Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

У серпні 2024 року заявник [PERSON] , через представника заявника, адвоката Рижкову В.О.звернувся до суду із заявою, яку в подальшому уточнив та доповнив, про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] . За життя вона склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно і з чого не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона матиме право за законом, заповіла в рівних частках заявнику [PERSON] та сестрі заявника [PERSON] . Вказує, що він звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиної С.А., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті матері [PERSON] , але постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він в шестимісячний строк не вчинив дій, передбачених ст. ст. 1268-1271 ЦК України та не був зареєстрований на момент смерті з спадкодавцем за однією адресою, а також не подав заяви про прийняття спадщини за заповітом. Вказує, що мати [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але вона хворіла та потребувала постійного догляду, тому фактично з 2018 року проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] по день її смерті - [INFO] . Таким чином, він не може в інший, ніж судовий, спосіб підтвердити факт проживання матері разом з ним за однією адресою до дня її смерті, що перешкоджає йому оформити свої спадкові права. Крім того, заявник просить встановити факт того, що [PERSON] являється його матір`ю, оскільки зі свідоцтва про його народження вбачається, що запис про матір значитьс як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть матері заявника та за поспортом вона « [PERSON] ». На цій підставі звернувся до суду з вказаною заявою. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.08.2024 року суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду заяв чи клопотань не надійшло. Представник заявника адвокат Рижкова В.О. в судовому засіданні заяву підтримала повністю, просила її задовольнити з підстав, зазначених у заяві в подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.108). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, при цьому не заперечує проти задоволення заявлених вимог (а.с.46). Представник заінтересованої особи Бобринецької міської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду заяв чи клопотань не подав. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, враховуючи зазначені вище обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків та дослідивши письмові докази в їх сукупності приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у віці 86 років померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 23.12.2023 року, актовий запис 284 (а.с.12). За життя [PERSON] склала заповіт від 30.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Вороненко Л.В., зареєстрований в реєстрі за №76, згідно якого заповіла все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а.с.13), що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.01.2007 року №8248432 (а.с.14). 30 липня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиною С.А. на підставі заяви спадкоємця [PERSON] за заповітом заведено спадкову справу 48/2024 щодо майна померлої [PERSON] (а.с.37-45). Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиною С.А.відмовлено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , оскільки вінв шестимісячний строк не вчинив дій, передбачених ст. ст. 1268-1271 ЦК України, тобто не був зареєстрований на момент смерті з спадкодавцем за однією адресою, а також до нотаріальної контори не подав заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.45). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78182758 від 30.08.2024 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №78182773 від 30.08.2024 року встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, номер у спадковому реєстрі 41636360, який посвідчений 30.01.2007 року, та який на час розгляду справи є чинний (а.с.35-36). Згідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого В-Дрюківським сіль бюро ЗАГС Бобринецького району Кіровоградської області від 03.10.1967 року, вбачається, що [PERSON] , являється матір`ю заявника [PERSON] , але мається розбіжність у графі мати, а саме: записано « [PERSON] » (а.с.11), а згідно свідоцтва про смерть вказано « [PERSON] » (а.с.12). В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , яка суду показала, що знає родину заявника, так як проживає по сусідству. Вказала, що померла [PERSON] доводилася матір`ю заявнику [PERSON] . Вона проживала з весни 2018 року і по час смерті разом із сином постійно за його адресою: [ADDRESS] , оскільки хворіла та не могла без сторонньої допомоги пересуватися, а згодом була лежача і догляд за нею здійснював лише її син [PERSON] . Також вказала, що знає [PERSON] , саме по імені « [PERSON] », по іншому її не називали, остання доводилася матір`ю заявнику [PERSON] . Відповідно до ч.1\~ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст.ст.1216,\~1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. В постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами. Разом з тим, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Крім цього, як вбачається із інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до частини першої статті\~1221\~ЦК\~України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей\~1268\~1269\~ЦК\~України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті\~29\~ЦК\~України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції на момент відкриття спадщини), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею\~1270\~ЦК\~України, він не заявив про відмову від неї. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті\~1268\~ЦК\~України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті\~1268\~ЦК\~України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20 та у справі №198/132/21 від 14.12.2022 року. Так, з довідки старости Коржівського старостинського округу Бобринецької міської ради В.Шкварко від 26.07.2024 року за №136 вбачається, що [PERSON] , [INFO] до моменту смерті, а саме [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З 2018 по 2023 рік за місцем реєстрації не проживала. Відоме місце проживання: м.Бобринець Кропивницького району Кіровоградської області (а.с.15). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов заявника Бобринецької міської ради від 14 липня 2023 року, вбачається, що [PERSON] проживала за адресою свого сина: [ADDRESS] та встановлено, що заявник [PERSON] , син [PERSON] здійснює за нею догляд (а.с.16-17), також даний факт підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов заявника Бобринецької міської ради від 12 серпня 2024 року (а.с.72). Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживала по сусідству з заявником підтвердила, що [PERSON] проживала з весни 2018 року по день смерті за адресою проживання свого сина [PERSON] . Судом встановлено, що факт родинних відносин заявника та померлої [PERSON] має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки. Підтвердження даного факту необхідне заявнику для вчинення нотаріальних дій з оформлення спадщини, й вирішити питання родинних відносин в іншому, окрім судового порядку, для заявника неможливо. З урахуванням\~викладеного,\~на підставі\~повно і\~всебічно з`ясованих\~обставин справи,\~підтверджених дослідженими\~в судовому\~засіданні доказами,\~суд дійшов\~висновку,\~що \~померла \~ [PERSON] доводилася\~матір`ю [PERSON] ,\~та останній\~є спадкоємцем\~її майна\~за заповітом,\~а тому, суд вважає, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження, та має юридичне значення для оформлення спадкового права заявника, а отже вимоги заяви підлягають задоволенню. Також з досліджених в судовому засіданні доказів знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] із матір`ю [PERSON] з 20 травня 2018 року і до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , тому в цій частині заява також підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, з огляду на наведені норми законодавства, період проживання, обставини справи, подані сторонами документи та показання свідків, суд вважає, що проживання [PERSON] разом з матір`ю на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS] , носило характер постійного, тому заявлені вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, тому суд покладає судовий збір на заявника.

Outcome: approved