Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі ТОВ «Новий Колектор») в особі представника Марченко Галини Іванівни через систему «Електронний суд» звернулось до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №04.05.2021-100001418 від 04.05.2021 у розмірі 15000 грн., судового збору в сумі 2147,20 та витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн.. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №301121-1 від 30.11.2021, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 04.05.2021-100001418 від 04.05.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] .. Між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та\~\~ [PERSON] 04.05.2021 укладено кредитний договір (оферти) №04.05.2021-100001418, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується додатково електронною квитанцією про переказ коштів та довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». В свою чергу ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Відповідно до Заявки від 04.05.2021 Кредитодавцем надано відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. з первинним строком на 14 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 5000 грн.. Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 01.11.2023 утворилась заборгованість у розмірі 15000 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5000 грн. та за відсотками 10000 грн., чим порушуються права та інтереси Позивача. Позивач набув право вимоги за кредитним договором № 04.05.2021-100001418 від 04.05.2021. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором № 04.05.2021-100001418 від 04.05.2021 у розмірі 15000 грн., а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.. Зазначена цивільна справа знаходилася в провадженні судді [PERSON] . Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.38). У зв`язку з відпусткою для догляду за дитиною судді Власової Б. В. та відповідно до рішення зборів суддів Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 16 від 18.10.2024 було проведено повторний автоматичний розподіл справи. Згідно протоколу про повторний авторозподіл, справу передано для подальшого розгляду судді Деревенському І. І.. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті (а.с.54). Представник позивача Марченко Г.І. у судове засідання не з`явилася, при написанні позовної заяви зазначила, щоб дану справу розглядали без участі представника позивача за наявними матеріалами справи (а.с.5 на звороті). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення на адресу відповідача судової кореспонденції, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.61-62, 62-64), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Окрім того, за правилами ч.11\~ст.128 ЦПК України\~відповідач викликався\~до суду\~через оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~(а.с.56,60,66). Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та\~ [PERSON] 04.05.2021 укладено кредитний договір №04.05.2021-100001418, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору (а.с.23-24). Відповідно до умов договору та заявки від 04.05.2021, [PERSON] надано кредит у розмірі 5000 грн.. Електронною квитанцією №1637829274 від 04.05.2024 підтверджено перерахування коштів сумі 5000 грн. на карту № [NUMBER] за призначенням видача по договору №04.05.2021-100001418. (а.с.22). З паспорта споживчого кредиту від 04.05.2021, підписаного [PERSON] , одноразовим ідентифікатором «U564», в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.26-27). Відповідно до довідки про розмір заборгованості зав Кредитним договором №04.05.2021-100001418 [PERSON] має заборгованість за період з 04.05.2021 по 01.11.2023 у розмірі 15000 грн., а саме: 5000 грн. тіло кредиту, 10000 грн. відсотки за користування кредитом (а.с.18). 30.11.2021 між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 301121-1, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №04.05.2021 -10001418 (а.с. 14-16). Відповідно до витягу реєстру №1 заборгованості, який являється додатком №2 до договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021 [PERSON] має перед ТОВ «Новий Колектор» заборгованість у суму 15000 грн., яка складається з тіла кредиту 5000 грн., відсотки за користування кредитом 10000 грн. (а.с.17). Всупереч умовам договору №04.05.2021 -10001418, [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 15000 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 10000 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно із ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Відповідно до ст. 512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимогами\~статті 514 ЦК України, передбачено, що \~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України,\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Новий Колектор» за кредитним договором, укладеним між\~ТОВ «Споживчий Цент» та [PERSON] .. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з\~статтею 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як передбачено частиною першою\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір №№04.05.2021 -10001418, умови якого позивач виконав повністю. Між тим, відповідач свої зобов`язання порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість згідно розрахунку позивача. Докази, що спростовували правильність розрахунків позивача матеріали справи не містять. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність порушення відповідачем грошових зобов`язання та розміру заборгованості, яка нічим не спростована, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2147,20 грн.. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. На підтвердження понесених витрат позивачем надано Договір №021023-1 про надання правової допомоги від 02.10.2023, укладений між ТОВ «Новий Колектор» та адвокатом Марченко Галиною Іванівною» (а.с.20-21); Звіт про виконану роботу відповідно до Договору №021023-1 про надання правничої допомоги від 02.10.2023 складеним 10.11.2023 (а.с.25); платіжну інструкцію № 494 від 08.11.2023, відповідно до якої ТОВ «Новий Колектор» перерахувало адвокату Марченко Г.І. 4000 грн. за надання правничої допомоги згідно договору №021023-12 від 02.10.2023 (а.с.31). Позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч.3\~статті 137 ЦПК України,\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. \~ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц\~вказав, що\~під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц\~також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: аналіз документів, підготовку позовної заяви. Крім того, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн., який є очевидно завищеним. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у спірному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт. На підставі викладеного та

Outcome: partial