Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

У вересні 2024 року Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (надалі позивач) звернулася до Новомиколаївського районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 30.08.2024 цивільна справа за позовом Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) до [PERSON] направлена за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач 14.01.2024 о 15 год. 00 хв. порушив вимоги ст. 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 9, 10 Закону України «Про рослинний світ» тим, що у лісосмузі поблизу с. Петропавлівка на території Запорізького району Запорізької області за допомогою механічного засобу бензопили здійснив незаконне пошкодження (без дозвольних документів) одного дерева породи «акація біла» до ступеня припинення росту, діаметр дерев у корі біля шийки кореня складає 41 см. За вчинення вказаного правопорушення до відповідача постановою від 15.01.2024 застосовано адміністративне стягнення за ст. 65-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Результатом такої протиправної поведінки та порушенням природоохоронного законодавства України державі спричинена шкода у розмірі 14\~341,56\~грн, розрахунок якої здійснений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої лісу» від 23.07.2008 № 665. З метою досудового врегулювання відшкодування завданої державі шкоди на адресу відповідача був надісланий лист з пропозицією сплатити шкоду, який залишений без відповіді. Оскільки відповідачем завдана шкода державі добровільно не відшкодована, позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у розмірі 14\~341,56 грн та судового збору у розмірі 3\~028,00 грн. Ухвалою судді від 07 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; направив суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 05.11.2024, 13.01.2025 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду відповідач не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав, у зв`язку з чим суд відповідно до положень\~ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів зі згоди представника позивача прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси України є власністю Українського народу. Як передбачено ч. 1 ст. 167 ЦК України, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Положеннями ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовуються і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовищу, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Згідно з п. 1 ч. 2 вказаного Положення Держекоінспекція України входить до органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики і здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 № 31, Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції України та їй підпорядковується. Отже позивач є уповноваженим державою органом, який виступає від імені держави з метою захисту інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища. Судом встановлено, що відповідач 14.01.2024 о 15 год. 00 хв. у лісосмузі поблизу с.\~Петропавлівка на території Запорізького району Запорізької області за допомогою механічного засобу бензопили здійснив незаконне пошкодження (без дозвільних документів) одного дерева породи «акація біла» до ступеня припинення росту, діаметр дерев у корі біля шийки кореня складає 41 см, чим порушив вимоги ст. 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 9, 10 Закону України «Про рослинний світ». У відношенні [PERSON] 15.01.2024 постановою № 6/051-09 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) Герасименком М.Д. застосовано адміністративне стягнення за ст. 65-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Штраф сплачений відповідачем квитанцією від 22.01.2024 у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 затверджена такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до припинення ступеню росту. Відповідно до додатку №1 до цієї постанови розмір збитків, нанесених державі відповідачем, складає 14\~341,56 грн. Позивач також звертався до відповідача з претензією від 23.01.2024 № 289/05-05/06/2-34 про необхідність добровільно відшкодувати суму збитків, нанесених державі, але на час розгляду справи сума збитків відповідачем не сплачена. Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. За таких обставин відповідач [PERSON] як особа, яка своїми неправомірними діями нанесла шкоду державній власності, зобов`язаний сплатити суму шкоди, нанесену державі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», роз`яснення Міністерства юстиції України від 30 травня 2003 року № 21-14-1297 та листа Верховної Ради України від 17 червня 2003 року за №06/10-576 від 17 червня 2003 року грошові стягнення за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, зараховуються в повному обсязі до місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до переліку рахунків для зарахування коштів до бюджету по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» вказана сума шкоди має бути внесена за такими реквізитами: ГУК у Зап.обл/ ТГ смт Новомик /24062100, код ЄДРПОУ: 37941997, рахунок UA148999980333109331000008499, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). З огляду на вищенаведене, на думку суду, є всі підставі для примусового стягнення грошових коштів за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок неправомірних дій відповідача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3\~028 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до приписів ст. 141\~ЦПК України.

Outcome: approved