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. За умовами укладеного договору, кредит надається строком на 20 днів, тобто до 16.12.2020, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 803% річних від суми кредиту в розрахунку 2,20% на добу (а.с.25-27). 11.08.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу №11082021 (а.с.28-29). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №11082021 від 11.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм» (Клієнт) передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) прийняв реєстр боржників №1 кількістю 6434, прийняв реєстр боржників №2 кількістю 5410, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості без зазначення суми заборгованості (а.с.30). Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 11347-11/2020 у сумі 3266,70 грн, з яких: 1000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2266,7 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.31). Згідно із наданими позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 11347-11/2020 від 27.11.2020 за період з 11.08.2021 по 30.09.2024 заборгованість [PERSON] складає 3266,70 грн (а.с.32). Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором юридичною особою, яка набула таке право відповідно до договорів факторингу. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту. Судом встановлено, що відповідачем укладені: договір позики № 76617661 від 13.11.2023 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та договір №11347-11/2020 про надання фінансового кредиту від 27.11.2020 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 530 ,610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 76617661 від 13.11.2023, договором №11347-11/2020 про надання фінансового кредиту від 27.11.2020 позивач надав суду: копію договору позики №76617661 від 13.11.2023 разом із копією додатку №1 до договору, копію додаткової угоди від 18.11.2023, копію витягу з договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 з копіями додаткових угод № 2 від 28.07.2021 та № 22 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, копію акту прийому-передачі Реєстру боржників №22 від 11.04.2024, витяг з Реєстру боржників №22 від 11.04.2024; копію договору №11347-11/2020 про надання фінансового кредиту від 27.11.2020 із копією додатку №1 до договору, копію витягу договору факторингу №11082021 від 11.08.2021, копію акту прийому-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників №1 від 11.08.2021 до договору факторингу та розрахунки заборгованості за договором позики та договором про надання фінансового кредиту. Проте, суд вважає, що вказані вище докази не підтверджують вимоги позивача за вказаними договорами у заявленому розмірі, оскільки позивач не надав жодних первинних документів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами. Копії окремих аркушів договорів факторингу без всіх додатків не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд не приймає їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Так, надані Витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, сформовані позивачем 18.10.2024 та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає кожен первісний кредитор, в тому числі і за договором позики № 76617661 від 13.11.2023 та договором №11347-11/2020 про надання фінансового кредиту від 27.11.2020 (а.с.18, 31). Зазначені витяги не підписані клієнтом та фактором, не завірено печатками другої сторони. Фактично додані витяги є документами, що надруковані позивачем та підписані його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа, тому суд не може розцінювати ці витяги як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до договорів факторингу. Таким чином, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведені факти передачі права грошової вимоги до відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у заявлених позивачем розмірах. Крім того, суд ураховує і те, що, позивачем не додані первинні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від первісних кредиторів та неповернення або часткового повернення кредиту, якими є документи первинної бухгалтерської документації (виписка по рахунку, платіжні документи, тощо). Суд зазначає, що саме первинні документи, що оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є тими, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір. Згідно із указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відтак, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Проте позивач звертаючись до суду не надав таких доказів та не обґрунтував неможливість їх подання. Надані розрахунки заборгованості, сформовані позивачем, не є тими первинними документами, що підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів та відповідно заборгованості відповідача за кредитними договорами. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Суд зауважує, що додані розрахунки заборгованості є документами, що складені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена у них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Окрім того, суд не знаходить підстав вважати, що за договорами факторингу відбулась передача права вимоги до відповідача, оскільки в наданих позивачем договорах факторингу, та додаткових угодах, в актах прийому - передачі реєстру боржників відсутні будь-які відомості про відповідача [PERSON] , а витяги з реєстру боржників сформовані самим позивачем. Надані суду акти прийому-передачі взагалі не містять відповідної інформації про реєстр боржників, зокрема кількості боржників, суми заборгованості прав вимоги. При цьому суд зважає на те, що саме позивач володіє такою інформацією та безпосередньо мав можливість надати її суду. Отже, позивач належними та допустимими доказами не довів наявність заборгованості відповідача перед позивачем у заявлених розмірах. Крім того, позивач, реалізовуючи свої процесуальні права, не маючи можливості самостійного надання таких доказів з тих чи інших причин, не був позбавлений можливості звертатися до суду з клопотанням про витребування від первісних кредиторів таких документів, однак з таким клопотанням до суду не звертався. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість заявлених вимог як відносно наявної у відповідача заборгованості за договором позики та договором про надання споживчого кредиту так і набуття прав вимоги за такими договорами. На підставі викладених вище фактичних обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed