Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «ОТП БАНК» про захист прав споживача фінансових послуг. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є клієнтом АТ «ОТП БАНК» та користується банківськими послугами відповідача, має відкритий рахунок № [NUMBER] . 10.04.2024 невстановленими особами, які назвались працівниками банку, з використанням номеру телефону [NUMBER] , на виконання вимог п. 8. 6 публічного договору, було введено позивача в оману щодо користування мобільним додатком «OTP Bank UA», повідомлено про зміни у додатку та необхідність у його переналаштуванні, після чого надійшло смс про вхід до додатку з іншого телефону. У подальшому без згоди позивача було перераховано грошові кошти, які були на карті у сумі 26 869,00 грн, про що вона одразу повідомила поліцію. 10.04.2024 на належний їй банківський рахунок було зараховано кредитні кошти у розмірі 45 347,00 грн та списано їх з рахунку. 01.05.2024 за заявою позивача було внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст.190 КК України. Позивач вказує, що відповідач відмовив їй у поверненні незаконно списаних шахрайським способом грошових коштів. У зв`язку з відмовою відповідача повернути безпідставно переведені грошові кошти, позивач змушена звернутися із позовною заявою до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. З урахуванням вказаного, позивач просить суд визнати дії банку у покладенні на неї заборгованості за кредитним договором на банківському рахунку в АТ «ОТП БАНК» № [NUMBER] на загальну суму з нарахуванням відсотків за користування кредитом у розмірі 52 297,61 грн незаконними. Зобов`язати відповідача повернути позивачу незаконно стягнуті грошові кошти у розмірі 52 297,61 грн. Зобов`язати Банк відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. 23.09.2024 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Своїм правом на подання відзиву на позовну заву відповідач не скористався. Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем банківських послуг АТ «ОТП БАНК», має відкритий банківський рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 4.1.1.2.1 публічного договору АТ «ОТП БАНК», затвердженого наказом №19 від 25.01.2022 банківська таємниця Перелік відомостей, що становлять Банківську таємницю, визначено статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Зокрема до складу кодів, що використовуються Банком для захисту інформації і згідно з Законом України «Про банки і банківську діяльність» віднесені до Банківської таємниці, входять: - значення криптографічних ключів (за виключенням ключів несиметричних криптографічних алгоритмів, що передаються відкрито у складі сертифікатів), які використовуються для захисту платіжних документів та даних трансакцій платіжних систем і систем електронної комерції, а також для захисту платіжних продуктів (платіжні картки, електронні ваучери тощо); - значення криптографічних ключів, що використовуються у засобах захисту інформації Банку або надані Банку Третіми особами у зв`язку зі здійсненням ним банківської діяльності; - паролі, коди доступу до інформаційних активів Банку, засобів обмеження фізичного доступу, систем охоронної сигналізації Банку; - коди, що використовуються для автентифікації та захисту даних платіжних карток національних та міжнародних платіжних систем і не є криптографічними ключами (PIN-коди, PIN-блоки, дані магнітних стрічок, особисті дані власників платіжних карток, що визначені міжнародним стандартом «Payment Card Industry Data Security Standard (PCI DSS)». Відповідно до п. 8.6, 8.7 публічного договору АТ «ОТП БАНК», затвердженого наказом №19 від 25.01.2022, Сторони зобов`язані невідкладно повідомляти один одного про будь-які події, факти, упущення або помилки, які є істотними для відносин між ними, та невідкладно надавати відповідь на будь-які запити, що вони надсилають одне одному стосовно таких подій, фактів, упущень або помилок. Протягом дії Договору кожна Сторона зобов`язується негайно повідомляти іншу Сторону про появу факту або обставини, що стали їй відомими, які можуть привести до необхідності зміни умов Договору, порушення або зміни зобов`язань, заяв або гарантій Сторін, викладених у Договорі Позивач вказує, що 10.04.2024 о 12 год 24 хв невідома особа, яка назвалася працівником банку, з використанням номеру телефону [NUMBER] , діючи у відповідності до публічного договору АТ «ОТП БАНК» затвердженого наказом №19 від 25.01.2022 (розділ 8 п. 8.6) ввела споживача в оман як контрагента (клієнта банку) стосовно користування мобільним додатком «OTP Bank UA», повідомивши про зміну умов користування додатком та необхідність його переналаштування, вказавши про надходження смс - повідомлення з посиланням на новий додаток та необхідність зачекати поки його перевстановлюють. На час телефонного дзвінка на рахунку позивача були наявні грошові кошти у сумі 26 869,69 грн. Після переналаштування Додатку «OTP Bank UA» о 12 год 34 хв позивач отримала повідомлення про вхід до Додатку з іншого пристрою. У повідомленні був номер гарячої лінії АТ «ОТП БАНК», куди позивач відразу зателефонувала та повідомила про незаконний вхід з іншого пристрою, де їй запропонували заблокувати Додаток «OTP Bank UA» та зателефонувати до поліції. 10.04.2023 [PERSON] повідомила поліцію про шахрайські дії. За наслідками шахрайських дій з банківського рахунку позивача № [NUMBER] було здійснено операції по нарахуванню кредитних коштів та їх списанню на рахунок [PERSON] на суму 26 869,00 грн, 23 000,00 грн, 500,00 грн, 45 347,00 грн. 01.05.2024 за завою позивача було внесено відомості до ЄРДР за ч. 4 ст. 190 КК України.02.05.2024 позивач було внесено звернення до Черкаського відділу АТ «ОТП БАНК» про шахрайські дії. Звернення до правоохоронних органів не є заздалегідь встановленими та підтвердженими обставинами злочинних дій, а підлягають перевірці під час досудового розслідування. Так, лише вирок суду, як єдине винесене іменем держави рішення суду першої, який набрав законної сили, про винність або невинність підсудного і про застосування або незастосування до нього кримінального покарання або звільнення від призначеного покарання, засноване на доказах та обставинах, безпосередньо досліджених судом у судовому розгляді може бути належним та допустимим доказом. Дана позиція підтверджується висновком Верховного Суду від 12.07.2021 по аналогічній справі № 756/14468/19-ц за позовом до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів, зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, відновлення залишку коштів на рахунках. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] добровільно, без примусу, здійснила дії щодо переналаштування додатку «OTP Bank UA», не пересвідчившись, що саме працівником банку їй повідомлено про необхідність вчинення таких дій. У період з 10.04.2024 по 01.05.2024 позивач не вчинила належних дій щодо блокування рахунку. З огляду на вищезазначене, є очевидним той факт, що позивач своїми діями сприяла невідомим особам ініціювати платіжні операції зі своєї картки. Згідно умов публічного договору АТ «ОТП БАНК», саме клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів її ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з її картою. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 3 статті 1066 ЦК України визначено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Нормою ч. 1 ст. 1067 ЦК України визначено, що Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України, Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Вказані норми законодавства зобов`язують банк до виконання розпоряджень клієнта про перерахування коштів з рахунку. Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Пункт 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29 липня 2022 року №164, передбачає обов`язок користувача не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (справа №691/699/16) та від 05 грудня 2018 року (справа №754/15020/15), користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року (справа №489/1649/17), лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Частиною першою статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. З врахуванням наведеного, доводи позивача викладені в позовній заяві є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчили б, що саме з вини АТ «ОТП БАНК» або через його неправомірні дії було знято кошти з банківської карти позивача, а твердження, що це не вона перераховувала кошти, а інша особа, шляхом таємного викрадення, не є підтвердженими доказами в матеріалах справи. Суд не встановив в діях банку вини щодо неналежного виконання зобов`язань з обслуговування рахунку та надання банківських послуг, також відсутній взаємний зв`язок між діями банку та наслідками, що настали для позивача, а тому на переконання суду саме [PERSON] несе відповідальність за вказані операції та виникнення заборгованості на її картковому рахунку. Оскільки право, за захистом якого подано позов, не порушено, то і підстав для відшкодування моральної шкоди (похідна вимога) немає, відтак підстав для задоволення у повному обсязі позову судом не встановлено. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов необґрунтований і у його задоволенні відмовляє. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір відноситься на рахунок держави.

Outcome: dismissed