Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» в особі представника Сакалюк Д.В. звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до\~ [PERSON] про стягнення різниці між фактично сплаченою вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Органосін ЛТД» та АТ «Страхова компанія «ІНГО» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №250567040.22_014, предмет страхування транспортний засіб «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 07.04.2023 року в м. Ужгород ,по транспортному мосту ім. Томаша Масарика відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Renault» д.н.з. [NUMBER] (власник ТОВ Органосін ЛТД, водій [PERSON] ) та марки «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] (власник [PERSON] , водій [PERSON] ), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач вказує,\~що дана\~дорожньо-транспортна\~пригода сталася\~в результаті\~порушення громадянкою [PERSON] правил\~ дорожнього\~\~руху ,\~\~за що\~постановою Ужгородського\~міськрайонного суду\~ від\~ 25.04.2023 \~року громадянку\~ [PERSON] визнано винною\~у скоєнні\~ДТП та\~визнано\~ виною\~\~у вчиненні\~правопорушення\~ передбаченого\~\~ ст.\~124\~КУпАП. Зазначає, що після вказаної ДТП потерпіла сторона через представника звернулась до АТ «СК «ІНГО» із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 07.04.2023 року за участі застрахованого автомобіля, з метою отримання виплати стахового відшкодування. Розмір збитку визначався на підставі рахунку СТО «ТОВ «Автоцентр Ужгород» №Сч0000000000000527 від 15.04.2023 року відповідно до якого вартість ремонту автомобіля становить 21000,00 грн. Позивач зазначає, що на\~час\~дорожньо-транспортної\~пригоди\~\~ цивільно правова відповідальність водія автомобіля\~марки «Mitsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER] була\~застрахована\~ в\~ТДВ\~«СК\~ «Альфа-Гарант»\~ за полісом №АТ2828704. Отже, ТДВ\~«СК\~ «Альфа-Гарант»\~ взяло на себе відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої потерпілому в ДТП винною особою, на умовах визначених законодавством. В звязку з цим АТ «СК «ІНГО» звернулось з вимогою до ТДВ\~«СК\~ «Альфа-Гарант». ТДВ\~«СК\~ «Альфа-Гарант»\~ здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача в межах ліміту за полісом у розмірі 10\~354,68 грн. Однак страховик відповідача на користь позивача відшкодував не всю суму збитку. Оскільки страховик відповідача на користь позивача відшкодував суму у розмірі 10354,68 грн., то таким чином позивач вважає, що несплачену страховою компанією відповідача різницю повинен відшкодувати саме відповідач, як особа винна в їх заподіянні. Позивачем було надіслано відповідачу лист з вимогою щодо відшкодування шкоди однак він був проігнорований. Станом на день звернення відповідач так і не відшкодував завданої шкоди на користь позивача. У розумінні ст.ст.\~993,\~1187,\~1194 ЦК України\~у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Посилаючись на викладені обставини, на приписи ст.ст. 993 , 1166, 1187 ,1194 ЦК України, ст.38\~ЗУ\~«Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» суму матеріальної шкоди\~в\~розмірі\~ 10645 гривень 32 коп. та сплачений судовий збір. Виклад позицій сторін по справі: В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Згідно прохальної частини позовної заяви просив суд її задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву до суду не надходило. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Оскільки відповідно до відповіді з Чопської міської ради згідно Єдиного Державного реєстру Чопської територіальної громади інформація щодо реєстрації місця проживання гр. [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] відсутня, то [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб -сайті судової влади України, яке було розміщено з 27.03.2024 року, з 26.04.2024 року, з 17.12.2024 року та на 15.08.2024, 25.10.2024 та 04.12.2024 року. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Окрім того, відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за останньою відомою адресою місця проживання, що стверджується\~рекомендованими повідомленнями, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» за №0610209058386, №0600269250183 та з відміткою «за закінченням терміну зберігання» за №0600257815215. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду в його особистий електронний кабінет. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України). Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Результат аналізу частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у разі наявності у нього офіційної електронної адреси. Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22). \~Окрім того слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на сайті Судова влада. \~Відповідно до ч.4\~ ст.12\~ ЦПК\~ України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~Відповідно до ч.4\~ ст.223\~ ЦПК\~ України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд\~вважає\~за\~необхідне\~звернути\~увагу\~на\~тому,\~що\~застосовуючи\~відповідно\~до\~ ч.\~4\~\~ст.\~10 \~Цивільно-\~процесуального\~кодексу\~України, \~ст.\~17\~Закону\~України \~"Про\~ виконання\~ рішень\~ та\~ застосування\~практики \~Європейського \~суду\~з\~ прав\~людини"\~при\~розгляді справи \~ч.\~1\~ст.\~6 Конвенції про\~захист\~прав \~людини\~ і\~основоположних\~ свобод,\~право\~ особи\~ на \~справедливий\~і публічний\~ розгляд\~ його\~справи\~ упродовж\~ розумного\~ строку\~ кореспондується\~з\~обов`язком\~ добросовісно\~ користуватися наданими\~ законом\~ процесуальними\~ правами, \~утримуватись\~від\~ дій,\~ що \~ зумовлюють затягування\~ судового\~ процесу,\~та\~ вживати\~надані\~ процесуальним \~законом\~ заходи \~для\~ скорочення\~ періоду\~ судового\~провадження \~(п.\~35\~рішення\~від\~ 07.07.1989\~р.\~ Європейського \~ суду\~з\~ прав\~людини\~у \~справі\~ "Юніон \~Еліментарія\~ Сандерс\~проти\~ Іспанії"\~ (Alimentaria\~ Sanders\~S.A.\~ v.\~Spain).\~Обов`язок \~швидкого \~здійснення\~ правосуддя\~ покладається,\~в першу\~чергу,\~ на\~відповідні\~ державні \~судові\~органи.\~ Розумність\~ тривалості\~ судового провадження\~ оцінюється\~в\~ залежності\~ від\~обставин\~справи\~ та\~з\~ огляду\~ на\~ складність справи,\~ поведінки\~ сторін,\~ предмету\~ спору.\~ Нездатність\~ суду\~ефективно\~ протидіяти\~ недобросовісно\~ створюваним\~ учасниками справи \~перепонам\~ для\~ руху\~справи\~ є\~ порушенням\~ ч.\~1\~ст.\~6\~ даної\~ Конвенції \~(§\~66\~-\~69\~\~рішення\~ Європейського\~ суду \~з\~прав\~ людини \~від\~ 08.11.2005р. \~ у\~справі\~ "Смірнова\~проти\~України"). Зважаючи на викладене, суд розглянув справу у відсутності відповідача та його представника, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, докази поважності причин неявки не надали, мали можливість подати відзив на позовну заяву, проте не скористалися наданими їм процессуальними правами. Відповідно до ч.4\~ ст.223\~ ЦПК\~ України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 25.03.2024 року Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження . 22.07.2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по даній справі і призначено розгляд справи по суті. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~ випадків,\~встановлених\~ цим\~ Кодексом.\~Частиною 5 даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~подаються\~ сторонами\~ та\~ іншими\~ учасниками\~ справи,\~а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ ґрунтуватися\~на\~ припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~влас-ної ініціативи,\~крім\~витребування\~ доказів\~судом\~у\~випадку,\~коли\~він\~ має\~сумніви\~ у\~ добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~ процесуальних\~прав \~або\~виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~ а\~також\~ інших\~випадків,\~передбачених\~цим\~Кодексом. Доказами\~є\~будь які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~наявність\~або\~відсутність\~ обставин\~ (фактів),\~ що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення \~учасників\~справи,\~та\~інших обставин, які\~ мають \~значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Принцип\~захисту\~судом\~порушеного\~права\~особи\~ будується\~при\~ встановленні\~ порушення\~ такого \~права.\~Так,\~кожна\~особа\~має\~право\~звернутися\~до\~суду\~за\~захистом\~свого\~ цивільного\~ права\~ у\~ разі\~його\~порушення,\~ невизнання\~або\~ оспорення\~ (ч.1\~ст.\~15\~ЦК\~України). Фактичні обставини справи встановлені судом: Судом встановлено, що 08.11.2022 року між АТ «Страхова компанія «ІНГО» та ТОВ «Органосін ЛТД» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №250567040.22, згідно якого АТ «Страхова компанія «ІНГО» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Судом встановлено, що [PERSON] 07.04.2023 року о 12.30 год. в м. Ужгород, рухаючись по транспортному мості ім. Томаша Масарика, керуючи транспортним засобом марки «Мітсубіші», номерний знак [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого зіткнулась з транспортним засобом марки «Рено», номерний знак [NUMBER] , під керуванням\~\~ [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. п.\~12.1,\~13.1 Правил дорожнього руху\~та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене\~ст.124 КУпАП. Вищевказане\~ДТП, як стверджує позивач,\~призвело\~до\~завдання\~транспортному\~ засобу марки «Рено», номерний знак [NUMBER] , належному ТОВ «Органосін ЛТД» значних механічних пошкоджень. Згідно\~зі\~свідоцтвом\~про\~реєстрацію\~транспортного\~засобу [NUMBER] ,\~автомобіль\~ марки «Рено», державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~належить ТОВ «Органосін ЛТД». Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.04.2024 р. у справі №308/6325/23 відповідача громадянку [PERSON] визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124\~КУпАП, а саме в тому, що [PERSON] 07.04.2023 року о 12.30 год. в м. Ужгород, рухаючись по транспортному мості ім. Томаша Масарика, керуючи транспортним засобом марки «Мітсубіші», номерний знак [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого зіткнулась з транспортним засобом марки «Рено», номерний знак [NUMBER] , під керуванням\~\~ [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. п.\~12.1,\~13.1 Правил дорожнього руху\~та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене\~ст.124 КУпАП. Згідно ч. 4\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 6\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі\~наведеного,\~суд\~вважає,\~що\~вина\~відповідача [PERSON] у вчиненні\~\~ 07.04.2023 року дорожньо-транспортної\~пригоди\~встановлена\~та повністю\~ доведена\~ судовим\~ рішенням\~\~ і\~в\~силу\~\~ч.4\~\~ст.\~\~82\~ЦПК\~України\~доведення не\~потребує. Як встановлено судом 08.11.2022 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Інго» та ТОВ «Органосін ЛТД» укладено договір стахування №250567040.22 добровільного страхування засобів наземного транспорту цивільної відповідальності,водія та пасажирів від нещасних випадків згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу марки «Рено» державний\~реєстраційний\~номер\~ [NUMBER] , страхова сума 255\~600,00 грн. Строк дії договору з 14.11.2022 року до 13.11.2023 року. Відповідно до\~вищевказаного\~договору\~страхувальником являється\~ТОВ «Органосін ЛТД» . Як встановлено судом, 07.04.2023 р. ТОВ «Органосін ЛТД», яке є власником автомобіля марки «Рено» державний\~реєстраційний\~номер\~ [NUMBER] звернулося\~до Акціонерного\~ товариства «Страхова\~компанія «Інго» з повідомленням про випадок та 21.04.2023 року із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до акту огляду транспортного засобу застрахованого за полісом №250567040.22_014 від 15.04.2023 року міститься опис пошкоджень транспортного засобу та перелік деталей, що не підлягають відновленню внаслідок ДТП. Відповідно до\~Рахунку ТОВ\~«Автоцентр-Ужгород»\~№Сч-0000000000527\~від 15.04.2023\~року вартість\~відновлювального ремонту\~транспортного засобу марки «Рено» державний\~ реєстраційний\~ номер\~ [NUMBER] , становить 21000,00 гривень. Судом встановлено, що відповідно до страхового акту №5654554 від 21.04.2023 року сума збитку складає 21000,00 грн. та за умовами страхування підлягає до відшкодування в сумі 21000,00 грн. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження №5654554 на виплату по страховій події від 21.04.2023 року на рахунок ТОВ «Автоцентр Ужгород» необхідно перерахувати страхове відшкодування у розмірі 21000,00 грн. Згідно платіжної інструкції №9151 від 03.05.2023 року АТ СК Інго перерахувало ТОВ ««Автоцентр-Ужгород» страхове відшкодування в розмірі 21000,00 грн. За умовами\~договору страхування, страхова компанія відшкодовала фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, на підставі рахунку №Сч-0000000000527 від 15.04.2023 р. ТОВ «Автоцентр-Ужгород», відповідно до страхового акту №5654554 від 21.04.2023 року було сплачено страхове відшкодування у розмірі 21000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №9151 від 03.05.2023 року. Таким чином, Страховик виконав покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу. Судом встановлено, що на\~час\~дорожньо-транспортної\~пригоди\~\~цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу\~марки «Mitsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER] було\~застраховано\~ в\~ТДВ\~«СК\~ «Альфа-Гарант»\~ за полісом №АТ2828704. Як стверджує позивач, ТДВ\~«СК\~ «Альфа-Гарант»\~ здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача в межах ліміту за полісом у розмірі 10\~354,68 грн. Однак страховик відповідача на користь позивача відшкодував не всю суму збитку. Отже, до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» перейшло право на отримання від\~\~ [PERSON] , як винуватиці ДТП, різниці між фактично сплаченою вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування\~ у розмірі 10645,32 грн. \~ \~ \~ \~Нормативно-правове обґрунтування : Надаючи правову оцінку\~спірним правовідносинам,що виникли між сторонами у\~справі, суд\~виходить\~з наступного. Спірні правовідносини\~регулюються\~ Цивільним\~ \~кодексом України\~ (далі ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України "Про страхування". Між\~сторонами\~виникли\~правовідносини\~щодо\~відшкодування завданих \~збитків\~.\~ Згідно з ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України). Статтею 980 ЦК України\~визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5\~Закону\~України\~"Про\~страхування" в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої\~статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша\~статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,\~Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно ч.1\~ст.1166 ЦК\~- майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За статтею 1187\~ЦК\~України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням\~пункту 2.2 ПДР, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди. Виняток із цього правила передбачено частинами 3, 5\~статті 1187 ЦК України, відповідно до яких особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядчик тощо), звільняється від обов`язку відшкодування майнової шкоди, завданої транспортним засобом у випадках незаконного заволодіння автомобілем третьою особою, завдання майнової шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої особи. Вказані випадки повинні бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінального провадження, якими встановлено обставину незаконного заволодіння третьою особою транспортним засобом; іншими матеріалами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілої особи), про що обов`язково має бути зазначено в мотивувальній частині судового рішення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до\~ст.. 1191 ЦК України. Пунктом\~1\~ч.1\~ст.1188\~ЦК\~України\~визначено,\~що\~шкода,\~завдана\~внаслідок\~кількох\~джерел\~підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується\~на\~загальних\~підставах,\~а\~саме:\~шкода,\~завдана\~одній\~особі\~з\~виниіншої\~особи,\~відшкодовується\~винною\~особою. Відповідачем\~не\~доведено\~факт\~того,\~що\~шкоду\~транспортному\~засобу\~марки «Рено» державний\~ реєстраційний\~номер\~ [NUMBER] , було\~завдано\~внаслідок \~непереборної\~сили\~або\~ умислу\~ його\~водія.\~ З наданих\~суду доказів\~встановлено:\~факт ДТП\~і пошкодження\~майна транспортного\~засобу\~марки «Рено» державний\~ реєстраційний\~номер\~ [NUMBER] , який належить\~компанії ТОВ «Органосін ЛТД» під керуванням водія [PERSON] ; встановлено належність\~пошкодженого майна\~компанії ТОВ\~«Органосін ЛТД»,\~яка є\~власником майна; встановлено,\~що заподіювачем\~шкоди (особою,\~що пошкодила\~майно ТОВ\~«Органосін ЛТД»)\~є водій\~\~автомобіля\~ [PERSON] \~яка керувала\~автомобілем марки «Mitsubishi»\~д.н.з.\~ [NUMBER] , внаслідок зіткнення\~з яким\~пошкоджено автомобіль,\~належний ТОВ «Органосін ЛТД»;\~\~в судовому порядку встановлено вину водія [PERSON] в даній ДТП (протиправність її дій) і відповідно її вину (протиправність) в заподіянні матеріальної шкоди ТОВ «Органосін ЛТД», яка є власником майна. Розмір шкоди встановлений належними доказами, відповідачем не оспорений. Відповідно до частини третьої\~статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями\~28,\~29 Закону № 1961-ІV\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9\~постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. З аналізу вищенаведених обставин, судом встановлено, що страховиком потерпілої у ДТП сторони виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 21 000,00 грн., а страховиком винуватця ДТП відшкодовано спричинені його страхувальником збитки в межах страхового ліміту та з врахуванням зносу в розмірі 10354,68 грн, що не покриває в повній мірі виплачену страховиком потерпілої сторони суму страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого під час ДТП автомобіля марки «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] . Таким чином, предметом спору в даному позові є відшкодування недостатньої суми страхового відшкодування, сплаченого позивачем за відновлювальний ремонт пошкодженого майна. Різниця між фактично сплаченою вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування становить 10645,32 грн. (з розрахунку: 21000,00 - 10354,68 = 10645,32 ). Так,\~статтею 14 ЦПК України\~визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.\~Статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК Українивідшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року справі № 175/4710//16-ц до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених\~статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Стаття 1191 ЦК України\~та\~стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Таким чином, АТ «СК «ІНГО», як страховик цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу марки «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до чинного законодавства здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, а тому, відповідно до\~статті 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення такої виплати, у АТ «СК «ІНГО» виникло право зворотної вимоги до страховика винуватця ДТП. Враховуючи, що сума страхового відшкодування, виплаченого АТ «СК «ІНГО» в рахунок відшкодування вартості майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує повернуту позивачу АТ «СК «Інго», як страховиком винуватця ДТП, суму страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром виплаченого страховиком страхового відшкодування потерпілій стороні та отриманим страховим відшкодуванням від страховика винуватця ДТП, що становить 10645,32 грн. При цьому, суд приходить до висновку, що різниця між фактично виплаченою страховиком потерпілої сторони сумою страхового відшкодування, що є вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП та сумою повернутого страховиком винуватця ДТП страхового відшкодування, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: врахуванням зносу, розрахованого відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити АТ «СК «ІНГО» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до\~частин першої, третьої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідач суду не надав. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги\~ст. 81 ЦПК України\~- кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та\~справедливості,\~зважаючи на\~те,\~що\~відповідачем\~не представлено\~суду жодних\~доказів щодо\~безпідставності вимог\~позивача,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача різницю\~між фактично\~сплаченою вартістю\~відновлювального ремонту\~пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування, що становить 10645,32 грн. підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Згідно із\~ст.263 Цивільного процесуального кодексу України,\~судове\~рішення\~повинно ґрунтуватися\~на\~засадах\~верховенства права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим.\~Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~ процесуального\~права.\~Судове\~рішення\~має відповідати\~завданню\~цивільного\~судочинства,\~\~визначеному цим\~Кодексом.\~При\~виборі\~і застосуванні\~норми\~права\~до спірних\~правовідносин\~суд\~враховує висновки\~щодо\~застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду.\~Обґрунтованим\~є\~рішення,\~ухвалене\~на\~підставі повно\~і\~всебічно\~ з`ясованих\~\~обставин,\~на\~які\~сторони посилаються\~як\~на\~підставу своїх\~вимог\~і\~заперечень,\~підтверджених\~тими\~доказами,\~які\~були\~досліджені в\~судовому\~засіданні. Європейський\~суд\~з\~прав\~людини \~вказав,\~\~що\~п.\~1\~статті\~\~6\~\~Конвенції\~ зобов`язує\~\~суди давати обґрунтування\~своїх\~рішень,\~але\~це\~не\~може\~\~сприйматись\~як\~вимога\~надавати\~\~детальну відповідь\~ на кожен\~ аргумент.\~Межі\~цього\~обов`язку\~\~можуть\~бути\~різними\~в\~\~залежності від\~\~ характеру рішення.\~Крім\~ того,\~необхідно\~\~брати\~ до\~\~уваги,\~\~між\~ іншим,\~\~\~різноманітність аргументів, які сторона\~ може\~\~ \~представити \~в\~суд,\~та\~відмінності,\~які\~\~існують\~у\~\~державах-учасницях,\~з\~\~ огляду\~ на\~ положення\~\~\~ законодавства,\~традиції,\~\~\~юридичні\~ висновки,\~ викладення та формулювання рішень.\~Таким\~\~ чином,\~\~\~питання,\~\~чи\~виконав\~суд\~\~свій\~\~ обов`язок щодо\~\~ подання\~ обґрунтування,\~ що\~ випливає\~зі\~статті\~\~ 6\~\~\~Конвенції,\~ \~може\~бути\~ визначено\~ тільки\~у\~світлі\~ конкретних обставин справи\~(Проніна\~проти\~України,№\~63566/00,\~§\~23,\~ЄСПЛ,\~від\~18\~липня\~2006\~року).\~ Щодо розподілу судових витрат: Частинами першою-другою статті 141\~ЦПК\~України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1ч. 2ст.141\~ЦПК України, у разі задоволення\~позову, судові\~витрати\~покладаються на відповідача. Відповідно до положень частин 4, 5\~статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. \~Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Судове засідання було призначено на 24.12.2024 року, дата складання повного судового рішення 25.12.2024 року, а відтак датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення -25.12.2024 року. \~На підставі викладеного та

Outcome: approved