Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути заборгованість за Кредитним договором № 5501811 від 07.02.2022 року, що укладений між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» на суму кредиту 25\~000,00 грн., право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року, у розмірі 122\~012,50 грн., з яких 25\~000,00 грн. - тіло кредиту, 97\~012,50 грн. - проценти за користування кредитом а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2\~422,40 грн. та 10 000,00 грн. на правову допомогу. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.05.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив, заяви та клопотання до суду не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір від 07.02.2022 року №5501811, за умовами якого останньому видано кредит у сумі 25 000,00 грн., що підтверджується кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, що підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується Довідкою ТОВ «Контрактовий дім» від 06.10.2023 року № 3315. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого за вказаним кредитним договором, згідно картки обліку договору, має заборгованість у розмірі 92\~162,50 грн.,з яких 25\~000,00 грн. - тіло кредиту, 67 162,50 грн. - проценти за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія\~«Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №25.09/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] , згідно Реєстру боржників, з якого надано витяг відносно заборгованості відповідача, в якому вказана сума заборгованості 92\~162,50 гривень. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач звернувся до ТОВ «Авентус Україна» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав кредитний договір №5501811 від 07.02.2022 рокута отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 92\~162,50 грн., з яких - 25\~000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 67\~162,50 грн. сума заборгованості за відсотками, в подальшому право вимоги за яким отримав позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна», на підставі договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року. Суд вважає, що саме сума у розмірі 92\~162,50 гривень є обґрунтованою позивачем. Водночас, позивачем заявлено вимогу про необхідність стягнення з позивача суми у розмірі 122\~012,50 грн., з яких 25\~000,00 грн. - тіло кредиту, 97\~012,50 грн. - проценти за користування кредитом. Проте, оскільки належними та допустимими доказами підтверджено необхідність стягнення з відповідача суми у розмірі у загальному розмірі 92\~162,50 грн., з яких - 25\~000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 67\~162,50 грн. сума заборгованості за відсотками, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] \~за Кредитним\~Договором №5501811 від 07.02.2022 року підлягають частковому задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої\~статті 141 ЦПК України. Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору, пропорційну розміру задоволених позовних вимог, що складає 1\~829,77 гривень. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, суд виходить з ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Так, представником позивача адвокатом Городнішевою Є.О. на підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу надано: Договір № 28/03-2024 від 28 березня 2024 року про надання правничої допомоги, звіт про надання правничої допомоги від 10 травня 2024 року, рахунок на оплату № 2918-10/05-2024 від 10 травня 2024 року. Суд вважає надані документи підтверджують витрати позивача на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн., однак, позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін та їх представників, в тому числі і адвоката Городніщевої Є.О., предмет позову неодноразово розглядався різними інстанціями судів, про що свідчить усталена судова практика, тому не викликав труднощів для складання позовної заяви та збирання доказів, крім того, позов задоволено частково внаслідок не доведеності позовних вимог у повному обсязі, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5\~000,00 гривень. На підставі ст.ст. 207,526,626,628,1046,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial