Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги позивач мотивує наступним: Щодо вимоги про розірвання шлюбу зазначає, що вона та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 04.10.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 219. В шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, у них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, за час спільного проживання у них склались різні погляди на сімейне життя. Також за час спільного проживання відповідач часто влаштовував сварки, скандали, під час яких ображав її нецензурними словами, інколи наносив побої. Їхній шлюб перестав відповідати принципам подружнього життя. Спроби налагодити сімейні відносини позитивних результатів не дали. Сімейні відносини між ними фактично прининені, вони вже більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Щодо вимоги про стягнення аліментів зазначає, що малолітні діти від шлюбу на даний час проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні та вихованні. Зазначає, що вона разом з малолітніми дітьми проживає в будинку її батьків, власного житла немає, у зв`язку із доглядом дітей на постійну роботу влаштуватися не може, тому стабільних заробітків немає. У зв`язку із такими обставинами, а також у зв`язку із повним ухиленням відповідача від грошового утримання дітей, у її сім`ї склалося важке матеріальне становище. Вона не взмозі самостійно забезпечувати дітей всім необхідним, оскільки офіційно ніде не працює, проживає з малолітніми дітьми на грошові кошти, які отримує від тимчасових заробітків, а тому їх не вистачає на повноцінний розвиток їхніх дітей. Відповідач на даний час проживає окремо, матеріально дітей не утримує, добровільно надавати грошові кошти на утримання трьох дітей не бажає, інших утриманців не має, а тому вона змушена звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей. Вважаю, що відповідач має змогу сплачувати в її користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стислий виклад позицій сторін: Позивач в судове засідання не з`явились, подала до суду письмове клопотання, в якому просить розгляд справи проводити в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстровано 04.10.2014 у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 219. Стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає частково. При визначенні розміру аліментів просить суд врахувати те, що він є круглий сирота, не має постійного місця праці та постійного грошового потоку, спільно проживає із своєю перестарілою бабусею та доглядає за нею. Відсутність постійного місця праці та скрутне фінансове становище ставить його у край складні життєві обставини. Він постійно перебуває у пошуках праці, зароблених грошей ледве вистачає на проживання та сплату комунальних платежів, а також на придбання продуктів харчування та ліків для своєї бабусі. Враховуючи наведені обставини, просить позов позивача в частині стягнення аліментів задовільнити частково, та стягувати з нього на користь позивача аліментів в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 04.10.2014 між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що цього ж числа Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області складено відповідний актовий запис № 219. У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище відповідача [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.10.2014 (а.с. 5). В шлюбі у них народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06.07.2015, серії [NUMBER] від 11.07.2018, та серії [NUMBER] від 27.01.2020 (а.с. 9-11). На час розгляду справи між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.10.2024, та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1931/02-64 від 29.10.2024, складених Пасічнянською сільською радою, позивач [PERSON] разом з трьома малолітніми дітьми зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , в будинку її батьків. Умови проживання сім`ї задовільні. Батько дітей, [PERSON] , матеріально сім`ї не допомагає (а.с. 12-13). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.12.2024 № 103, складеного старостою с. Середній Березів, відповідач [PERSON] зареєстрований тап проживає за адресою: [ADDRESS] , у будинку своєї бабусі [PERSON] , не працює (а.с. 31). Відомості про працевлаштування, задекларовані в Україні доходи/видати, належне на праві власності рухоме/нерухоме майно позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Як вбачається з позовної заяви, малолітні діти від шлюбу проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Матеріальний стан позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток малолітніх дітей. Відповідач добровільно кошти на утримання малолітніх дітей не надає. Відповідач є особою працездатного віку. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання малолітніх дітей. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач посилається на те, що подружнє життя у них з відповідем не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя, шлюбні відносини припинені вже тривалий час, шлюб існує формально. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Пред`явлення до суду даного позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони, як батьки дітей, не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати малолітніх дітей. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає малолітні діти, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги заявлено у присудженні аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того відповідач у поданій заяві погодився на визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання малітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , підлягає присудженню у твердій грошовій сумі з батька [PERSON] . Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України. Частиною 2 даної норми матеріального права передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Вказані розміри є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він здійснює догляд за своєю бабусею та фінансово допомагає їй, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження того, що бабуся відповідача не отримує жодних доходів (пенсії, соціальних виплат, тощо), та перебуває на утриманні позивача. Крім того суд зазначає, що добровільне надання платником аліментів матеріальної допомоги своїй бабусі не звільняє його від встановленого законом обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей. Виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дітей, встановленого факту проживання дітей з матір`ю, малолітнього віку та стану здоров`я дітей, матеріального стану позивача (яка офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки), вартості життя та необхідності здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального становища та стану здоров`я платника аліментів (який є особою працездатного віку, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб), суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Даний розмір аліментів є більшим законодавчо гарантованого розміру аліментів на дитину, що з урахуванням рівного обов`язку батьків по утриманню своєї дитини, який передбачає й участь матері в утриманні дітей у такому ж розмірі, забезпечить необхідний та достатній гармонійний розвиток дітей. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, за подання до суду позовної вимоги про розірвання шлюбу, позивачем відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № ПН3211115 від 29.10.2024 (а.с. 4). Тому на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної вимоги про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за подання даної позовної вимоги підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Вирішуючи спір в частині розірвання шлюбу, судом встановлено, що сторони сімейні стосунки не підтримують протягом часу, який оцінюється тривалим, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально та втратив своє значення і не може бути поновлений в зв`язку з категоричним запереченням сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів необхідно задовільнити, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 30.10.2024. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1211,20 грн. судового збору в користь позивача, а також 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved