Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до Бишівської сільської ради (далі - відповідач) в якому вказала, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після смерті відкрилась спадщина на частку в праві спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , земельну ділянку за кадастровим номером 3222788301:01:004:0054, на якій він розташований, а також земельну ділянку за кадастровим номером 3222788301:01:025:0006. За життя, а саме 07.09.2021 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С., зареєстрований в реєстрі №92792, відповідно до якого заповів позивачці вказане вище майно. У визначений законодавством 6-місячний строк, позивачкою не подано до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті брата, оскільки остання не знала про існування заповіту. Дізнавшись про існування заповіту, 30.04.2024 року позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сергеєвої А.В., але останнім винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини. Позивачка вказує, що причина пропуску нею строку на прийняття спадщини є поважною зважаючи, що дізналася про заповіт лише в квітні 2024 року, знайшовши його оригінал під час прибирання частини будинку брата (повернувшись із-за кордону куди позивачка була вимушена виїхати у зв`язку із війною). Інші спадкоємці, зокрема, син спадкодавця [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Заповіт був складений [PERSON] у м. Києві, тоді як позивачка проживає в м. Славутич. Ні на час складання заповіту, ні на час смерті [PERSON] позивачка з ним не проживала. Спадкодавець склав заповіт особисто, використовуючи своє право на таємницю заповіту, за життя про його існування позивачці не повідомив. Враховуючи наведене, позивачка вважає, що вона з поважних причин не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою, та просила суд визначити їй додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті брата [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 10.06.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України (а.с.26). Ухвалою суду від 18.07.2024 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Дьячук Н.В., та витребувано від приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сергеєвої А.В. копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.37), яка надійшла до суду 05.11.2024 року та приєднана до матеріалів справи (а.с.48-72). Ухвалою суду від 11.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2024 року (а.с.76). В судове засідання 15.01.2025 року позивачка та її представник не прибули, згідно поданої письмової заяви представника позивачки, адвоката Дьячук Н.В., просила слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.84-86). Належним чином повідомлений про день та час слухання справи, представник відповідача в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розглядові справи. Раніше поданого письмового клопотання (а.с.82-83), відповідач просив слухати справу за відсутності його представника за наявними у справі матеріалами. Протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер брат позивачки, [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті проживав без реєстрації з 01.01.2000 року за адресою: [ADDRESS] . До дня його смерті за ним доглядала та разом з ним проживала без реєстрації, сестра померлого [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.09.2021 року (а.с.12), свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 28.07.1950 року (а.с.14), свідоцтвом про народження [PERSON] , виданого повторно, серії [NUMBER] від 06.05.1967 року (а.с.56), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00044918249 від 09.05.2025 року (а.с.15-18), та довідкою Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області №59 від 25.04.2024 року (а.с.53). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема: на частку в праві спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , земельну ділянку за кадастровим номером 3222788301:01:004:0054, на якій він розташований, а також земельну ділянку за кадастровим номером 3222788301:01:025:0006, що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1-4043 від 25.09.2013 року (а.с.19), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1-4046 від 24.09.2013 року (а.с.21). Як вбачається з копії спадкової справи №19/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сергеєвою А.В. (а.с.49-71), та згідно заповіту, посвідченого 07.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С., зареєстрованого в реєстрі за №2792, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: частку в праві спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , земельну ділянку за кадастровим номером 3222788301:01:004:0054, на якій він розташований, а також земельну ділянку за кадастровим номером 3222788301:01:025:0006, заповів [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.13). Вказаний заповіт на день смерті заповідача є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76810874 від 30.04.2024 року (а.с.69). При зверненні позивачки [PERSON] до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сергеєвої А.В. для оформлення своїх спадкових прав після смерті [INFO] [PERSON] їй було у цьому відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №118/02-31 від 30.04.2024 року (а.с.22). Крім того, в обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що причина пропуску нею строку на прийняття спадщини пов`язана із тим, що остання не знала про існування заповіту від 7 вересня 2021 року. Так, позивачка посилалася на те, що Верховний суд у Постанові від 25 березня 2020 року у справі № 296/12396/18, зазначив правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У зв`язку із цим позивачка пропустила визначений законом 6-місячний строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті брата. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] судом не встановлено. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкування - особливий правовий інститут. Можливість стати спадкоємцем не залежить від соціального статусу особи, її дієздатності, громадянства тощо. Водночас, законодавство встановлює певні умови, дотримання яких є обов`язковим для оформлення прав на спадкове майно. Однією із таких умов є дотримання спадкоємцем строку на прийняття спадщини. Цивільний кодекс України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Протягом 6 місяців спадкоємець повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини не подано, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом із тим, пропуск строку для прийняття спадщини не є безумовною підставою, що позбавляє спадкоємців права на спадок. Закон передбачає механізм захисту прав спадкоємців і дозволяє подати заяву про прийняття спадщини поза межами 6-місячного строку. Спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, може бути встановлений додатковий строк: за письмовою згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину; за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року по справі №686/5757/23 (п. 87 постанови) відступила від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 та у послідуючих постановах Верховного Суду, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації такого висновку, зазначивши про таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини на які посилалась позивачка, в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, зокрема, необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка належать до спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців, які би прийняли спадщину судом не встановлено, та пропустила строк для прийняття спадщини із поважної причини. Оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved