Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Герасимова Тетяна Ігорівна, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.02.2021 між позивачем [PERSON] , як позикодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрований в реєстрі за №207. Відповідно до умов вказаного договору позивач передала у власність відповідачеві грошові кошти в розмірі 221208,77 грн, що в еквіваленті складає 7920,00 доларів США по курсу НБУ станом на 23.02.2021 (100 доларів США = 2793,04 гривень), які відповідач зобов`язався повернути позикодавцю повністю у строк до 23.10.2021 включно. Відповідно до п.1, п.3 договору відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити суму позики/частини позики в гривнях, еквівалент якої зазначений в доларах США по курсу НБУ на день повернення коштів, але не нижче курсу на день укладання договору. Також п.6 договору передбачена можливість стягнення позивачем з відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне повернення суми позики в розмірі 1 % за кожен день прострочки виконання зобов`язань. Позивач умови договору виконав, відповідач не виконав свої зобов`язання та не здійснив повернення позики. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , грошову позику в сумі 7920,00 (сім тисяч дев`ятсот двадцять) доларів США, що в гривньовому еквіваленті станом на 30.09.2024 за курсом НБУ складає 326037,89 грн, 3 % річних в сумі 28787 (двадцять вісім тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок та пеню в сумі 407547 (чотириста сім тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 36 (тридцять шість) копійок, а також стягнути судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 7623 (сім тисяч шістсот двадцять три гривні 73 (сімдесят три) копійки та витрати на правову допомогу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Герасимова Т.І., позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128\~ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи те, що представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 23.02.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрований в реєстрі за №207. Відповідно до умов вказаного договору позивач передала у власність відповідачеві грошові кошти в розмірі 221208,77 грн, що в еквіваленті складає 7920,00 доларів США по курсу НБУ станом на 23.02.2021 (100 доларів США = 2793,04 гривень), терміном по 23.10.2021 включно (а.с.23-24). Із копії договору застави від 23.02.2021 встановлено, що 23.02.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір застави, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрований в реєстрі за №208. Вказаним договором забезпечується виконання зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] , що випливають із договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. за №207. Предметом застави є автомобіль вантажний, спеціалізований вантажний спеціалізований фургон малотоннажний В, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] , марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, 2005 року випуску (а.с.20-21). Із копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №71011289 від 23.02.2021 встановлено, що автомобіль вантажний, спеціалізований вантажний спеціалізований фургон малотоннажний В, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] , марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, 2005 року випуску, є під заставою на підставі договору застави, серія та номер: 208, виданий 23.02.2021 [PERSON] (а.с.22). Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 221208 гривень 77 копійок, що в еквіваленті складає 7920 доларів США із зазначенням строку їх повернення 23 жовтня 2021 року включно, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кошти, однак, свої зобов`язання не виконав. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконував свої зобов`язання за вказаним договором позики від 23.02.2021. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на наведене, враховуючи, що строк повернення коштів завершився 23 жовтня 2021 року, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача позичених останньому коштів у розмірі 221208 гривень 77 копійок, що в еквіваленті складає 7920 доларів США. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних у сумі 28787 гривень 25 копійок, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач на вимогу позивача, як це обумовлено у договорі позики суму боргу не повернув, а тому відповідно до ст.625 ЦК України повинен сплатити позивачу 3 % річних. Так, за період з 23.10.2021 до 31.12.2023 та за період з 01.01.2024 до 01.10.2024 позивачем проведено розрахунок 3% річних за невиконання грошового зобов`язання та їх загальний розмір становить 520,77 доларів США (7920,00 х 3 % 800 : 365 : 100 = 520,44) та 178,52 доларів США (7920,00 х 3 % х 275 : 366 : 100 = 178,52). Всього 3 % річних становить 699,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 30.09.2024 на курсом НБУ складає 28787,25 грн. Однак, суд не погоджується із наведеним в позовній заяві розрахунком заборгованості 3% річних за невиконання грошового зобов`язання виходячи із наступного. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц дійшла висновку, що під час розрахунку 3% річних має застосовуватися прострочена сума, визначена в договорі, а не її еквівалент у національній валюті. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Крім цього, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року. Тобто, з урахуванням викладеного нарахування процентів, визначених ст.625 ЦК України, можливе лише до 23 лютого 2022 року. Позивач, нараховуючи 3% річних за період з 23.10.2021 до 31.12.2023 та за період з 01.01.2024 до 01.10.2024, на вказані положення закону не звернула увагу та не врахувала їх при зверненні до суду. Крім цього, суд вважає, що обрахування суми 3% річних має здійснюватися із 24.10.2021, а не з 23.10.2021 як це зробив позивач, оскільки відповідно п.1 договору відповідач мав право повернути суму грошової позики до 23.10.2021 включно, а тому, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за період з 24.10.2021 по 23.02.2022. Розрахунок 3% річних, згідно зі ст.625 ЦК України розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка (%)] / 100% х [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з 24 жовтня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 69 днів. [Проценти] = 7920,00 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 69 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 44,92 доларів США. Період розрахунку: з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року становить 54 дні. [Проценти] = 7920,00 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 35,15 доларів США. Всього сума нарахованих трьох процентів річних за період з 24.10.2021 по 23.02.2022 становить 80,07 доларів США, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині суд вважає відмовити у зв`язку із недоведеністю. \~ \~ \~ \~Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 407547,36 грн, суд виходить з того, що за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до п.6 Договору позики від 23.02.2021 якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики в строки, обумовлені цим Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Позикодавця штраф в розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення. Сплата Позичальником штрафу не звільняє його від обов`язку сплатити заборгованість в повному обсязі. Враховуючи, що відповідно п.1 Договору позики від 23.02.2021 відповідач мав право повернути суму грошової позики до 23.10.2021 включно, тому нарахування пені слід проводити з 24.10.2021 по 23.02.2022 (7920,00 [Сума боргу] х [Процентна ставка (%)] х 123 [Кількість днів] / 100 % = 9741,60 доларів США). Зважаючи на викладене, вимогу позивача про стягнення із відповідача штрафних санкцій (пені) слід задовольнити частково та стягнути із відповідча пеню в розмірі 9741,60 доларів США. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 7920 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 30.09.2024 складає 326037,89 грн., а також 3 % річних та пеню в гривневому еквіваленті, проте, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Відтак, суд зазначає, що посилання на грошовий еквівалент суми боргу, трьох процентів річних та пені, які підлягають стягненню у гривні є зайвим, оскільки зазначення судом двох грошових сум, які необхідно стягнути з відповідача, може внести двозначність у розуміння суті обов`язку боржника. З урахуванням наведеного, пред`явлений позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики у сумі 7920,00 доларів США, 3% процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 80,07 доларів США та пеню в сумі 9741,60 доларів США. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд слід відмовити у зв`язку їх безпідставністю. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені платіжною інструкцією №6ІВІ-К093-ТZ81-IAJV від 07.10.2024, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 7303,61 грн., розрахованої за правилами простої математичної пропорції. На підставі викладеного та

Outcome: partial