Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Обслуговуючий кооператив «Дербі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , яка перебуває в обслуговуванні кооперативу. Оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо сплати отриманих житлово-комунальних послуг, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка станом на 24.04.2024 року становить 4464 (чотири тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок, 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції в розмірі 32 (тридцять дві) гривні 41 (сорок одна) копійка, усі судові витрати, а саме: 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплата судового збору за подання позовної заяви, 8000 (вісім тисяч) гривень сплата за надання правової допомоги пов`язаної із складання позовної заяви. Представник позивача, відповідно до позовної заяви, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути в спрощеному провадженні. Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Відповідно до статті 7 Закону України «Про кооперацію» кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами. Суд встановив, що 01.09.2021 року ТОВ «ХАНБЕР» та відповідач [PERSON] склали акт прийому-передачі згідно із договором купівлі-продажу майнових прав №1.8.4/2019 від 11.10.2019 року, за яким відповідач прийняла квартиру [ADDRESS] . Згідно акту приймання-передачі комплексу в обслуговування та в експлуатацію за адресою: [ADDRESS] , від 15.04.2021 року ТОВ «Ханбер» в особі директора Чернохатнього Д.А. та ОК «Дербі» в особі голови кооперативу Яцканича С.М., на підставі сертифікаті ІУ № 123210401866 від 12.04.2021 року про відповідальність закінченого будівництва об`єкта «Будівництво багатоквартирного житлового комплексу з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та станцією технічного обслуговування з магазином супутніх товарів та адміністративно вбудованими приміщеннями» 15.04.2021 провели обстеження багатоквартирного будинку «Derby Style house» (1 черга), що знаходиться за адресою: Фонтанська дорога, 6 в місті Одеса, що передається ТОВ «ХАНБЕР» в обслуговування та в експлуатацію Кооперативу та підписами уповноважених осіб вищезазначеного акту підтвердили таку передачу. Протоколом № 1 установчих зборів засновників кооперативу від 12 квітня 2021 року затверджені питання порядку денного, зокрема: про створення Обслуговуючого кооперативу «ДЕРБІ», про визначення його місцезнаходження, затвердження Статуту кооперативу, обрання Голову кооперативу та наділення повноваженнями Яцканича С.М .представляти інтереси кооперативу. 27 квітня 2021 року Протоколом № 01-2021 Загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Дербі» затверджена угода № 1 «Про умови забезпечення реалізації прав мешканця будинку на отримання благ та задоволення його житлових, соціальних і побутових потреб, задоволення господарсько-побутових потреб мешканця, забезпечення реалізації прав, виконання обов`язків та відповідальності правовласника в результаті здійснення обслуговуючи кооперативом утримання, використання, ремонту, експлуатації та обслуговування спільного майна будинку, а також іншого майна для забезпечення належних умов проживання/перебування мешканця у його приміщення (нях) в будинку та для задоволення його господарсько-побутових потреб». Декларацією правовласника №Ж(Н)/«D1/2 184» від 27.08.2021 року відповідач приєдналась до угоди № 01-2021, що не суперечить статті 634 ЦК України. Відповідач погодилась на умови та правові наслідки забезпечення ОК «ДЕРБІ» її прав як мешканця спірного будинку по задоволенню житлових, побутових потреб для належних умов проживання. 24.12.2021 року відповідач зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] . Окрім того, право власності відповідно до загальних засад цивільного законодавства вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Так, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на такий об`єкт підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєтрації (ст. 331 ЦК України). Зазначене узгоджується також з позицією Верховного Суду, зокрема постанова 14.09.2021 № 359/5719/17(14-8 цс 21), за якою за умови виконання інвестором власних зобов`язань за інвестиційним договором після завершення відповідно до вимог закону будівництва об`єкту інверсування, у інвестора виникають права тотожні праву власності. 10.11.2021 року, 15.08.2021 року, 14.12.2021 року 12.04.2022 року, 15.02.2023 року, 01.01.2022 року, 01.07.2022 року обслуговуючим кооперативом укладені угоди із ТОВ «СОЮЗ», ФОП Шпаковська, ТОВ «Одеса Газ», ФОП Коваль, ДТЕК, ТОВ «ВІП-ЛІФТ», ФОП [PERSON] . По зазначених угодах позивач виступив колективним споживачем, який об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання послуги. Зазначене відповідає Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вищевказаними особами були надані послуги по вивозу сміття, забезпечення контрольно-пропускного режиму, природного газу, озеленіння, електропостачання, обслуговування ліфтів, технічної підтримки спірного будинку. Угоди відповідачем не оспорені, як і факт фактичного надання спірних послуг належної якості. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. За статтями 610, 612, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Окрім того, обов`язки осіб виникають не тільки з вимог закону чи договору, а й з дій громадян, а споживач, за умови отримання послуги зобов`язаний оплатити її. Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч. 1 ст. 10 даного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Таким чином, проаналізувавши зазначені норми закону, суд доходить до висновку, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, якщо вона фактично ними користується, зобов`язана за них сплатити. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на тому, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач, будучи власником майна, зобов`язана його утримувати, сплачувати кошти за отримані послуги, проте не виконує своїх обов`язків, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 24.04.2024 року складає 4464 (чотири тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок. Спірні кошти відповідачем в досудовому прядку не сплачені. При вирішенні спору суд враховує, що згідно із пунктом 6 частини першої статтею 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Пункт 11 частини другої статті 7 Закону передбачає, що споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Підстави для неоплати вартості спірних послуг відсутні, відповідні докази відповідачем за час розгляду справи не надані. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що приєднавшись до Угоди № 1 «Про умови забезпечення реалізації прав мешканця будинку на отримання благ та задоволення його житлових, соціальних і побутових потреб…», підписавши декларацію правовласника №Ж(Н)/«D1/2 184» від 27.08.2021 року, відповідач погодилася з умовами угоди № 1 від 27.04.2021 року, а тому, посилання сторони відповідача на непроживання у квартирі, неотримання послуг та відсутність заборгованості зі сплати послуг на увагу не заслуговують. Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. У силу ст.\~530\~ ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стороною позивача надано розрахунок 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції, відповідно до якого 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції за період з 01.09.2021 року по 22.02.2022 року складає 32 (тридцять дві) гривні 41 (сорок одна) копійка. Наданий позивачем розрахунок позовних вимог відповідачем не спростований. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка станом на 24.04.2024 року становить 4464 (чотири тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок, 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції в розмірі 32 (тридцять дві) гривні 41 (сорок одна) копійка. Статтею 133\~ЦПК встановлено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №772 від 25.06.2024 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості за задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Також позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати за надання правової допомоги пов`язаної із складання позовної заяви у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, однак суду не надано жодних доказів на підтвердження понесення цих витрат та їх сплату, тому суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.

Outcome: partial