Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способів (порядку) участі у вихованні з дитиною. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.11.2019 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2023 року був розірваний. У вказаному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу стосунки з відповідачкою погіршилися внаслідок непорозуміння щодо виховання та його участі у житті сина. Відповідач неодноразово відмовляла йому у побаченнях з сином, та фактично забороняє приймати участь у його житті, ні у формі зустрічах наодинці, ні в зустрічах у її присутності. Домовленості з позивачкою позитивного результату не дали. Він, намагався у позасудовому порядку вирішити спір щодо порядку його участі у вихованні та спілкуванні з сином у зв`язку із чим звернувся до органу опіки та піклування з метою врегулювання спірних питань. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.02.2023 року №129 визначено порядок участі його у вихованні та спілкуванні, місце та час такого спілкування, а саме: до 24.04.2023 року включено: щотижня у вівторок та четвер з 14:00 до 18:00 години; щотижня у суботу 11:00 до 20:00 години; у парні роки: 11 жовтня (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), [INFO] , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: [INFO] (день народження дитини), [INFO] (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем; з 24.04.2023 року до повноліття дитини: щотижня у вівторок та четвер з 14:00 до 18:00 години; щомісяця у перший, третій та п`ятий тиждень з 11:00 неділі; щороку 15 днів улітку під час відпустки батька (попереджає [PERSON] за місяць до того); у парні роки: [INFO] (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), [INFO] , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: [INFO] (день народження дитини), [INFO] (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем. Визначено, що при зустрічах не повинні порушуватися режим дня та навчання дитини. У разі, якщо у дитини буде погіршення стану здоров`я, що може перешкоджати їх зустрічі (підтвердження довідкою лікаря), то дитина залишається з матір`ю. При виникненні непереборних обставин, що перешкоджатимуть зустрічі [PERSON] з сином, батько зобов`язувався невідкладно повідомляти [PERSON] . Вказане рішення органу опіки та піклування відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалося та остання систематично і безпідставно відмовляла йому у зустрічах з сином. За таких обставин, з метою збереження балансу інтересів кожної із сторін просив зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди йому у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] та визначити наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні з сином: - щотижня у вівторок та четвер з 17:00 до 21:00 години; щотижня у п`ятницю з 18:00 до 18:00 години суботи; [INFO] (день народження [PERSON] ); [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда); 25 грудня, 07 січня, Великдень за католицьким стилем; щороку 15 днів улітку та 15 днів узимку під час відпустки [PERSON] (за попередженням [PERSON] за місяць до того) з можливістю виїзду за кордон; у парні роки: 11 жовтня (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), [INFO] , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки: в святкові дні: [INFO] (день народження дитини), [INFO] (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби і діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем; - побачення дитини і батька відбуваються без присутності матері; - в разу погіршення стану здоров`я дитини, що може перешкоджати їх зустрічі (підтверджено інформацією лікаря), то [PERSON] залишається з матір`ю. При виникненні обставин, що перешкоджають зустрічам батька і сина, [PERSON] зобов`язується у формі надіслання повідомлення на телефон [PERSON] через месенджер «Viber», «WhatsApp», «Telegram» повідомити про це. У поданому відзиві на позов [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Зазначила, що запропонований позивачем графік його побачень з дитиною суперечитиме інтересам дитини, оскільки не враховує, що малолітній [PERSON] відвідує дитячий садочок та після садочку повинен мати особистий час; йому необхідно підготуватися до сну, провести відповідні гігієнічні процедури та вже о 21:00 годині лягати спати. Вважає, що такий щільний графік спілкування позивача з дитиною буде порушувати її права на спілкування з сином. Також, вважала безпідставними вимоги позивача стосовно того, що відповідні зустрічі повинні відбуватися без її присутності. Крім того просила звернути увагу на той, факт, що позивачем не зазначається адреса, за якою будуть відбуватися відповідні зустрічі, як буде забезпечуватися харчування дитини. Також просила врахувати і ту обставину, що позивач оспорював рішення суду, яким з нього були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі частки від заробітку та намагався зменшити такий розмір аліментів до 1/10 частки заробітку. Вказане, на її думку, свідчить про небажання позивача належним чином утримувати дитину. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. Зазначили, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після розірвання вказаного шлюбу їх спільний син [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом з матір`ю відповідачем у справі. Просили врахувати, що з часу розлучення між позивачем та відповідачкою стали виникати суперечки з приводу можливості позивачу бачити і вільно спілкуватися з сином. Так, позивачка заперечувала і продовжує заперечувати його можливість вільно та без її участі спілкуватися з сином. Спроби вирішити вказане питання у позасудовий спосіб, позитивного результату не дали, оскільки відповідне рішення органу опіки та піклування відповідачкою не виконується та остання продовжила чинити йому перешкоди у побаченнях з сином за її відсутності. Також просили врахувати, що можливість особистого спілкування та проведення часу з сином є правом позивача як батька дитини, не може заперечуватися позивачкою, і таке спілкування відповідатиме інтересам самої дитини. Крім того, через доволі напружені стосунки, які фактично склалися на даний час між позивачем та відповідачкою, під час відвідування сина у присутності матері, між сторонами виникли сварки. Можливість побачень з сином позивача у відсутності відповідачки усуне такий ризик. Також, позивач має місце постійного проживання та роботи, є здоровою особою. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що жодних перешкод у спілкуванні та вихованні сина відповідачкою позивачу не чиниться і не чинилося. Запропонований позивачем графік побачень з сином не відповідає інтересам дитини, оскільки не враховує режим дня малолітньої дитини, який відвідує дитячий садочок, гуртки та повинен мати особистий час. Також, побачення позивача з сином повинні відбуватися виключно у присутності матері дитини (відповідачки у справі), оскільки позивач певний час перебував у полоні та після повернення йому було встановлено 3 групу інвалідності. Також були факти, коли після зустрічей з батьком син [PERSON] говорив, що скоро у нього буде нова мати, що свідчить про намагання позивача налаштувати дитини проти матері. Крім того, позивач створив нову сім`ю та не відомо, яке буде ставлення цієї дружини до сина [PERSON] . Також просила врахувати, що звертаючись з таким позовом та вимагаючи встановлення графіку побачень з сином, позивач в той же час не бажає належним чином приймати участі в утриманні сина, що свідчить оскарження ним рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини і намагання зменшити розмір таких аліментів. Представник органу опіки та піклування Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності з урахуванням поданого письмового висновку у справі. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона є матір`ю [PERSON] та бабусею малолітнього [PERSON] . Її донька разом з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний. Знає, що донька та [PERSON] фактично перестали проживати разом приблизно з липня 2021 року та після припинення цих стосунків [PERSON] повернулася та стала проживати разом з нею. Позивач тривалий час не бачив сина та не спілкувався з ним. Після того, як позивач повернувся у місто Хмельницький, донька не чинить перешкоди останньому у спілкуванні з сином. Рішення органу опіки та піклування щодо встановленого графіку побачень її донька виконувала. Також вказала, що позивач бажає самостійно, без присутності [PERSON] , мати побачення з [PERSON] , проти чого її донька заперечує та це є неприйнятним. Так, позивач одного разу, без погодження з [PERSON] забрав із садочка сина до себе до додому. Після цієї зустрічі онук був збуджений. Також зі слів доньки їй відомо, що позивач при дитині нецензурно висловлювався на адресу [PERSON] . Фактичні обставини встановлені судом. З 10 листопада 2019 року [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю. [PERSON] проживає окремо від дитини. [PERSON] є капітаном медичної служби, перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 12.04.2023 року на посаді ординатора хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії. Згідно довідки Центру психіатричної допомоги ТМО при МВС по Хмельницькій області про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин від 02.02.2023 року, психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання спілкування, соціальної взаємодії з дітьми відсутні. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №129 від 23.02.2023 року визначено участь [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , місце та час їх спілкування: 1.1. до 24.04.2023 року включено: щотижня у вівторок та четвер з 14:00 до 18:00 години; щотижня у суботу 11:00 до 20:00 години; у парні роки: [INFO] (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), [INFO] , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: [INFO] (день народження дитини), [INFO] (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем; 1.2 з 24.04.2023 року до повноліття дитини: щотижня у вівторок та четвер з 14:00 до 18:00 години; щомісяця у перший, третій та п`ятий тиждень з 11:00 неділі; щороку 15 днів улітку під час відпустки батька (попереджає [PERSON] за місяць до того); у парні роки: [INFO] (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), [INFO] , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: [INFO] (день народження дитини), [INFO] (день народження батька), [INFO] та [INFO] (дні народження баби та діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем. Визначено, що при зустрічах не повинні порушуватися режим дня та навчання дитини. У разі, якщо у дитини буде погіршення стану здоров`я, що може перешкоджати їх зустрічі (підтвердження довідкою лікаря), то дитина залишається з матір`ю. При виникненні непереборних обставин, що перешкоджатимуть зустрічі [PERSON] з сином, батько зобов`язувався невідкладно повідомляти [PERSON] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31.01.2023 року (справа №686/26500/22), яке було залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 06.04.2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2022 року і до повноліття дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування про порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 2024 року №923 (а.с. 89-92) слід встановити такий порядок участі батька у спілкуванні з дитиною: без присутності матері, у громадських місцях і дитячих розважальних закладах м. Хмельницького щотижня у вівторок та четвер з 17:00 до 20:00 години; щотижня у суботу з 10:00 до 18:00 години; щороку: [INFO] (день народження батька) з 15:00 до 19:00 години; святкові дні у парні роки: 07 січня, 25 грудня, Великдень за католицьким стилем з 10:00 до 19:00 години; святкові дні у непарні роки: [INFO] (день народження дитини), 01 січня Великдень за православним стилем з 10:00 до 19:00 години; з 2025 року щороку 15 днів улітку та 15 днів узимку ( [PERSON] попереджає [PERSON] за місяць до того), при цьому мати має право на відпочинок з дитиною щороку загальною тривалістю на рік до 30 днів (у ці дні попередні пункти не виконуються); у разі погіршення стану здоров`я дитини, що може перешкоджати його зустрічі з батьком (підтверджено інформацією лікаря), хлопчик залишається з мамою. При виникнення обставин, що перешкоджають зустрічам батька та сина, батько зобов`язується невідкладно повідомити матері на її телефонний номер за допомогою узгодженого заздалегідь мобільного додатка. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27вересня 1991 року (далі\~Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (пункт 1 статті 9 Конвенції про права дитини). Статтею 7 СК України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. За змістом цієї норми дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8). Відповідно до статті 11 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» (далі\~Закон №2402-ІІІ) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону №2402-ІІІ). Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Із положень статті 153 СК України слідує, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. В силу статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як передбачено статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частиною другою статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань щодо виховання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі\~ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М.С. v. Ukraine» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. При цьому ЄСПЛ зазначав, що наразі існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї проте, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення (Neulingerand Shuruk v. Switzerland, заява № 41615/07, пункт 135, ECHR 2010). ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, заява №31111/04, пункт54, ECHR, 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, пункт 100, ECHR, 16 липня 2015 року). Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на спілкування з ними та підтримання з батьками регулярних особистих стосунків. У свою чергу, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню та розвитку дитини. Право одного з батьків на спілкування з дитиною може бути обмежене тільки інтересами дитини та/або правами іншого з батьків. Зібрані докази вказують на те, що малолітній [PERSON] проживає окремо від свого батька [PERSON] . [PERSON] характеризується позитивно, офіційно працює та забезпечений постійним житлом. Позивач цікавиться життям сина, виявляє бажання спілкуватися з ним та приймати активну участь у вихованні дитини. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Отже, [PERSON] має право на спілкування з сином та участь у його вихованні без присутності будь-яких інших осіб, в тому числі матері дитини. При цьому суд зазначає, що представлені представником відповідача заключення психолога [PERSON] від 23.01.2023 року та від 17.04.2024 року, як на доказ негативного впливу позивача на розвиток та психологічний стан дитини, суд до уваги не приймає, оскільки такі висновки по суті не підписані психологом (після наданого висновку відсутній підпис особи, яка його склала). Також суд зазначає, що матеріли справи не містять підтверджень повноважень особи, яка такий висновок складала. Також є неспроможними і посилання представника відповідача на відсутність у позивача постійного місця проживання, відсутність доказів наявності належного укриття у випадку повітряних тривог, відсутність чіткого встановленого робочого графіку ( з урахуванням того, що позивач є військовими лікарем та у будь-який час може бути викликаний на роботу). При цьому суд зазначає, що позивач має постійне місце проживання, а характер його роботи сам по собі не може бути підставою для відмови у можливості приймати участь у вихованні та самостійних побаченнях з дитиною. Щодо доводів відповідача про відсутність з її сторони чинення перешкод у вільному спілкуванні з сином суд зазначає, представленими матеріали факт чинення таких перешкод знайшов своє підтвердження. Так, зокрема як при визначенні органом опіки та піклування порядку участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , відповідач [PERSON] заперечувала можливість [PERSON] мати самостійні (без участі матері) побачення з сином, що і призвело до звернення останнього до правоохоронних органів. Фактично вказане заперечення і призвело до подання позивачем такого позову. При цьому відповідач і в судовому засіданні таке право позивача не визнавала і заперечувала. Визначаючи способи участі [PERSON] у вихованні сина суд приймає до уваги ставлення батька до виконання своїх обов`язків, вік та стан здоров`я дитини, прихильність сина до [PERSON] . З огляду на викладене суд вважає за можливе визначити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] без присутності матері: -щотижня кожний вівторок та четвер з 17.00 години до 20 години, п`ятницю з 18.00 години до 18.00 години суботи; -щороку з 10.00 години 20.00 годину [INFO] (день народження [PERSON] батька); 15 днів улітку та 15 днів узимку під час відпустки [PERSON] (за попередженням за місяць до того [PERSON] ); -кожен непарний рік: [INFO] (день народження дитини), у світкові дні: з 31 грудня по 01 січня, Великдень; -кожен парний рік у святкові дні Різдво. Вказаний порядок на переконання суду буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме прав обох батьків щодо спілкування та виховання дитини. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У своєму позові позивач зазначив, що розмір понесених ним витрат на правову допомогу становить 20\~000,00 гривень. 24.01.2024 року між [PERSON] та адвокатом Возняк А.Г. укладено договір про надання правничої допомоги предметом якого є представництво інтересів [PERSON] у Хмельницькому міськрайонному суді у справі за позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Згідно 2 вказаного Договору плата за виконання адвокатом доручень Довірителя становить 20\~000,00 гривень. Згідно представленого акту виконаних робіт від 24.01.2024 року адвокатом надано наступні послуги: юридична консультація 1000,00 гривень (одна голина витраченого часу); підготовка позовної заяви 4000,00 грн. (4 години витраченого часу) та представництво інтересів [PERSON] в суді 15\~000,00 гривень. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, з матеріалів справи встановлено, що даний позов поданий адвокатом Возняк А.Г. в інтересах [PERSON] 30.01.2024 року. Отже факт надання послуг згідно складеного акту від 24.01.2024 року щодо проведеної консультації та підготовки позовної заяви підтверджений. Водночас суд звертає свою увагу на те, що після відкриття провадження у цій справі фактично інтереси позивача надавав інший адвокат Гуменюк А.П., яка по суті і приймала участь в судових засіданнях. За таких обставин підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 15\~000,00 гривень за представництво адвокатом Возняк А.Г. інтересів позивача в судових засіданнях не має. Таким чином, з огляду на критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їх розміру, співмірності та заявленого заявником розміру судових витрат, враховуючи заперечення відповідача щодо обґрунтованості та співмірності заявлених до відшкодування правових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, з 20000 грн. до 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial