Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON] . До складу спадкового майна після його смерті входило, зокрема, право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності колишнього КСП "Україна" с. Конищів колишнього Мурованокуриловецького (тепер - Могилів-Подільського) району Вінницької області, який прийняв, але не оформив спадщину після смерті своєї матері (бабусі позивача) [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину після [PERSON] позивач прийняла, однак не може оформити в нотаріальній конторі своє спадкове право на земельний пай, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. З відповідним позовом 10 грудня 2024 року позивач звернулась до суду. Ухвалою від 11 грудня 2024 року (а.с. 26) відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 27 грудня 2024 року. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву (а.с. 52), у якій позов [PERSON] визнала і просила справу розглянути без участі представника Мурованокуриловецької селищної ради. Позивач підтримала свій позов у заявленому об`ємі. З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності представника відповідача на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Позивач суду пояснила: Її батько [PERSON] помер [INFO] , залишивши заповіт на її користь та користь її рідної сестри [PERSON] . Остання не претендувала на спадщину, не прийняла її. Вона ж оформила після смерті батька спадкові права а заповітом, зокрема, на житловий будинок і відповідну земельну ділянку для його обслуговування. Від орендарів у 2024 році вона дізналася, що її батько прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] у вигляді земельного паю, але не оформив у нотаріуса. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на земельний пай, що належав бабусі, вона дізналася, що [PERSON] залишила заповіт на своїх внуків - дітей дочки (рідної сестри батька позивача). Однак, вона сама ніколи не була знайома з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Уже тепер їй розповіли, що коли померла мати цих осіб, їх батько (він проживав окремо) забрав їх до себе, але ніхто не знає, куди. Представник позивача додатково пояснила, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] на підставі ст. 549 ЦК УРСР. Матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] беззаперечно доводиться, що єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, є [PERSON] . Оскільки правовстановлюючий документ та спадкове право - земельну частку (пай) - втрачено, позивач вимушена в судовому порядку захищати свої спадкові права на таку спадщину. Розглянувши справу, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об`єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. [INFO] в с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 14). Довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку державного кадастрового реєстратора № Ш-030/25-24 від 12 червня 2024 року (а.с. 12), доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило, зокрема, право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Україна» с. Конищів площею 2,23 умовних кадастрових гектара. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77517008 від 02.07.2024 (а.с. 20), спадкодавець [PERSON] по своїй смерті залишила заповіт. З тексту позовної заяви та тексту заповіту (ксерокопія на а.с. 14) слідує, що [PERSON] залишила заповіт на невідомих осіб - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які до нотаріальної контори, з метою оформлення спадкових прав, не звертались, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77517022 від 02.07.2024, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77517008 від 02.07.2024 (а.с. 19, 20). Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР). Статтею 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця) визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 6), довідкою старости Конищівського старостинського округу № 492 від 06.11.2024 (а.с. 10) доведено право [PERSON] спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом після смерті [PERSON] як її сина. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Відповідно до довідки старости Конищівського старостинського округу № 492 від 06 листопада 2024 року (а.с. 10), спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном., а саме взяв на зберігання особисті речі та речі домашнього вжитку. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] в смт Муровані Курилівці Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON] помер (а.с. 5). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 06 липня 2016 року склав заповіт, яким усе своє майно заповів [PERSON] і [PERSON] (а.с. 43). Вказаний вище заповіт є чинний, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77517083 від 02.07.2024 (а.с. 16-17). Свідоцтвом про народження (копія а.с. 7), свідоцтвом про укладення шлюбу (копія а.с. 8) стверджується, що [PERSON] є донькою [PERSON] . Довідкою Мурованокуриловецької селищної ради (копія а.с. 11) стверджується, що на день смерті спадкодавця з ним були зареєстровані та проживали наступні особи: [PERSON] - 1954 р.н., [PERSON] - 1972 р.н., [PERSON] - 1970 р.н., [PERSON] - 1994 р.н., [PERSON] - 2014 р.н. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини(ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Із матеріалів спадкової справи, заведеної у Мурованокуриловецькій державній нотаріальній конторі 13 грудня 2018 року за № 172/2018 (витяг а.с. 34-51), вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише спадкоємець за заповітом [PERSON] та частково оформила (а.с. 44, 47, 49 ), а інший спадкоємець за заповітом до нотаріуса не зверталася. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, з 16 серпня 2018 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності колишнього КСП "Україна" с. Конищів колишнього Мурованокуриловецького (тепер - Могилів-Подільського) району Вінницької області. Отже, у цій справі позивач довела факт смерті спадкодавця [PERSON] , склад спадщини, своє право спадкувати за заповітом та факт прийняття спадщини. З оголошення в газеті «Наше Придністров`я» № 4 від 29 травня 2024 року (а.с. 9) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, з цієї причини нотаріус не може оформити спадкові права позивача, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 146/02-31 від 02 липня 2024 (а.с. 15), а тому позивач не може захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд.

Outcome: approved