Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №76759619 в розмірі 28 400,00 грн, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.08.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено договір позики №76759619. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та сплатити відсотки за користування. Однак всупереч умовам договору відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості. Надалі за договором факторингу, укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останніх 25.01.2024 перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №76759619. З цього час не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість згідно з реєстром боржників до договору факторингу в сумі 28 400,00 грн, з яких 8 000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 20 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 02 вересня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27.09.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з необхідністю вжиття заходів щодо сповіщення відповідача про розгляд справи. Ухвалою суду від 18.10.2024 розгляд справи відкладено з метою не порушення процесуальних прав відповідача на подачу відзиву на позовну заяву. Також 13.12.2024 розгляд справи відкладався у зв`язку із знаходженням головуючого судді у відпустці. У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. У позові представник позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, зокрема шляхом оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 24.12.2024 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 04 серпня 2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №76759619, за умовами якого останньому надано кредит на суму 8 000,00 грн строком на 30 дні до 03.09.2023 з фіксованою процентною ставкою 2,5% в день, зі зниженою процентною ставкою 1% в день та процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,7% в день, яка не застосовується в період воєнного стану, з можливістю пролонгації строку користування позикою (а.с.6-8). У пункті 6 договору зазначено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики, визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами. Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту, яка є невід`ємною частиною договору, останньою датою платежу є 03.09.2023, проценти за користування кредитом - 2 400,00 грн, чиста сума платежу за розрахунковий період та загальна вартість кредиту становить - 10 400,00 грн (а.с.8зв-9). Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - мобільного застосунку MyCredit, та підписаний електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором EPDA144vb1. Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», додаткових угод до нього та акту прийому-передачі реєстру боржників №14 (а.с.10-14) ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрах, зокрема до [PERSON] за договором позики №76759619 від 04.08.2023 згідно з витягом з реєстру боржників №14 від 25.01.2024 (а.с.15). Згідно з розрахунком станом на 30.06.2024 року заборгованість відповідача за вищевказаним договором позики становить 28 400,00 грн, з яких 8 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 20 400,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.16). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кредитний договір укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - мобільного застосунку MyCredit, та підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач, всупереч наведеному вище принципу змагальності цивільного судочинства, не надав свого відзиву з власними запереченнями щодо заявленого позову. Факт укладення кредитного договору та отримання за договором грошових коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі відповідач не заперечував. Також відповідач не надав будь-яких аргументів і доказів на спростовування позовних вимог та не поставив під сумнів надані позивачем докази щодо розміру заборгованості за договором позики №76759619 в період з 04.08.2023 до 03.09.2023, тобто в межах строку кредитування. Водночас суд не може погодитися із заявленим розміром заборгованості за вищевказаним договором позики, нарахованим після 03.09.2023, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З договору позики №76759619 від 04.08.2023 вбачається, що позика надавалася строком на 30 днів, тобто до 03.09.2023 року. Іншого строку договору, зокрема в порядку пролонгації відповідно до пункту 6 договору, сторони не узгоджували та матеріали справи не містять доказів про продовження строку кредитування після 03.09.2023. Суд враховує, що сторони можуть у кредитному договорі визначити процентну ставку, яка діє після закінчення строку кредитування, відмінну від тієї, що встановлена у ст. 625 ЦК України. У такому випадку сторони узгоджують процентну ставку як міру відповідальності за порушення грошового зобов`язання. При цьому суд акцентує увагу, що відповідно до пункту 2.3 договору збільшена процентна ставка 2,7% в день за понадстрокове користування позикою не застосовується в період воєнного стану. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався та діє донині. Отже, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 03 вересня 2023 року. Після закінчення строку дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Сторони можуть додатково узгодити в договорі проценти як міру відповідальності, яка діє після закінчення строку дії договору. Однак у межах даних правовідносини сторони встановили обмеження на нарахування таких процентів на час дії воєнного стану, а отже вони стягненню не підлягають. Тобто, враховуючи розмір узгоджених сторонами договору відсотків за користування кредитними коштами, що становить 1% в день (знижена процентна ставка), в межах строку дії кредитного договору з 04.08.2023 до 03.09.2023, розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем, становить 2 400,00 грн (8 000 грн * 1 % * 30 днів). Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена ТОВ «ФК «ЄАПБ» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 18 000,00 грн є безпідставною та задоволенню не підлягає. Враховуючи вищезазначене, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні всебічно, повно та об`єктивно наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №76759619 в сумі 10 400,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 8 000,00 грн, заборгованості за процентами - 2 400,00 грн. Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають задоволенню частково. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.2), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 108,85 грн (3028 х 10400,00 / 28400,00). На підставі викладеного та

Outcome: partial