Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

28.08.2024 року представник позивача подав до суду позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просить суд встановити факт, що : [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2004року по теперішній час за адресою : [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , членом сім`ї військовослужбовця, що захоплений в полон, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , з правом звернення на отримання грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон до Порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884. [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2004 року, фактично, проживає однією сім`єю з позивачкою як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 03.08.2024 року за №395/02-31. [PERSON] закінчив Рибальську середню школу, що підтверджується копією атестату про середню освіту серія [NUMBER] З 1996 року по 2016 рік [PERSON] працював оператором з добування нафти та газу ПАТ «Укрнафта». Позивачка повністю перебувала на утриманні чоловіка, так як ніде не працювала, дбала про домашній затишок. Останнім часом [PERSON] забезпечував сім`ю, заробляючи грошові кошти за рахунок тимчасових підробітків. [PERSON] ніколи не був одруженим, не має власних дітей. Двадцять років позивач проживає із [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, мають спільні плани на життя, ведуть спільне господарство, дбають один про одного, мають спільний сімейний бюджет. Після початку збройної агресії РФ проти України та у зв`язку із введенням воєнного стану на Україні, [PERSON] був призваний [INFO] на військову службу за мобілізацією. Під час несення військової служби [PERSON] постійно телефонував позивачці, направляв грошові кошти їй для проживання, позивачка відправляла йому посилки із всім необхідним. В певний період часу [PERSON] перестав виходити на телефонний зв`язок. У позивачки був номер телефону ротного командира [PERSON] , тому вона телефонувала йому щоб дізнатися що сталося. Ротний командир повідомив, що [PERSON] знаходиться на бойовій позиції, пізніше зателефонує. Одного дня позивачку запросив староста Грунської сільської ради та показав в реєстрі полонених фото чоловіка дуже схожого на чоловіка позивачки [PERSON] . Позивачка включила відео та зрозуміла, що її чоловік [PERSON] потрапив у полон. Позивачка зателефонувала ротному командиру та повідомила інформацію про перебування її чоловіка у полоні. Ротний командир прислав позивачці посилкою особисті речі [PERSON] та його паспорт, банківську картку. Позивачка звернулася до [INFO] про допомогу в розшуку її чоловіка та повернення з полону додому. В [INFO] позивачці рекомендували звернутися до суду для встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, так як законом передбачено, що листування та сповіщення про захоплення в полон, інші дії, пов`язані з таким питанням, здійснюється сім`єю чи близькими родичами, а позивачка не є офіційною дружиною [PERSON] . Від Служби безпеки України на адресу позивачки не надходило жодного повідомлення про знаходження [PERSON] у полоні. Сповіщення позивачки, як дружини, про перебування [PERSON] у полоні є підставою для подання документів про призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку, але в першу чергу - для представлення інтересів перед юридичними та фізичними особами для захисту інтересів [PERSON] , який перебуває в полоні. Позивачка повідомляє, що встановлення факту спільного проживання як чоловіка та дружини необхідно для подальшого звернення із заявою до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими про визволення [PERSON] , оскільки відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, яку затверджено Наказом Міністерства оборони України № 333 від 26 травня 2014 року, листування та сповіщення про захоплення в полон, інші дії, пов`язані з таким питанням, здійснюється сім`єю чи близькими родичами. Позивачка повідомляє, що встановлення юридичного факту їй необхідно для представлення інтересів [PERSON] у процесі визволення з полону, зокрема, їй необхідно здійснити письмові звернення до кількох національних та міжнародних установ, до Уповноваженого з прав людини Верховної Ради України, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими Міністерства оборони України, Моніторингової місії ООН з прав людини в Україні, Червоного Хреста, організації «Об`єднаний центр з координації пошуку звільнення військовополонених та незаконно позбавлених осіб внаслідок агресії проти України», а оскільки відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, яку затверджено Наказом Міністерства оборони України № 333 від 26 травня 2014 року, листування та сповіщення про захоплення в полон, інші дії, пов`язані з таким питанням, здійснюється сім`єю чи близькими родичами. 27.09.2024 від Міністерства оборони України надійшов відзив у якому зазначено про те, що воно не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки ані позивач, ані [PERSON] не проходили службу та не займали жодних посад в Центральному апараті міністерства. Крім того, звертають увагу на необхідність подання позивачем достатніх та належних доказів для встановлення факту спільного проживання позивача із полоненим. 02.10.2024 від [INFO] надійшов відзив у якому зазначено про необхідність направлення позову за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Позивач та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просять її задовольнити та пояснили, що позивач дійсно з 2004 р. проживала однією сім`єю з [PERSON] , вела з ним спільне господарство. На даний час виникли проблеми з отриманням допомоги у зв`язку зі необхідністю комунікації з відповідними установами з приводу звільнення чоловіка з полону. Також є потреба в отриманні грошового утримання на час перебування чоловіка в полоні. Представник [INFO] в особі [INFO] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Представники Міністерства оборони України, в/ч [NUMBER] , в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Звертаючись до суду позивач просила встановити факт проживання однією сім`єю її та [PERSON] в період з 04 листопада 2004 р. по даний час. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показами свідків. Позивач [PERSON] [INFO] починаючи із 25.08.1992 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачкою суду надана копія паспорта на [PERSON] , [INFO] , копія свідоцтва про присвоєння [PERSON] робітничої кваліфікації, витяг із трудової книжки та копію атестату про середню освіту [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] починаючи із 14.09.1993 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виданої виконкомом Грунської сільської ради від 31.07.2024 позивач [PERSON] з 2004 р. спільно проживала разом із [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні були досліджені копії світлин на яких за різних обставин були зафіксовані позивачка разом із [PERSON] . Факт отримання посилки з особистими речами [PERSON] позивач підтверджує копією квитанції «Нова Пошта». Допитані як свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, підтвердили факт спільного проживання позивачки [PERSON] та [PERSON] як жінки та чоловіка без укладеного шлюбу, оскільки ті вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Відсутність перебування сторін у цей період у іншому шлюбі підтверджується відповідною інформацією наданою Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Охтирському районі Сумської області. Згідно інформації наданої ДП «Український національний центр розбудови миру» [PERSON] , [INFO] перебуває в реєстрі оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора. Суд знаходить покази свідків правдивими та достовірними, оскільки вони об`єктивно підтверджуються сукупністю інших письмових доказів, які маються в матеріалах справи. Даних про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи, судом не встановлено. Заявницею зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] їй необхідне для здійснення пошуку останнього, відновлення контакту з ним, сприяння визволенню його з полону. За відсутності документального підтвердження факту проживання однією сім`єю, який ніяким іншим чином, ніж судовим рішення підтверджений бути не може, підзаконна нормативно-правова база України, яка перерахована у листі Координаційного штабу обмежує право заявниці на доступ та користування інформацією щодо військовополонених. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації окрім судового. Лише суд вправі оцінювати докази, які подаються на підтвердження цього факту. Враховуючи викладене, комплекс поданих доказів, що підтверджують факт, про встановлення якого просить заявник, те, що він має значення для виникнення особистих немайнових прав заявниці щодо [PERSON] , притаманних одному з подружжя, а також те, що іншого порядку встановлення фактів не передбачено, суд вважає, що заява підлягає задоволенню і встановлює факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. При вирішенні позову в частині визнання [PERSON] , членом сім`ї військовослужбовця, який захоплений в полон, [PERSON] , з правом звернення на отримання грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон до Порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, суд виходить з наступного. Факт перебування [PERSON] у полоні підтверджується відповідною інформацією наданою на виконання ухвали суду і додаткового встановлення в судовому порядку не потребує. Та обставина, що позивачка проживала із [PERSON] як чоловік та жінка без шлюбу встановлений судом з підстав викладених вище. Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець (п.п.2 і 3 Розділу «XXX. Виплата грошового забезпечення у разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими» зазначеного Порядку №260). Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 (далі Порядок №884). Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Доказів того, що позивач зверталась до командира військової частини з питання отримання грошового забезпечення цивільного чоловіка і їй у цьому було відмовлено, суду надано не було. Таким чином, позивач не довела, що її право (відповідно до змісту заявленої вимоги) на звернення на отримання грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон до Порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, порушується або не визнається, суду не надано. З огляду на викладене, у цій частині позову слід відмовити за недоведеністю. Суд не погоджується із доводами відповідача [INFO] в особі [INFO] про непідсудність даного позову, з огляду на місцезнаходження [INFO] . Міністерство оборони України не є належним відповідачем щодо вимоги про визнання права на звернення на отримання грошового забезпечення, оскільки, як зазначено вище, вирішення даного питання віднесено до дискреційних повноважень командира військової частини, де проходив службу перед захопленням у полон [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial