Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

26 липня 2023 року [PERSON] за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є військовослужбовцем та йому було виплачено разову грошову допомогу для учасників бойових дій до 5 травня за 2020 рік у розмірі 1390,00 грн., за 2021 рік 1491 грн., та за 2022 рік 1491 грн., що є меншим, ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Судовими рішеннями у справах №200/2474/21-а, №200/16798/21, №200/4512/22 підтверджено протиправність та незаконність відмови у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 р., 2021 р., 2022р. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Позивач посилається на те, що йому була заподіяна моральна шкода внаслідок тривалої бездіяльності відповідача, яка полягає у втраті душевного спокою у зв`язку з неотриманням коштів та зі зміною звичного розпорядку життя, необхідності неодноразово звертатись до суду за захистом. Розмір нанесеної позивачу моральної шкоди останній оцінює в 1000000,00 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2023 року, для розгляду цивільної справи № 202/14696/23, визначено суддю Ісаєву Д.А. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ісаєвої Д.А. від 31 липня 2023 року прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 30 серпня 2023 року начальник Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Гришичева П.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відповідач категорично не погоджується з твердженнями позивача щодо незаконної відмови управління у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки та нехтуванням управлінням щодо виконання рішень суду. Зазначає, що рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року по справі 200/2474/21-а, від 23 червня 2022 року по справі 200/16798/21 та від 05 грудня 2022 по справі № 200/4512/22 зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради нарахувати та виплатити [PERSON] грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у сумі 6800,00 грн, до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 грн. та до 5 травня за 2022 рік у сумі 8179,00 грн. На виконання цих рішень управління здійснило розрахунок суми доплати [PERSON] , однак у 2022 році кошти на виконання рішень суду до управління не надходили. Крім того, щомісяця управління надає до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації інформацію щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішень на користь стягувачів за бюджетною програмою за КПКВК 2501290 "Забезпечення виконання рішень суду". Щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки буде обов`язково виплачена Позивачу згідно з Порядком № 902 та Порядком № 902 зі змінами відповідно до визначених пріоритетності та черговості виконання рішень (списків) у межах фінансування. Таким чином, управління, в межах своїх повноважень, приймає всі необхідні заходи щодо виконання рішень суду та не нехтує виконанням цих рішень. В свою чергу, позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності відповідача, а тому представник відповідача просила відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. 04 вересня 2023 року за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що , доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Рішеннями суду ухвалено нарахувати та виплатити [PERSON] грошову допомогу до 5 травня. Водночас, як зазначає відповідач, ним здійснено розрахунок такої допомоги, але не виплачено її через відсутність фінансування. Також, позивач вказує, що в даному випадку, протиправною бездіяльністю відповідача, йому спричинена моральна шкода. Ухвало Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи № 202/14696/23 за позовом [PERSON] до УПСЗН КМР про відшкодування моральної шкоди, надійшли в провадження судді Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 вересня 2024 року прийнято цивільну справу до загального позовного провадження. 30 вересня 2024 року представник Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Фесенко О.О. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи обґрунтування, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву від30.08.2023 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу 202/14696/23до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна заява останнього про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, натомість подала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі та зазначає, що відповідач не підтримує позовні вимоги. Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] від 08.12.2015 року. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року по справі 200/2474/21-а, яке набрало законної сили 21.06.2021 року, ухвалено визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо не нарахування та невиплати [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради нарахувати та виплатити [PERSON] недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги у сумі 6800 гривень. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року по справі 200/16798/21, яке набрало чинності 25.07.2022 року, ухвалено визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо ненарахування та невиплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради нарахувати та виплатити [PERSON] частину грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 гривень. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 по справі № 200/4512/22, яке набрало чинності 05.12.2022 року, ухвалено визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо невиплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради нарахувати та виплатити [PERSON] грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 гривень. Вищезазначені рішення суду, в частині виплати [PERSON] грошової допомоги, до теперішнього часу, не виконані. Дані обставини в ході розгляду справи, сторонами не оспорювались. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Статтею 56 Конституції України визначено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 1174 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст.\~1167\~ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим,органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження,незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. За змістом ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Як роз`яснено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз`яснень, наданих у п. 5 та 9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] вказує, що невиплатою грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, йому, як учаснику бойових дій, завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, приниженні честі й гідності та втрати душевної рівноваги. Позивач вважає, що розмір завданої йому моральної шкоди складає 1000000,00 гривень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду, відповідно до вимог ст.\~1174\~ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому, позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст. ст. 1167, 1174 ЦК України. На підтвердження своїх позовних вимог, [PERSON] долучено до позову копії виданих на його ім`я документів, а саме: паспорту громадянина України; картки фізичної особи платника податків; посвідчення учасника бойових дій; посвідчення військовослужбовця Державної прикордонної служби України. Разом з тим, позивач не надав суду жодного доказу, який би вказував на факт заподіяння йому моральної шкоди, сильних душевних страждань чи інших втрат немайнового характеру, тобто не доведено самого факту завдання моральної шкоди, настання відповідних негативних наслідків. При цьому, сам факт тривалого не нарахування та невиплати Управлінням праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради грошової компенсації, безумовно не породжує наслідки цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральну шкоду. Наявність рішень Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року по справі 200/2474/21-а, від 23 червня 2022 року по справі 200/16798/21, від 05 грудня 2022 по справі № 200/4512/22, яким було відновлено права позивача, не є безальтернативною підставою для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки оскарження дій чи бездіяльності органів державної влади є правом особи, яким у даному випадку і скористався позивач. Таким чином, посилання позивача на його моральні страждання внаслідок неналежних дій відповідача, не знайшли свого підтвердження, оскільки в ході розгляду справи, [PERSON] не надано доказів на підтвердження наявності факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру. Окрім того, Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради є бюджетною установою і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом України про державний бюджет України. Невід`ємною складовою здійснення правового регулювань відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державні органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Управління не являється розпорядником коштів, а фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. У Рішенні від 26грудня 2011року№20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Зазначене вище знайшло своє відображення і у рішенні Конституційного Суду України № рп/2012 від 25 січня 2012 року, а отже відповідач діє виключно в рамках діючого законодавства України. Оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення посадовими особами УПСЗН вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Закону України «Про виконавче провадження», а також Постанови Кабінету Міністрів України №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою», тому відсутні, передбачені законодавством підстави, для висновку про завдання позивачу шкоди відповідачем та покладання на останнього цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди за рахунок держави, в порядку ст. 1173,1174 ЦК України. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням викладеного, судом висвітлено істотні аспекти доводів сторін та не надається детальна відповідь інші аргументи, використані сторонами, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не впливають на висновки суду. Таким чином, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про відшкодування моральної шкоди, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed