Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

У травні 2024 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»), в особі представника Миц І.В. (довіреність а.с.6), звернулось з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в порядку суброгації у розмірі 15 599,47 грн, стягнути судовий збір. Позовні вимоги обґрунтувань тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № FА-00128188, предметом якого є страхування транспортного засобу (далі - ТЗ) «Тоуоtа Саmrу», державний номерний знак (далі - д.н.з.) [NUMBER] . Зазначається, що 18 травня 2021 року о 16 год 24 хв по вул.Васильківській, б. 20 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ «Тоуоtа Саmrу», д.н.з. [NUMBER] , та ТЗ «Chevrolet Niva», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі № 752/14033/21 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП було пошкоджено ТЗ «Тоуоtа Саmrу», д.н.з. [NUMBER] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» згідно полісу № 203135132. ПАТ «СК «УСГ» виплатило страхове відшкодування за полісом у розмірі 74 225,17 грн, що підтверджено платіжним дорученням № 18447 від 14 липня 2021 року. Розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 89 824,64 грн, при цьому за полісом № 203135132 покрито частину шкоди на суму 74 225,17 грн, а тому залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, становить 15 599,47 грн. Вказується, що також понесені витрати за подання позову в сумі 3 028,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача (а.с.53) направлялась ухвала про відкриття провадження у справі, яка двічі повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням строку зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06 січня 2021 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FА-00128188, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), з розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобіля марки «Тоуоtа Саmrу», д.н.з. [NUMBER] (а.с.8-18, Додаток № 1 п.20 а.с.19-23). Власником ТЗ «Тоуоtа Саmrу», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , є АТ КБ «ПриватБанк», дата реєстрації 15 січня 2020 року (а.с.24,25). Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року (справа № 752/14033/21) встановлено, що 18 травня 2021 року о 16 год 24 хв водій [PERSON] , керуючи ТЗ «Chevrolet Niva», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Васильківській, б.20, у порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з ТЗ «Тоуоtа Саmrу», далі д.н.з. [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Судом водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено штраф у розмірі 850,00 грн. (а.с.7). У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Chevrolet Niva», д.н.з. [NUMBER] , а саме відповідача, як винуватця ДТП, була застрахована відповідно до полісу № 203135132 у ПАТ «СГ «УСГ» (а.с.43). 18 травня 2021 року представник страхувальника АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про настання події ДТП (а.с.28, 29). 20 травня 2021 року ПрАТ «СГ «ТАС» проведено огляд транспортного засобу «Тоуоtа Саmrу», далі д.н.з. [NUMBER] , та складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.36). 26 травня 2021 року ПрАТ «СГ «ТАС» склало страховий акт № 14884/01/921 про виплату страхового відшкодування страхувальнику АТ КБ «Приват Банк» в сумі 89 824,64 грн (а.с.40,41). ПАТ «СК «УСГ» виплатило ПрАТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування за полісом № ЕР- 203135132 у розмірі 74 225,17 грн, що підтверджено платіжним дорученням № 18447 від 14 липня 2021 року (а.с.42). ТОВ «Автосаміт ЛДТ» надало платнику АТ КБ «Приват Банк» рахунок-фактуру № 0000010705 від 22 травня 2021 року, де вказується - страхова компанія ПрАТ «СГ «ТАС», атво - «Тоуоtа Саmrу», д.н.з. [NUMBER] , на загальну суму 89 824,64 грн (а.с.30). 28 травня 2021 року ПрАТ «СГ «ТАС» на виконання договору № FА-00128188 від 06 січня 2021 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Автосаміт ЛДТ» у розмірі 89 824,64 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 186004 (а.с.38,39). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до статті 22 Закону Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу (ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц в аналогічних правовідносинах зроблено висновок про те, що за вимогами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Виходячи з матеріалів справи, позивачем ПрАТ «СГ «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 89 824,64 грн, проте за полісом № 203135132 ПАТ «СК «УСГ» відшкодовано лише 74 225,17 грн. Отже, сума виплати страхового відшкодування, яку повинен компенсувати відповідач позивачу, складає 15 599,47 грн (89 824,64-74 225,17). Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ПрАТ «СГ «ТАС», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, що підтверджено документально підтверджено (а.с.51). Враховуючи наведене та

Outcome: approved