Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 3968265 від 25.01.2022 року в розмірі 31192,41 грн. на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 25.01.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Маніфою» був укладений договір позики № 3968265 (аркуш № 40), згідно з умовами якого відповідач отримав 5 800 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 24.02.2022 року. ТОВ «Маніфою» умови договору позики виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві позику на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов договору позики. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є анкета-заява позичальника (аркуш №28), в якій зазначені особисті дані відповідача. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.6 договору позики (аркуш №42) шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. Таким чином, відповідно до умов договору позики, 02.11.2022 року між ТОВ «Маніфою» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір факторингу № 02-11/2022 від 02.11.2022 року (аркуш №72). Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за договором № 3968265 від 25.01.2022 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3968265 від 25.01.2022 року, було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Маніфою» згідно договору факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022 року. Сума заборгованості відповідача становить 31192,41 грн. відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №02-11/2022 від 02.11.2022 року, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5800,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 00,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками становить 25392,41 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Згідно поданого клопотання (аркуш №121), просила розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судових засідань. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставіст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 25 січня 2025 року між [PERSON] та ТОВ "Маніфою" був укладений кредитний договір № 3968265, згідно з умовами якого відповідач отримала 5 800 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 24.02.2022 року ТОВ «Маніфою» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, про що свідчить лист-повідомлення №2782_240820160422 від 20.08.2024 року (аркуш №70) про успішне перерахування коштів. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є анкета-заява позичальника (аркуш №28), в якій зазначені особисті дані відповідача. Встановлено, що укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.6 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується листом-повідомленням №2782_240820160422 від 20.08.2024 року (аркуш №70) про успішне перерахування коштів. 09 лютого 2022 року між ТОВ "Маніфою" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №02-11/2022 від 02.11.2022 року, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3968265 від 25.01.2022 року, що підтверджується договором факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022 року (аркуш №72)., листом-повідомленням №2782_240820160422 від 20.08.2024 року (аркуш №70), актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022 року (аркуш №86), витягом з реєстру боржників до договору факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022 року (аркуш №84). За розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором № 3968265 від 25.01.2022 року становить 31\~192,41 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 800,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 00,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками становить 25 392,41 грн. 08 листопада 2024 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" направив досудову вимогу № 21980550 для відповідача про сплату заборгованості по кредиту у розмірі 31\~192,41 грн. на підставі ст.. 526, 530 ЦК України. Проте досудова вимога не була виконана [PERSON] , то позивач звернувся з позовом до суду. Відповідно дост. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається І виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ч. 1ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За положеннями ст. 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Судом встановлено, що 25.01.2022 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №3968265. Сторонами кредитного договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Маніфою» виконало взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку по кредитному договору та виписки по особовому рахунку становить 31\~192,41 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 800,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 00,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками становить 25 392,41 грн. Відповідно до умов Договору факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022 року та Витягу з Реєстру прав вимоги до цього договору, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит\~Капітал» стало новим кредитором боржника [PERSON] за договором позики №3968265 від 25.01.2022 року та набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному кредитному договору, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в розмірі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 800,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 00,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками становить 25 392,41 грн. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved