Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач Концерн «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.05.2017 р. по 01.04.2021 р. надав відповідачам комунальні послуги на суму 57 693 грн. 22 коп. у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі, як споживачі цих послуг, частково не здійснювали оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 48 617 грн.67 коп. За позовними вимогами позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 48 617,67 грн.32 коп. та судові витрати. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2021 (справа №336/3382/21, провадження «№2/336/2943/2021) ухвалено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги Концерну «МТМ» задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідачів в солідарному заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 48 617,67 грн. Також вказаним рішенням з відповідачів стягнуто судовий збір у сумі по 756,67 грн. з кожного. 08.12.2023 не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач [PERSON] у звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. 24.01.2024 ухвалою суду заяву [PERSON] задоволено, заочне рішення суду від 24.01.2024 скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 30.01.2024 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому вказано що він не є належним відповідачем, тому що за адресою надання послуг: [ADDRESS] , він на час виникнення спірних правовідносин не проживав, права власності на дану квартиру або на її частки він не мав і не має зараз. Інші відповідачі, у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалися, відзив на позов не подали, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Встановлено, що позивач у період з 01.05.2017 по 01.04.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які відповідачами не сплачені на суму 48617,67 грн.\~ Вищевикладене підтверджується: довідкою щодо заборгованості (а.с. 4), розрахунком заборгованості за особистим рахунком № [NUMBER] (а.с. 5), витягами з реєстру територіальних громад (а.с. 13-15), відповідно до яких на момент запиту 05.05.2021 відповідачі були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. З досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] був зареєстрований у квартирі за місцем надання комунальних послуг (а.с. 4, 14) на час виникнення спірних правовідносин. Його зареєстроване місце проживання було змінено 22.05.2023, тобто поза\~ періодом, за яким стягується заборгованість за надані комунальні послуги (а.с. 48). Отже, [PERSON] як особа, місце проживання було зареєстровано за місцем надання комунальних послуг у період, за який стягується заборгованість, в силу ст. 9\~ Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є належним відповідачем по справі, у тому числі незалежно від того чи є він власником житла. Щодо доводів [PERSON] стосовно того, що він фактично не проживав у вказаній квартирі з вересня 2016 року, суд зазначає таке. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач\~ має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідач не надав суду належних і достатніх доказів того, що він звертався відповідно до вказаної норми закону до\~ Концерну «МТМ» із наданням документального підтвердження факту непроживання у квартирі за місцем надання комунальних послуг.\~ Крім того, нарахування плати з централізованого опалення здійснюється пропорційно опалювальній площі квартири незалежно від проживання (непроживання) фізичних осіб, зареєстрованих у цій квартирі чи яким належить ця квартира на праві власності, а тому фактичне не проживання особи за місцем надання комунальної послуги не є підставою для\~ її звільнення від обов`язку щодо здійснення оплати за постачання теплової енергії.\~ Допустимих доказів (відповідний контррозрахунок заборгованості із долучення письмових доказів - підстав для вирахування із заборгованості будь-яких сум тощо) у спростування правильності розрахунку та розміру вищезазначеної заборгованості за період нарахування її позивачем (розрахунок а.с. 5) відповідачем [PERSON] не надано. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які були чинні на час виникнення спірних відносин, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначає ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за ч. 1 ст. 612 ЦК України. На підставі вищенаведеного, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору.

Outcome: approved