Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Діджи фінанс», адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, код ЄДРПОУ 42649746 (далі позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 02 липня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 647000. Власноручним підписанням договору [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит» в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та зобов`язалася виконувати їх умови. Після укладення вказаного договору відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000,00 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 28 серпня 2023 року згідно умов договору факторингу № 2808-23 ТОВ «Слон Кредит» відступлено право вимоги за кредитним договором № 647000 від 02 липня 2021 року на користь ТОВ «Діджи фінанс», а відповідно останнє набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Діджи фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 54504,95 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 19615,12 грн.; - заборгованість за відсотками становить 34889,83 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами та пенею становить 0 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 647000 від 02 липня 2021 року у розмірі 54504,95 грн. та понесені судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання, призначене на 23 вересня 2024 року відповідач [PERSON] та її представник Берест О.М. не з`явилися, від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою підготовки до цивільного процесу. У зв`язку із цим розгляд справи було відкладено. У судове засідання, призначене на 24 жовтня 2024 року відповідач [PERSON] та її представник Берест О.М. не з`явилися, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направили, причини неявки суду не повідомили. У судове засідання, призначене на 21 листопада 2024 року відповідач [PERSON] та її представник Берест О.М. не з`явилися, від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на санаторно-курортному лікуванні. У судове засідання, призначене на 15 січня 2025 року відповідач [PERSON] та її представник Берест О.М. не з`явилися, від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки адвокат Берест О.М. зайнятий в інших процесах у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області та у Дніпровському апеляційному суді. Вказану поведінку сторони відповідача суд оцінює як таку, що спрямована на затягування строків розгляду справи. Так, заявляючи клопотання про відкладення судових засідань, призначених на 21 листопада 2024 року та на 15 січня 2025 року, представник відповідача Берест О.М. не надав суду жодних доказів у підтвердження поважності причин неявки у судове засідання. Крім цього, причиною відкладення судового засідання, призначеного на 15 січня 2025 року, представник відповідача Берест О.М. вказує зайнятість в інших процесах у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області та у Дніпровському апеляційному суді. Як вбачається із відомостей веб-сайту «Судова влада» адвокат Берест О.М. 15 січня 2025 року приймає участь у судових засіданнях у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області, які призначені на 09:00 год. та 10:00 год., в той час як розгляд даної справи призначено на 12:00 год. цього дня. Крім цього, інформація про участь адвоката Береста О.М. у будь яких судових процесах 15 січня 2025 року у Дніпровському апеляційному суді на веб-сайті «Судова влада» відсутня. Так, суд звертає увагу, що сторона відповідача була належним чином проінформована про наявність судового провадження з 31 серпня 2024 року, проте станом на момент розгляду справи останніми не було подано до суді ні відзиву на позовну заяву, ні жодних заперечень та клопотань. Таким чином, суд приходить до висновку, про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] та її представника Береста О.М. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Положеннями\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 02 липня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 647000. Відповідно до умов п. 1.2. Договору, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором, на строк 1096 днів з кінцевим терміном повернення 02 липня 2024 року (п. 1.4. Договору) в сумі 25000,00 грн. (п. 1.3. Договору), тип процентної ставки\~фіксована. Пунктом 1.5. Договору передбачено, що процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду встановлення. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 187,74 % річних (п. 1.7. Договору); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 75151,04 грн (п. 1.8. Договору). Згідно п. 2.1 вказаного Договору, кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20000,00 грн. на картковий рахунок позичальника. Відповідно до п.п. 3 п. 4.1 зазначеного Договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Згідно п.п. 4 п. 4.1 вказаного Договору, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав та сплати процентів у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. До договору додано паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти; анкету\~заяву на кредит; таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які особисто підписані сторонами. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено платіжним дорученням № 5751 від 02 липня 2021 року. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не спростовано відповідачем, заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 647000 від 02 липня 2021 року становить 54504,95 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 19615,12 грн.; - заборгованість за відсотками становить 34889,83 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами та пенею становить 0 грн. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 28 серпня 2023 року між ТОВ «Діджи фінанс» (Фактор) та ТОВ «Слон Кредит» (Клієнт) укладено договір відступлення прав вимоги № 2808-23. Згідно п. 2.1 вказаного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.4.1 зазначеного договору, права вимоги переходять від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку №1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 договору. Відповідно до платіжної інструкції № 4565 від 28 серпня 2023 року ТОВ «Діджи фінанс» перераховано на рахунок ТОВ «Слон Кредит» 1648712,45 грн. оплати згідно договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року. Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 647000 від 02 липня 2021 року у загальній сумі 54504,95 грн., з яких: 19615,12 грн. сума заборгованості за тілом; 34889,83 грн. сума заборгованості за відсотками. Отже, судом встановлено, що відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за умовами кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а право вимоги до відповідача за таким договором перейшло від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Діджи фінанс». Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). За таких обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Жодних клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу стороною відповідача заявлено не було. Даний позов майнового характеру задоволено у повному обсязі, а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved