Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

17.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" ( далі ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС") звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 666, 87 грн, судовий збір та 7100, 00 грн витрат на правничу допомогу. Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача На обґрунтування позовних вимог ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" вказало, що 18.06.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн; процентна ставка - 35,99 % річних; тип процентної ставки фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. Станом на 20.12.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 40666,87 гривень. 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.06.2019 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 40 666,87 грн. Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Гуменюк О.В. у задоволенні позову просить відмовити. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що до позову не долучено доказів укладення кредитного договору між [PERSON] та АТ «Альфа-банк». До матеріалів справи додано Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Проте Акцепт не підписаний Банком та не містить дати його укладення, що вказує на те, що сторони не погодили істотну його умову - строк укладення, так як неможливо встановити дату відліку початку його дії, а відтак періоду нарахування відсотків, що вказує на нікчемність договору. Крім того, дата укладення кредитного договору, вказана в позовній заяві - 18.06.2019 є датою пізнішою, ніж дата вказана у виписці по рахунку - 16.06.2019. В оферті зауважено про прохання випустити міжнародну платіжну карту строком на 5 років з моменту випуску. Надання Паспорту споживчого кредиту також не вказує на укладення кредитного договору. У матеріалах справи немає жодного документу, який становить умови погодженого сторонами кредитного договору та в якому визначений строк. Отже, відсутня письмова форма підписаного сторонами договору, яка визначає строк дії кредитного договору вказує на неузгодження сторонами всіх істотних умов договору, а отже на його неукладеність. Дана обставина визначає на неузгодженість між сторонами періоду на який можуть бути здійснені нарахування за кредитом. У позовній заяві ТОВ «ФК «Еліт фінанс» не вказує з чого складається заборгованість та як нараховувалися відповідні її складові. До позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за кредитом, який не містить визначення розміру відсоткової ставки. В розділі IV Паспорту споживчого кредиту визначено, що процентна ставка, відсотків річних, 35,99%, процентна ставка фіксована. Тип процентної ставки, порядок її обчислення та зміна: фіксована, 0,01. При цьому, якщо рахувати, що відсоткова ставка становить 35,99% річних, то з огляду на щомісячне нарахування за кредитом виходить, що відсоткова ставка в місяць становить 39,99%/12=2,9992% в місяць. З огляду на це в розрахунку заборгованості мали бути проведені наступні нарахування: 15.09.2019 \~ \~ \~ \~ - 15428,30 грн (заборгованість за вересень 2019 року) х 2,9992%/100 = 462,73 грн (нарахування % за квітень 2019 року). Натомість, в розрахунку зазначено нарахування % в сумі 617,13 грн. А тому, з огляду на те, що в позовній заяві не вказано підставу нарахування відсотків за кредитним договором, не визначений їх розмір та порядок нарахування, - заборгованість за відсотками є недоведеною. Крім того, у розрахунку заборгованості сума кредитного ліміту визначена 22 000 грн, а залишок заборгованості за кредитом становить 34 699,98 грн. Також зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Долучена до позову довідка про рух коштів не відповідає п. 51 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018 року, оскільки виписка не містить особистого підпису, або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу яка брала участь у здійсненні операції, що вказує на неналежність доказу. Таким чином, розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин та наявності заборгованості, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки не є первинним документом. Відповідачем понесені витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн, які просить стягнути із позивача. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 10.07.2024 у справі відкрито спрощене провадження. Ухвалою суду від 01.10.2024 суд витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" оригінали оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії підписаної [PERSON] та паспорта споживчого кредиту підписаного [PERSON] від 16.06.2019. У судове засідання не з`явилися, до суду направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача підтримав позов, представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм не здійснювалося. Норми права застосовані судом Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування» ( тут і далі в редакції станом на 18.06.2019) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» ). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, аналіз доводів сторін, висновки суду 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4, згідно з п. 2.1 якого АТ «Альфа-Банк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Еліт фінанс» за плату права вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до цього Договору. Відповідно першого, 139 аркушу та аркушу без номеру із Додатку №1-1 до Договору факторингу №4 під номером 8272 зазначено вимоги за кредитом №ССNG-631187853\~від 18.06.2019 відносно боржника [PERSON] . Сума боргу складає 40 666,87 грн (а.с. 11-18). Відповідно до долученої до позовні заяви Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії [PERSON] підписанням оферти пропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк». Також [PERSON] своїм підписом підтвердив, що він отримав акцепт АТ «Альфа-банк» на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття кредитної лінії. Проте, суд встановив, що оферта не містить дати її підписання. Також до позовної заяви не долучено доказів, що оферта [PERSON] була акцептована банком та [PERSON] було видано кретину карту із лімітом 200 000 грн. Як і доказів того, що кредитний договір укладений 18.06.2019. До позову не долучено додатку № 4 до договору та тарифи які містять відомості про примірний графік платежів, які відповідно до розділу IV оферти є невід`ємною частиною кредитного договору. Банк долучив до позову анкету-заяву [PERSON] від 16.06.2019, у якій вказано, що [PERSON] підтверджує акцепт публічної пропозиції та укладення договору між ним та АТ «Альфа-Банк». Анкета не містить умов кредитування, а лише відомості [PERSON] , як то дату народження, місце проживання, доходи, сімейний стан. До того ж анкета підписана 16.06.2019, однак відповідно до договору факторингу право вимоги до [PERSON] відступлено за договором від 18.06.2019 (а.с. 7). Крім того, 16.06.2019 [PERSON] підписав паспорт споживаючого кредитування у якому вказано розмір кредитного ліміту 22 000 грн, процента ставка 35,99, % річних, розмір щомісячного платежу та строк кредитування 12 місяців. Суд зазначає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (Постанова ВС від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20). За такого, суд вважає, що до позову не долучено достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання 18.06.2019 кредитного договору таж АТ «Альфа Банк» та [PERSON] на умовах, вказаних в оферті. Крім того, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц). Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 40 666,87 грн. Проте у позовній позивач не вказує складових цього боргу, умов договору на підставі якого нараховано цей борг. До позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за кредитом (а. с. 25). Проте, у розрахунку боргу не вказано процентну ставку. Відповідно, це позбавляє можливості суд перевірити правильність нарахування заборгованості. Також у розрахунку боргу вказано нарахування комісії, що не узгоджується із долученою до позову офертою. Позивачем надано виписку по рахунку [PERSON] (а.с. 21-24). Згідно положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Відповідно до 41 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018 (далі Положення), операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. За п. 42 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Згідно п. 51 Положення первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) \~ \~ \~ \~назву документа (форми); 2) \~ \~ \~ \~дату складання; 3) \~ \~ \~ \~найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) \~ \~ \~ \~зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) \~ \~ \~ \~посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) \~ \~ \~ \~особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Відповідно до п. 52 Положення первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Суд зазначає, що додана до позовної заяви виписка з банківського рахунку не містить жодної інформації про підприємство, від імені якої вона складена, назви банку, який надав кредит, здійснював перерахування коштів та списання в рахунок сплати боргу, особистого підпису, печатки, або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу яка брала участь у здійсненні операції Із наведених вище підстав, долучену до позову виписку по рахунку [PERSON] суд не бере за основу та відхиляє, як недопустимий доказ. Тому, оскільки позивач в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів на підтвердження факту укладання 18.06.2019 кредитного договору між [PERSON] та АТ «Альфа-банк» ССNG-631187853, відкриття Розбіцькому В.В. рахунку, видачі йому кредитної карти із кредитним лімітом у розмірі 200 000 грн, отримання відповідачем грошових коштів, встановити, на підставі чого у ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» виникло право грошової вимоги в розмірі 40 666, 87 грн до відповідача під час розгляду даної справи не представилося можливим. За таких встановлених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову, як необґрунтованого. Розподіл судових витрат Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача ( ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на надання професійної правничої допомоги відповідачеві, суд виходить із такого. За правилами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на надання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги № 95 від 23.09.2024, розрахунок до договору про надання правової допомоги № 95 від 23.09.2024, відповідно до якого вартість послуг адвоката Гуменюка О.В. за договором № 95 складають 7000 грн; а також квитанцію до прибуткового касового ордера про сплату Розбіцьким В.В. на користь адвоката 3000 грн за договором № 95 від 23.09.2024 (а.с. 51, 52, 54). Таким чином, відповідач довів доказами розмір фактично понесених витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, які слід стягнути із позивача.

Outcome: approved