Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів, в обґрунтування якого посилалася на ту обставину, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн, починаючи з 10.12.2015 до досягнення ним повноліття. Оскільки прожитковий мінімум для дитини збільшився та розмір стягуваних аліментів не забезпечує належне утримання дитини, дитина потребує належного утримання, а стягувана сума аліментів у розмірі 650,00 грн є нижчою від половини встановленого законом прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, позивач просила змінити розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з розміру твердої грошової суми 650,00 грн на розмір частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача, відповідач у судове засідання не з`явилися, представник відповідача до матеріалів справи надав копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №678 неврологічного відділення КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР» від 09.09.2024, свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 19.05.2016, де відповідач зазначений батьком. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.06.2010. Представник відповідача до матеріалів справи додав: -копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №678 неврологічного відділення КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР» від 09.09.2024; -копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 19.05.2016, де відповідач зазначений батьком. При вирішення вказаного спору, суд бере до уваги наявність у відповідача на утриманні іншої дитини, з урахуванням того, що така обставина не звільняє батька від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї неповнолітньої дитини та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Щодо доданих документів про стан здоров`я відповідача та виписки із медичної карти стаціонарного хворого, суд враховує вказані обставини при визначенні розміру аліментів, заявлених у позовній заяві. Так, позивач ставить вимогу про зміну способу та збільшення розміру аліментів у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи вимоги збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та потребою дитини у належному матеріальному забезпеченні. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 з [PERSON] на користь\~ [PERSON] стягнено\~аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ у\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 650,00\~грн,\~починаючи з\~10.12.2015\~до досягнення\~ним повноліття (цивільна справа №182/8532/15-ц). Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст.180 СК України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тому, враховуючи наявність у відповідача на утриманні малолітньої дитини, його стан здоров`я, виходячи з дотриманням принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, стягнення аліментів у розмірі однієї чверті від доходу батька є безспірними вимогами, що не становитиме надмірного тягаря для платника аліментів, натомість забезпечить рівень життя дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Також, відповідно до ст. ст. 133,141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, у зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом.

Outcome: approved