Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , третя особа ТОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №100530851 від 12.04.2021 в сумі 36520 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. В обґрунтування позову зазначило, що 12 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачем [PERSON] договір про споживчий кредит №100530851, за яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 8000,00 гривень строком на 15 днів до 27 квітня 2021 року, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 2,5 % на день, а також одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 1520,00 гривень. ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 гривень. Однак відповідач [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг за договором про споживчий кредит №100530851 від 12 квітня 2021 року в загальному розмірі 36520 гривень, де: заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 27000,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 1520,00 грн. 08 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Діджи Фінанс» договір відступлення прав вимоги № 04Т, за умовами якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №100530851 від 12 квітня 2021 року в загальному розмірі 36520 гривень. Оскільки, відповідач добровільно заборгованість за означеним кредитним договором не сплачує, позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з письмовими поясненнями, в яких просив суд у задоволені позову відмовити в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] жодних договорів з ТОВ «Мілоан» не укладав та не отримував жодних коштів, відсотки нараховані поза межами строку кредитування. Також просив суд проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, 12 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачем [PERSON] договір про споживчий кредит №100530851 (а.с.25-28), за яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 8000,00 гривень строком на 15 днів до 27 квітня 2021 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 2,5% на день, а також одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 1520,00 гривень. Встановлено, що ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №26693490 від 12 квітня 2021 року (а.с.22 зворот). Зі змісту позовної заяви встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг за договором про споживчий кредит №100530851 від 12 квітня 2021 року, в загальному розмірі 36520,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 27000,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 1520,00 грн. На підтвердження зазначеного позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с.35). Правовідносини, які склались між сторонами по справі регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, судом встановлено, що 12 квітня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №100530851, за яким відповідач [PERSON] має заборгованість. Доказу на підтвердження того, що він належним чином виконав грошові зобов`язання за вказаним договором, суду надано не було. Встановлено, що 08 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з позивачем договір відступлення прав вимоги №04Т (а.с.11-15), за умовами якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №100530851 від 12 квітня 2021 року в розмірі 36520,00 грн, що підтверджуються витягом з додатку до договору факторингу №04Т від 12 квітня 2021 року (а.с.10). Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому порядку набуло права та обов`язки кредитодавця за договором про споживчий кредит №100530851 від 12 квітня 2021 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан». Представник відповідача у свої письмових поясненнях зазначає, що позивачем не було надано доказів укладання кредитного договору, який є предметом спору, а також видачі [PERSON] кредитних коштів в сумі 8000,00 грн., однак такі доводи суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так, згідно тексту договору про споживчий кредит №100530851 від 12.04.2024, зокрема п.5.1 позичальник підтверджує, що до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі ( у вигляді електронного документу розміщеного в особистому кабінеті), паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладання договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками ( в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; надав згоду на передачу товариству своїх персональних даних та їх обробку. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №100530851 від 12.04.2021р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Відповідно до абз.1-2 ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Розміщені в Особистому кабінеті позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до ч.1-2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІЛОАН» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця URL: https://miloan.ua. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Таким чином, судом встановлено, що відповідач уклав договір про споживчий кредит №100530851 від 12.04.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000,00 грн. Окрім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення №26693490 від 12.04.2021 де отримувачем 8000,00 грн. значиться відповідач [PERSON] , а платником - ТОВ «Мілоан» (а.с.22 зворот). Відтак пояснення представника відповідача, щодо не укладання кредитного договору та не отримання кредитних коштів є безпідставними. Щодо нарахування позивачем заборгованості [PERSON] по сплаті процентів за користування кредитними коштами в сумі 27000 грн. суд зазначає наступне. Як вбачається з договору про споживчий кредит №100530851 від 12.04.2021, сторони погодили, що кредитні кошти надаються відповідачу [PERSON] в сумі 8000,00 грн. на строк до 27.04.2021 року, з одноразовою сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1520,00 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 3000,00 грн. Орієнтовна вартість кредиту складає 12520,00 грн. (а.с.25 п.1 п.п.1.2-1.6) Із зазначеного вбачається, що строк дії договору сплив 27.04.2021. Згідно викладеного Великою Палатою у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 правового висновку, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача у справі підлягає до стягнення кредитна заборгованість за договором про споживчий кредит №100530851 від 12.04.2021 у розмірі 12520,00 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 8000,00 грн., комісії в сумі 1520,00 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 3000,00 грн. за період з 12.04.2021 по 27.04.2021. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 830,40 грн. (12520 грн х 2422,40 грн/36520 грн). Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: детальний опис робіт від 16.09.2024 із затвердженням послуг на суму 6000 грн., договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024 (а.с.19-21), додаткову угоду №100530851 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024 (а.с.22). Таким чином, судом встановлено, що позивач користувався правовою допомогою, поніс витрати на правничу допомогу, при цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved