Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

30.10.2024 адвокат Савченко І. В. в інтересах [PERSON] подала до Комінтернівського районного суду м. Харкова через систему "Електронний суд" позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 110, а також просила залишити судові витрати за позивачем. На обґрунтування\~позову зазначено,\~що сторони перебувають у шлюбі з 22.08.2009, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з 2023 року через різні погляди на життя. На цей час проживають окремо. Спору про визначення місця проживання дитини немає. На цей час збереження сім`ї є неможливим. 01.11.2024 Комінтернівським районним судом м. Харкова отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру № 881463, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 16). Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 справу за підсудністю передано до Зміївського районного суду Харківської області. 25.11.2024 справа надійшла до Зміївського районного суду Харківської області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.11.2024 позовну заяву про розірвання шлюбу, залишено без руху. 05.12.2024 представник позивача Савченко І. В. через систему "Електронний суд"\~надіслала доказ надсилання іншому учаснику справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.12.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду на 27.12.2024 у порядку спрощеного позовного провадження. 27.12.2024 належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Савченко І. В. надіслала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяви, в яких зазначив, що зі змістом позову ознайомлений, заперечень не має. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними свідоцтва\~про шлюб\~Серія [NUMBER] ,\~свідоцтва про\~народження Серія\~ [NUMBER] ,\~свідоцтва про\~народження Серія\~ [NUMBER] \~підтверджується,\~що сторони\~перебувають у\~шлюбі з\~22.08.2009,\~мають сина\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(повнолітня) (а. с. 8, 14). З копії паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5). Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру (відповідь № 881463 від 01.11.2024) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна та визначення місця проживання малолітньої дитини між сторонами у цій справі немає. За таких обставин, оскільки представник позивача у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а\~відповідач відзив проти позовної заяви не надав, заперечень проти позову не мав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки представник позивача не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved