Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

06 листопада 2024 року з Новозаводського районного суду м. Чернігова до Варвинського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в суді. Донька перебуває на її утриманні. [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Донька потребує харчування, одягу, коштів на лікування, має необхідність відвідувати гуртки. Вона сама не може забезпечити дитину всім необхідним. Оскільки обов`язок з утримання дітей покладається на обох батьків, просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року прийнято цивільну справу до свого провадження та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 09 грудня 2024 року. 05 грудня 2024 року надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву (а.с. 40-49), в якому відповідач вказує, що позовні вимоги позивача визнає частково, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн на місяць. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивач ніколи не працювала та жила за його рахунок. У 2022 році він почав службу в ЗСУ і віддав [PERSON] свою банківську картку. Дружина знімала з картки по 100 000,00 грн на місяць, не доглядала за дитиною, залишала доньку на його батьків, спілкувалася з колишніми хлопцями. Його батько возив онучку в дитячий садок, а його мати годувала [PERSON] , прала її речі, гралася з нею, читала казки. 19 травня 2024 року позивач [PERSON] зняла з його картки останні 200 000,00 грн та виїхала з дитиною до міста Чернігова. Після цього не дозволяє йому спілкуватися з донькою ні по телефону, ні по відеозв`язку, а лише вимагає грошей. Рішенням суду від 17 вересня 2024 року їхній шлюб розірвано. Його батьки їздять до онучки, передають гроші, подарунки та смаколики. За таких обставин він має підстави вважати, що позивач буде витрачати аліменти не на дитину, а на свої потреби. Просить для перерахування аліментів на утримання доньки [PERSON] зобов`язати позивача [PERSON] надати йому банківський рахунок, відкритий на ім`я доньки, а судовий збір поділити навпіл та стягнути з нього та позивача по 50 відсотків. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 03 січня 2025 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, відповідно до якого позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 37-38). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі через стан здоров`я (а.с. 52). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що від шлюбу у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2024 року по справі № 751/5836/24, яке набрало законної сили 17 жовтня 2024 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 8-11, 00). Довідкою ДП «СОЦІАЛЬНО-ПОБУТОВЕ УПРАВЛІННЯ» ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛБУД» від 27 листопада 2024 року підтверджується, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та перебуває на її утриманні (а.с. 35). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Зважаючи на наведену норму, суд не має можливості стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у зв`язку з тим, що позивач, з якою проживає дитина, має право вибору, у якій формі стягуватимуться аліменти, та виявила бажання отримувати їх саме у частці від доходу батька. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач не спростував того, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки своїх доходів. Інформації про свої доходи, стан здоров`я та про наявність інших утриманців відповідач суду не надав. На день ухвалення рішення по справі суд не вбачає підстав для перерахування аліментів на особистий рахунок дитини. Так, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з положеннями ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Стаття 193 СК України передбачає можливість перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, а також перерахування на особистий рахунок дитини державних пенсій, інших видів допомоги та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Проаналізувавши наведені норми СК України, суд констатує, що вони не можуть бути застосовані у справі, що розглядається, оскільки відповідач не позбавлений батьківських прав, а позивач не відмовляється отримувати аліменти на дитину. Дитина не влаштована до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, не отримує державних пенсій, інших видів допомоги та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Аліменти на утримання дитини присуджуються на користь того з батьків, з яким проживає дитина, а надалі за заявою платника аліментів можуть бути проведені інспекційні відвідування одержувача аліментів. Таким чином на сьогоднішній день вимога про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у зв`язку з нецільовим використанням є передчасною. За таких обставин, оскільки відповідач є батьком дитини та повинен нарівні з матір`ю утримувати доньку [PERSON] , суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини слід стягувати з платника на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду (03 жовтня 2024 року) і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави.

Outcome: approved