Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 07.12.2020 [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Ящук Леонід Адамович, звернувся до Богуславського районного суду Київської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України та стягнути на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження №12020115090000085\~ від 22.09.2020, яке перебувало у провадженні сектору дізнання Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ Національної поліції в Київській області, внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури, а\~ саме внаслідок незаконного вилучення 22.09.2020 в нього 22 мішків з качанами кукурудзи та необґрунтованого накладення на них арешту він та його сім`я, яка складається із семи осіб, з яких чотири - неповнолітні діти, були поставлені в скрутне матеріальне становище, оскільки були позбавлені кормів для утримання домашньої живності (великої рогатої худоби, птиці), а тому позивач зазначає, що він був вимушений витрачати час і кошти для придбання таких кормів, що призвело до погіршення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, тому просить відшкодувати йому моральну шкоду, завдану такими діями. Крім того, зазначене незаконне накладення арешту на майно призвело до погіршення відносин з оточуючими людьми, які стали сприймати його, як особу, яка схильна до крадіжок чужого майна, а тому позивач вимушений був протягом місяця доводити, в тому числі і в судовому порядку, що вилучені у нього качани кукурудзи є його власністю, були вирощені ним особисто і до них потерпілий у кримінальному провадженні [PERSON] жодного відношення не має. З оглядом на це, для відновлення стану його душевного спокою, він оцінив завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень і вважав, що такий розмір моральної шкоди є співрозмірним, поміркованим та реальним, а також таким, що відповідає характеру та ступеню перенесених ним моральних (немайнових) страждань і повинен бути відшкодований відповідачами у повному розмірі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020, головуючим суддею у справі визначено суддю Кіхтенка С.О. Останнім справа по суті не розглянута (а.с. 20). Згідно розпорядження керівника апарату Богуславського районного суду Київської області № 123 від 25.06.2024 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Засад використання автоматизованої системи документообігу Богуславського районного суду Київської області та рішення зборів суддів Богуславського районного суду Київської області від 19.06.2024 № 9, у зв`язку із припиненням трудових відносин судді Кіхтенка С.О. (звільнення судді Богуславського районного суду Київської області Кіхтенка Сергія Олександровича на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України), здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи (а.с. 27). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024, головуючим суддею визначено суддю Романенко К.С. (а.с. 28). Ухвалою від 07.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 29-30). 24.10.2024 представником відповідача Головне управління Національної поліції в Київській області Оверчук О.М. було подано відзив на позов у якому вказано, що позовні вимоги позивача є безпідставними, обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог ним не доведено, а тому такі не підлягають до задоволення. На підтвердження заперечень зазначив наступне. Так, позивач просить стягнути з Державного бюджету України на його користь 10 000 грн. грошової компенсації у зв`язку з незаконним вилученням 22 мішків з качанами кукурудзи на які в подальшому було необґрунтовано накладено арешт ухвалою слідчого судді Богуславського районного суду від 25.09.2020, в зв`язку з чим позивач та його сім`я були зазнали скрутного матеріального становища, оскільки були позбавлені кормів для утримання домашнього хазяйства (великої рогатої худоби, птиці). Підставою для відшкодування моральної шкоди позивачем у позові зазначено протиправну бездіяльність правоохоронних органів та незаконність прийнятих рішень, які за його\~ переконанням, підтверджено ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №12020115090000085 від 22.09.2020. Позивач зазначає, що ситуація, яка склалася змінила його звичний життєвий розпорядок, його психологічний стан погіршився. При цьому, представник відповідача зауважила, що відповідно до чинного законодавства, той хто претендує на відшкодування моральної шкоди, має довести порушення його прав, наявність моральної шкоди, завданої таким порушенням та наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими обставинами. Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Враховуючи обставини справи, позивачем не надано належних доказів на підтвердження заподіяння йому шкоди відповідачами, не доведено наявність елементів складу цивільно-правової відповідальності щодо заподіяння моральної шкоди, як і самого факту моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів, не наведено обґрунтований розрахунок визначеного ним розміру моральної шкоди, що відповідно до ст. 81 ЦПК є його процесуальним обов`язком. Враховуючи викладене, просить відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 40-49). 25.10.2024 від представника третьої особи - заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабця І.Н. засобом поштового зв`язку надійшли до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що вони не погоджуються із позовними вимогами [PERSON] , з огляду на те, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до\~ кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Натомість, вказана норма цивільного законодавства не підлягає застосуванню у даних правовідносинах. Крім того, зауважили, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження протиправності поведінки органів досудового розслідування, прокуратури у ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження. Навпаки, в ході досудового розслідування кримінального провадження №12020115090000085 органи прокуратури діяли згідно вимог Кримінального процесуального кодексу України, оскільки будь-які рішення чи дії Київської обласної прокуратури щодо [PERSON] незаконними в судовому порядку не визнавались і навіть не оскаржувались учасниками кримінального провадження, а ухвалення слідчим суддею рішення про скасування арешту майна у кримінальному провадженні не може безумовно свідчити про незаконність дій органів прокуратури, які відповідали вимогам, передбаченим нормами ст.ст. 9, 11, 12, 132, 177, 178 КПК України. Вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу є похідними вимогами, відповідно до задоволення не підлягають (а.с. 50-71). 29.10.2024 від відповідача Державної казначейської служби України в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі враховуючи наступне. Державна казначейська служба України, не є належним відповідачем у справі, жодних прав та інтересів позивача не порушували, не вступали у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдали (до того ж сам позивач не вказує на відповідача як на порушника своїх прав). Відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, й обов`язкових висновків Конституційного суду України відповідач не повинен нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок дій, зокрема інших державних органів. Позивачем в своїх обґрунтуваннях та доводах, що наведені в позовній заяві, щодо відшкодування моральної шкоди, не доведено факту заподіяння моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенню стану здоров`я та його причино наслідковий зв`язок. Разом з тим, в матеріалах справі відсутні жодні докази, яку підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу (а.с. 72-118). Також, 29.10.2024 від відповідача - Державної казначейської служби України в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання, в якому представник пропонує позивачу визначити належних відповідачів (співвідповідачів) по даній справі в особі Київської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Київській області (а.с. 119-151). Згідно ухвали суду від 06.11.2024 було залучено до участі у справі в якості співвідповідача: Київську обласну прокуратуру (ЄДРПОУ 02909996, адреса: 01601,\~ м. Київ, бульвар Лесі Українки, № 27/2) та Головне управління Національної поліції в Київській області (ЄДРПОУ 40108616, адреса: 01601,\~ м. Київ, вул. Володимирська, № 15) (а.с.152-153). 08.11.2024 представник позивача [PERSON] - адвокат Ящук Л.А. надав суду заяву про підтримання поданого ним 20.10.2023 до Богуславського районного суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів: Київську обласну прокуратуру та Головне управління національної поліції в Київській області (а.с.154). 04.12.2024 від відповідача Київська обласна прокуратура, в особі заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабця І.Н. до суду надійшов засобами поштового зв`язку відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач вказані вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Доводи позивача про те, що незаконність дій органів досудового розслідування та прокуратури визначається ухвалою слідчого судді про скасування арешту майна, є помилковими та спростовується вимогами чинного законодавства та релевантною практикою Європейського суду з прав людини. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження протиправності поведінки органів досудового розслідування, прокуратури у ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження. З урахування викладеного, за відсутності факту незаконності дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 1, 2 ст. 1176 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (а.с.165-181). Ухвалою суду від 06.12.2024 в справі №358/1453/20 за позовом [PERSON] \~ про відшкодування моральної шкоди, продовжено строк судового провадження до 06 січня 2025 року (а.с.184). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так судом встановлено, що у провадженні сектору дізнання Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ Національної поліції в Київській області перебували матеріали досудового розслідування, відомості про яке винесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020115090000085 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК У країни. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2020 до Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області надійшло повідомлення [PERSON] про те, що 22.09.2020 близько 20 год 06 хв невстановлена особа із його земляної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] , таємно викрала мішок кукурудзи, чим спричинила потерпілому майнову шкоду. За вищевказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020115090000085 від 22.09.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування. 22.09.2020 в порядку ст. 237 та ч. 3 ст. 214 КПК України дізнавачем СД Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області Корбутом О.В. здійснено огляд місця події, а саме за адресою: [ADDRESS] на городі на відстані близько 500 метрів від будинку [ADDRESS] де виявлено та вилучено 1 мішок з кукурудзою в кількості 107 качанів. 22.09.2020 в порядку ст. 237 та ч. 3 ст. 214 КПК України дізнавачем СД Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області Корбутом О.В. здійснено огляд місця події, а саме за адресою: [ADDRESS] на підставі добровільної видачі громадянина [PERSON] вилучено 22 мішки з качанами кукурудзи. При детальному огляді даних 22 мішків встановлено, що вони являються різних розмірів та ваги дані 22 мішки з качанами кукурудзи опечатано паперовими бірками з підписами понятих, учасників та дізнавача. Дане майно вилучене до Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області. Ухвалою слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 25.09.2020 задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 12020115090000085, накладено арешт на вилучений 22.09.2020 в ході проведення огляду за адресою: [ADDRESS] на городі на відстані близько 500 метрів від будинку № 77, 1 (один) мішок з кукурудзою в кількості 107 качанів та на вилучені 22.09.2020 в ході проведення огляду за адресою: [ADDRESS] з качанами кукурудзи (а.с. 7-8). Ухвалою слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 27.10.2020 задоволено клопотання [PERSON] про скасування арешту майна, скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 25.09.2020, в рамках кримінального провадження № 12020115090000085 від 22.09.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на вилучені 22.09.2020 в ході проведення огляду місця події за адресою: [ADDRESS] з качанами кукурудзи (а.с. 9-11). На виконання ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 27.10.2020 [PERSON] 02 листопада 2020 року співробітниками поліції повернуті вилучені 22 (двадцять два) мішки з качанами кукурудзи, які 22.09.2020 він добровільно видав. Вказане підтверджується розпискою [PERSON] від 02.11.2020 (а.с. 62). Крім того, у вказаній розписці [PERSON] зазначає, що претензій морального та матеріального характеру з даного приводу та з приводу належного зберігання вказаного майна він ні до кого немає. Згідно довідки Саварської сільської ради Богуславського району Київської області від 05.10.2020 за №253, позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Актом обстеження, складеним 27.09.2020 депутатом Саварської сільської ради Насіковським В.С., підтверджується, що по [ADDRESS] \~ [PERSON] , обробляється земельна ділянка, на якій була посіяна кукурудза, площею 15 соток, та на час огляду початки кукурудзи зібрані (а.с. 13). Згідно довідки Саварської сільської ради Богуславського району Київської області від 10.11.2020 за №287, [PERSON] утримує в своєму господарстві: корову, курі 45шт., качки 30 шт. Земельної ділянки (паю) на території Саварської сільської ради немає (а.с.14). Вирішуючи заявлені вимоги суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свобод чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. Разом з тим, всупереч зазначеним вище вимогам позивачем не доведено, що саме внаслідок незаконних дій органів досудового слідства та прокуратури було завдано позивачу майнової шкоди, заподіяно моральну шкоду внаслідок винесення органом досудового розслідування процесуальних рішень, вчинення дій чи бездіяльності, а скасування судом процесуальних рішень слідчого та прокурора, зобов`язання слідчим суддею слідчого та/або прокурора вчинити певні дії саме по собі не свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди як підстави для її відшкодування. Крім того, [PERSON] \~ не надав доказів спричинення йому душевних страждань винесеними\~ процесуальними рішеннями, вчинення дій чи бездіяльності, наявності причинно-наслідкового зв`язку між порушенням його права та наслідками, які спричинило це порушення. При цьому сам факт винесення слідчим суддею ухвали про скасування арешту майна, та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні, не тягне безумовний наслідок цивільно-правового характеру і саме по собі не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральну шкоду. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлено зазначену позивачем ухвалу слідчого судді, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій слідчого чи прокурора і притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19. До подібних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 13 січня 2020 року у справі № 227/2572/19, від 17 січня 2020 року у справі № 638/11414/18, від 04 березня 2020 року у справі № 639/1803/18, від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19; від 20 травня 2020 року у справі № 337/3375/17. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не надано належних доказів на підтвердження обсягу моральних страждань, яких він зазнав, у зв`язку з діями органів досудового розслідування та прокуратури в цілому та стосовно характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, факту заподіяння йому майнової шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування, не доведено моральних страждань чи втрат немайнового характеру, спричинених неправомірними діями з боку відповідачів, а отже, і заподіяння моральної шкоди. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення за безпідставністю та не доведеністю по суті, а тому у задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями службової (посадової) особи органу державної влади. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи, що суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Outcome: dismissed