Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

21 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] (загальна площа 57,1 кв.м., житлова площа 35,3 кв.м.), земельні ділянки, що знаходяться по [ADDRESS] площею 0,1464 га кадастровий номер 7123783000:01:005:0093, площею 0,0404 га кадастровий номер 7123783000:01:005:0094, площею 0,0480 га кадастровий номер 712783000:01:005:0095, та земельні ділянки, що знаходяться на території Костянтинівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, площею 1,4702 га кадастровий номер 7123783000:02:002:0222, та площею 1,32 га кадастровий номер 7123783000:02:002:0223, належні [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Сміла Черкаського району Черкаської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] (загальна площа 57,1 кв.м., житлова площа 35,3 кв.м.), земельні ділянки, що знаходяться по [ADDRESS] : площею 0,1464 га кадастровий номер 7123783000:01:005:0093, площею 0,0404 га кадастровий номер 7123783000:01:005:0094, площею 0,0480 га кадастровий номер 712783000:01:005:0095, та земельні ділянки, що знаходяться на території Костянтинівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, площею 1,4702 га кадастровий номер 7123783000:02:002:0222, та площею 1,32 га кадастровий номер 7123783000:02:002:0223. На час смерті бабуся була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою була зареєстрована сестра позивача (онука померлої) відповідач [PERSON] , син сестри та позивач. Фактично відповідач [PERSON] на момент смерті [PERSON] за місцем реєстрації не проживала, оскільки в 2022 році виїхала за кордон. При житті, 06 грудня 2020 року бабусею був складений заповіт на відповідача [PERSON] , однак остання після смерті бабусі до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців не звернулася, а тому вважає, що фактично спадщину вона не прийняла. З огляду на викладене, спадщину після смерті баби прийняла позивач, оскільки фактично була зареєстрована та проживала на час смерті [PERSON] разом з останньою, однак оформити прийняття спадщини не може. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , позивач звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріусом рекомендовано звернутися до суду з приводу визнання права власності на спадкове майно, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або решту цього майна. Оскільки у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів та такі документи не було надано нотаріусу, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За вказаних обставин, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, яка сформована у системі «Електронний суд» 02 листопада 2024 року, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Крім того зазначила, що з 2023 року вона виїхала за кордон та по даний час проживає в Канаді, а тому разом зі своєю бабусею з вказаного часу по день її смерті не проживала, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталася, а тому спадщину не приймала. Разом з [PERSON] проживала її сестра [PERSON] , а тому остання фактично прийняла спадщину. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена в їх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04 січня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Плоске Черкаського району Черкаської області, про що 04 січня 2024 року складено відповідний актовий запис №20 (а.с.17). Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2008 року, яка набрала законної сили 23 вересня 2008 року, у справі №2-2510/2008, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та його розподіл, вирішено визнати мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] згідно якої, зокрема за [PERSON] визнається право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,2279 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, вартістю 17829 гривень, згідно з державним актом серії ЯЕ №623202 від 05 листопада 2003 року, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.23). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Смілянським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 30 жовтня 2008 року за №20750472, 10 жовтня 2008 року прийнято рішення про реєстрацію права власності [PERSON] , на підставі мирової угоди від 17 вересня 2008 року, затверджено ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 17 вересня 2008 року, на будинок [ADDRESS] (а.с.24). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 квітня 2019 року за №164899706, 23 квітня 2019 року здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку під літ. «А-1, а-а1» загальною площею 57.1 кв.м., житловою площею 35.3 кв.м., гаражу під літ. «Б», огорожі під №1, місцевої каналізації під №2 (а.с.30). Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 березня 2013 року за №1345385, 06 березня 2013 року, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2008 року у справі №2-2510/2008, проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1464 га з кадастровим номером 7123783000:01:005:0093, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 березня 2013 року за №1331866, 06 березня 2013 року, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2008 року у справі №2-2510/2008, проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0404 га з кадастровим номером 7123783000:01:005:0094, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 березня 2013 року за №1324188, 06 березня 2013 року, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2008 року у справі №2-2510/2008, проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10408 га з кадастровим номером 7123783000:01:005:0095, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Також, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №004908, виданого Костянтинівською сільською радою 09 січня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №553, [PERSON] , на підставі рішення Костянтинівської сільської ради від 12 березня 2002 року №22-1, передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,79 гектарів в межах, згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Костянтинівської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.31). При цьому, як вбачається з Планом зовнішніх меж земельної ділянки, який є частиною вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка площею 2,79 гектарів, яку передано у приватну власність [PERSON] , складається з двох окремих земельних ділянок (а.с.31). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 19 жовтня 2018 року за №141854832, [PERSON] є орендодавцем земельної ділянки площею 1,32 га з кадастровим номером 7123783000:02:002:0223, державна реєстрація якої здійснена 09 січня 2003 року (а.с.29). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 19 жовтня 2018 року за №141847493, [PERSON] є орендодавцем земельної ділянки площею 1,4702 га з кадастровим номером 7123783000:02:002:0222, державна реєстрація якої здійснена 09 січня 2003 року (а.с.28). Таким чином, на підставі Державного на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №004908, виданого Костянтинівською сільською радою 09 січня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №553, [PERSON] була власником двох земельних ділянок, які розташовані на території Костянтинівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме площею 1,4702 га з кадастровим номером 7123783000:02:002:0222, та площею 1,32 га з кадастровим номером 7123783000:02:002:0223. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , була власником вищевказаних будинковолодіння та земельних ділянок, та після її смерті відкрилася спадщина на ці будинковолодіння та земельні ділянки. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особа, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. 06 грудня 2012 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області Чмут Т.І. та зареєстрований в реєстрі за №139 (а.с.18). Відповідно до вказаного заповіту, [PERSON] , що проживала в [ADDRESS] , (народилася [INFO] в м. Сміла Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON] , 1987 року народження. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з листа №1850/01-16 від 05 листопада 2024 року Смілянської державної нотаріальної контори, після смерті [INFO] [PERSON] , до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами при прийняття/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа в Смілянській державній нотаріальній конторі не заводилася (а.с.52). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29 жовтня 2024 року за №78935465, наданої Смілянською державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.53). Відповідно до довідки №506, виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області 30 липня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , (померла [INFO] ) була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстровані, зокрема [PERSON] , 1987 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження. Підстава запис погосподарської книги сільських рад за 2021-2025 роки, книга №25 ПГО №2328-1 (а.с.19). Однак, згідно довідки №691, складеної виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради 07 жовтня 2024 року, будинковолодіння в [ADDRESS] , зареєстроване на [PERSON] (померла [INFO] ). В будинковолодінні зареєстровані, але не проживають: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Підстава Акт про встановлення факту проживання від 07 жовтня 2024 року (а.с.20). Як вбачається з Акту про встановлення факту проживання, складеного депутатом Балаклеївської сільської ради Скубенко Т.М. у присутності сусідів-свідків [PERSON] та [PERSON] 07 жовтня 2024 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вищевказаною адресою не проживають (а.с.21). Відповідно до довідки №19-74241/18/24-Вих від 28 жовтня 2024 року Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України,\~ [PERSON] востаннє здійснила перетин державного кордону України 19 березня 2023 року через пункт пропуску Шегині у напрямку виїзд та з вказаного часу, станом на 28 жовтня 2024 року, в`їзд на територію України не здійснювала (а.с.47).\~ Крім того, відповідач [PERSON] у своїй заяві про визнання позову зазначила, що з 2023 року вона виїхала за кордон та по даний час проживає в Канаді, а тому разом зі своєю бабусею з вказаного часу по день її смерті не проживала, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталася, а тому спадщину не приймала. З врахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, не зверталася, хоча і була зареєстрована за адресою, за якою проживала спадкодавець [PERSON] , однак за цією адресою, в зв`язку з виїздом за кордон, на час відкриття спадщини не проживала, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] .\~\~ Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Костянтинівським сільським ЗАГС Смілянського району Черкаської області 21 серпня 1965 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 23 червня 2001 року, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Таким чином, позивач [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем п`ятої черги після її смерті. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади за №2024/007169957, сформованого 19 червня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , з 23 грудня 2021 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки №506, виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області 30 липня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , (померла [INFO] ) була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрована, зокрема [PERSON] , 2001 року народження. Підстава запис погосподарської книги сільських рад за 2021-2025 роки, книга №25 ПГО №2328-1 (а.с.19). Як стверджує позивач [PERSON] та це підтвердила відповідач [PERSON] , позивач на час смерті [PERSON] проживала за однією адресою з останньою, а саме: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, позичав [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки\~ постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] звернулася до Смілянської державної нотаріальної контори, з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Листом №1677/01-16 від 11 жовтня 2024 року Смілянська державна нотаріальна контора роз`яснила [PERSON] , що видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів про належність цього майн спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Одночасно повідомлено, що нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. У разі неможливості виконання наведених умов, [PERSON] роз`яснено право звернення до суду для вирішення зазначеного питання. Як вбачається з позовної заяви, у позивача [PERSON] відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно, власником якого за життя була [PERSON] та на яке після смерті останньої відкрилася спадщина. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності,\~ якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.\~\~ Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, приймаючи до уваги, що у позивача [PERSON] відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вищевказані будинковолодіння та земельні ділянки, які входить до складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , вона, прийнявши спадщину шляхом постійного проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, позбавлена об`єктивної можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати своє право власності на спадкове майно у позасудовому порядку. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач з вимогою щодо розподілу судових витрат не зверталася, суд вважає за недоцільне на даний час вирішувати питання щодо стягнення таких витрати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved