Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Зазначила те, що вищезгаданий житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами належав [PERSON] на підставі Договору дарування від 04.07.1994 року, згідно якого [PERSON] , яка являється матір`ю [PERSON] , подарувала останньому житловий будинок і стайню в с.Малі Мокряни, Мостиського району Львівської області, що був посвідчений Маломокрянською сільською радою і зареєстрований в реєстрі за № 16 від 04.07.1994 року. Вказує на те, що [PERSON] володіла вищевказаним будинком на підставі Договору купівлі-продажу від 24.11.1991 року. Зазначає і те, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті була заведена спадкова справа №302/2020. Звертає увагу, що до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] , проте право власності на даний будинок за життя спадкодавця, [PERSON] , належно оформлено не було та на дане майно відсутні правовстановлюючі документи. Також наголошує, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла, в тому числі, і частина квартири у [ADDRESS] , яку позивачка [PERSON] успадкувала та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказує на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав звернулася до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Вказує те, що у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, вимушена звертатись за захистом свого права до суду, про що нотаріус роз`яснив у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.10.2024 року. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею (позивачкою) право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 28.10.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці [PERSON] строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення їй копії ухвали про залишення позову без руху та роз`яснено, що у випадку виконання нею у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання, інакше заява вважається неподаною та повертається позивачеві. Ухвалою судді від 11.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак представник позивачки - [PERSON] скерувала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги з позивачкою [PERSON] підтримують в повному обсязі, просять суд розглядати справу за наявними матеріалами без їх участі. Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав клопотання в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнають та просять розглядати справу у їх відсутності. Представник третьої особи Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву-повідомлення від 26.11.2024р.; копії сторінок із спадкової справи за №302/2020, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (чоловіка позивачки). До складу даної спадщини входило, в тому числі право на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, який фактично належав спадкодавцю на підставі Договору дарування посвідченого Маломокрянською сільською радою і зареєстрований в реєстрі за № 16 від 04.07.1994 року. Спадкодавець [PERSON] , за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №302/2020, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , дружина останнього [PERSON] (позивачка) у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття даної спадщини. Тобто, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України позивачка, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . Інші можливі спадкоємці, а саме: [PERSON] та [PERSON] , відповідно діти спадкодавця [PERSON] , заявили про відмову від належних їм часток у спадщині, які б належали таким за законом, після смерті останнього, що стверджується матеріалами спадкової справи за №302/2020. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області Коцюмбасом С.Й. позивачці [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкове майна - спірний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , оскільки відсутня реєстрація щодо права власності за спадкодавцем щодо заявленого об`єкту нерухомого майна. Нотаріус роз`яснив позивачу можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку. Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця, [PERSON] ; копіями сторінок спадкової справи за №302/2020, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; постановою державного нотаріуса Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області Коцюмбаса С.Й про відмову у вчиненні нотаріальних дій; копією технічного паспорту; копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією паспорта позивачки [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом до позивачки [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останньою права власності на спірне спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved