Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

29.12.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр Фінансових рішень" (Первісний кредитор) та відповідачем був укладений кредитний договір №1125811734. За цим договором Кредитор надав Позичальнику кредит в розмірі 14225 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник прийняв на себе обов?язок повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Договором визначений строк, на який надається кредит - 24 місяці. Умовами договору визначено розмір процентів за користування кредитом: 3,99% щомісячних від суми кредиту, що підтверджується Паспортом кредиту. Судом встановлено, що Кредитор належним чином виконав взяті на себе зобов`язання згідно з Договором та надав Відповідачу кредит в сумі 14225 грн. Проте, Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість на загальну суму 22 059 грн. 71 коп., з яких: 13 039 грн. 68 коп. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1 грн. 02 коп. - загальна заборгованість по відсотках; 9019 грн. 01 коп. - загальна заборгованість по комісії, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та АТ "Таскомбанк" Первісний кредитор передав Новому кредитору свої права вимоги позичальника, а Новий кредитор набув права вимоги Первісного кредитора та сплатив Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості Позичальників. Окрім цього, 29.12.2021 року [PERSON] своїм підписом у повідомленні про відступлення права вимоги підтвердила, що ознайомлена та згодна з тим, що: відступлення прав вимоги за кредитним договором №1125811734 від 29.12.2021 року відбудеться на користь АТ «Таскомбанк»; про факт відступлення прав вимоги її буде повідомлено шляхом направлення СМС-повідомлення на її номер мобільного телефону380731603446; вона визнає АТ «Таскомбанк» кредитором по кредитному договору № 1125811734 від 29.12.2021 року; зобов`язується без вимог від АТ «Таскомбанк», окрім цього повідомлення, без будь-яких інших доказів відступлення до АТ «Таскомбанк» прав кредитора по кредитному договору № 1125811734 від 29.12.2021 року виконувати свої зобов`язання по кредитному договорі на користь АТ «Таскомбанк» та здійснювати переказ грошових коштів за реквізитами, зазначеними в цьому повідомленні; на момент підписання цього повідомлення не існує будь-яких взаємних однорідних вимог до ТОВ «ФК «ЦФР», строк виконання яких настав до або в день підписання цього повідомлення. 04.04.2024 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ "ФК ЄАПБ" зобов?язується передати (сплатити) АТ "Таскомбанк" суму фінансування, а АТ "Таскомбанк" зобов?язується відступити ТОВ "ФК ЄАПБ" права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 Реєстру прав вимоги ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права вимоги до Відповідача в сумі 22 059 грн. 71 коп., з яких: 13 039 грн. 68 коп. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1 грн. 02 коп. - загальна заборгованість по відсотках; 9019 грн. 01 коп. - загальна заборгованість по комісії. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, крім іншого, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно положень ст. 630 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (абз. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованостівідповідача. При цьому в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості. Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача: 13 039 грн. 68 коп. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1 грн. 02 коп. - загальна заборгованість по відсотках є такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Щодо вимог про стягнення із відповідача заборгованості по комісії суд зазначає наступне. Підписані відповідачкою кредитний договір № 1125811734 від 29.12.2021 року та паспорт кредиту № 5811734 взагалі не містять положень щодо сплати комісії за надані кредитні кошти. Обґрунтовуючи право вимоги в частині простроченої комісії, в тому числі її розмір, позивачем, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором № 1125811734 від 29.12.2021 року, до суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних позовних вимог. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами. Враховуючи вище зазначене, вимога позивача про стягнення 9019 грн. 01 коп. загальної заборгованості по комісії є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (13040,70 * 100% : 22059,71 * 3028 = 1790 грн. 02 коп.)

Outcome: partial