Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) до досягненням сином [PERSON] 23 років за умови, що син [PERSON] , [INFO] буде продовжувати навчання. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідно до довідки відокремленого структурного підрозділу «Житомирський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного транспортного університету» її син [PERSON] [INFO] є студентом другого курсу відокремленого структурного підрозділу «Житомирський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного транспортного університету» денної, державної форми навчання. Період навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина в зв`язку з продовженням навчання не надає, хоча згідно із ст. 199 Сімейного Кодексу України зобов`язаний надавати. Стан здоров`я відповідача задовільний. На утриманні відповідача інших дітей немає, місце роботи відповідача - касир торгівельної зали на АЗС R 2006, що в [ADDRESS] . Зазначає, що обов`язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів відповідно до вимог статей 199-201 Сімейного Кодексу України. Ухвалою суду від 7 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 9 грудня 2024 року ухвалою суду здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 09 год 00 хв 6 січня 2025 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Вказала, що син навчається в автомобільно - дорожньому фаховому коледжі за державним замовленням, проте крім оплати за навчання її необхідно нести інші витрати на утримання сина, а саме: оплата за проживання в гуртожитку, проїзд до місця навчання, харчування, одяг. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що син навчається за державним замовленням, а позивачка не довела належними доказами, що син потребує матеріальної допомоги та що позивачка несе інші витрати, пов`язані саме з навчанням сина у навчальному закладі. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №884. Рішенням Любарського районного суду від 18 квітня 2012 року №613/2-121/12, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сина [PERSON] залишено для проживання з мамою [PERSON] . Рішенням Любарського районного суду від 8 травня 2012 року №613/2-120/12, ухвалено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Довідка видана 03.10.2024 відокремленим структурним підрозділом Житомирський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного транспортного університету №1960/24 вказує, що [PERSON] [INFO] є студентом другого курсу відокремленого структурного підрозділу «Житомирський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного транспортного університету» денної форми навчання за державним замовленням. Період навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. Відповідно до положень\~статті 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України\~установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей\~191,\~200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 та 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1\~ст.77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Також це є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання, вартість підручників тощо, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Враховуючи принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, встановлені обставини справи: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка навчається за рахунок коштів державного бюджету, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працює і те, що батько повнолітньої дитини має можливість надавати матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на період навчання сина на користь позивачки у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Попри очевидну потребу у належному харчуванні, забезпеченні одягом, взуттям, навчальним приладдям, витратах на переїзд тощо, позивачка належним чином не обґрунтувала розмір таких витрат в заявленому нею розмірі, які слід стягнути з відповідача та не надала суду відповідні докази. Відповідач не надав суду доказів про відсутність можливості надавати повнолітній дитині матеріальну допомогу на навчання у розмірі, яку визначив суд. На переконання суду, з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання повнолітньої дитини, стягнута сума аліментів є достатньою для забезпечення нормального функціонування повнолітнього, що навчається, збереження його здоров`я, розвитку та задоволення соціально-культурних потреб. Згідно п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial