Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась представник позивачки [PERSON] - адвокат Косєй К.В. В обґрунтування позову зазначає, що з 19 листопада 2020 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у (м.Львів) (актовий запис №1634). Вказує, що сторони спільних дітей не мають. Зазначає, що шлюбне життя позивачки з відповідачем не склалося, так як вони мають різні характери, погляди на сімейне життя, між ними відсутні спільні інтереси. Вказує, що вони проживають окремо з вересня 2024 року, у кожного з них своє життя та інтереси, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що шлюбні відносини позивачки з відповідачем припинені, перспективи для збереження шлюбу відсутні. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як вони разом як сім`я не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю. Вказала, що позивачка зверталася до відповідача з пропозицією розірвати шлюб в позасудовому порядку, однак дійти згоди щодо звернення зі спільною заявою до органів РАЦС виявилося неможливим, оскільки відповідач виражав незгоду щодо розірвання шлюбу, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просила позовні вимоги задовольнити, судові витрати залишити за позивачкою. Ухвалою суду від 27.11.2024 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Підтвердив, що їхні з позивачкою подружні відносини фактично припинилися. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає неможливим. З позивачкою на даний час не проживає та подружніх відносин не підтримує. Просив не надавати терміну на примирення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 19 листопада 2020 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у (м.Львів) (актовий запис №1634), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки як сім`я вони разом не проживають з вересня 2024 року, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином, шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу, а відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 18.11.2024 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.105, 110, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved