Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна\~нотаріальна контора\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)про визнання права власності на нерухоме майно. Просить суд визнати за нею - [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] з підстав зазначених у позові. Вважає, що її право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги визнає. Представник третьої\~особи,\~яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Заперечень проти позовних вимог немає. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачем та представником відповідача заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується випискою з погосподарської книги від 28.03.2024р. № 23-06\\114. Спадщину після [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , оскільки проживала разом зі своїм чоловіком і вели спільне господарство, що, стверджується довідкою від 05.04.2024 р. № 112. \~ \~ \~ \~ Свідоцтвом про одруження [NUMBER] стверджується, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно, а саме 1\\2 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується випискою з погосподарської книги від 28.03.2024р. № 23-06\\114 та копією свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 26.06.1989 року . [PERSON] , 05.07.1996 року склала заповіт в користь [PERSON] , який посвідчено секретарем виконкому Смереківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 5. Зі змісту заповіту вбачається, що [PERSON] все майно заповіла позивачу, що видно з його копії (а.с.13). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька - [PERSON] , оскільки подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та, як наслідок, було відкрито спадкову справу № 237/2024, що видно з її копії. [PERSON] була власником житлового будинку в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 26.06.1989 р. на праві колгоспного двору (голова двору). Відповідно до виписки з погосподарської книги від 28.03.2024 року № 23-06\\113 (а.с 15), вбачається, що по господарству в с. Смереків особовий рахунок № [NUMBER] тип двору - колгоспний. Членами двору були: голова двору - [PERSON] , члени двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарської книги від 28.03.2024 року № 23-06/114 (а.с. 16) вбачається, що по господарству в с. Смереків особовий рахунок № [NUMBER] тип двору колгоспний. Членами двору на 15.04.1991 р. були: голова двору - [PERSON] , члени двору: [PERSON] , 1930 р.н. - чоловік. [PERSON] та [PERSON] вибули із двору та втратили членство. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням. [PERSON] була донькою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про її народження. [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із одруженням. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] вибули із двору, то членами колгоспного двору були лише [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української PCP майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками будинковолодіння в рівних частинах, тобто по 1\\2 його частині. Відповідно п.6\~до постанови\~Пленуми Верховного\~Суду України\~«Про судову,\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності»\~№ 20\~від 22.12.1995\~р.\~до правовідносин,\~що виникли\~раніше,\~застосовується чинне\~на той\~час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки її мати такого права належним чином не зареєструвала, що видно з копії листа. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української PCP часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок исто смерті. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що, прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст.\~1233\~ЦК заповітом\~є особисте\~розпорядження фізичної\~особи на випадок смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності напувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше, не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою . Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved