Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача, який є її батьком, на свою користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 5 000 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що вона з 29.08.2023 року навчаєтьсяна денній формі навчання в Національній академії внутрішніх справ на другому курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти на умовах договору (платна форма навчання) за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», з терміном навчання до 30.06.2026 року. Вартість навчання за 2023-2024 роки складає 25 000 грн., за 2024-2025 роки - 25 000 грн. та за 2025-2026 роки - 25 000 грн. Зазначає, що вона стипендії не отримує та не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, власних доходів, рухомого чи нерухомого майна, дивідендів чи інших доходів, вкладів на банківських рахунках не має. Вказує, що у зв`язку з навчанням працевлаштуватись та отримувати дохід вона не має можливості, тому матеріально її забезпечують баба з дідом, та останні оплачують її навчання за рахунок власних коштів, купують їй продукти харчування, одяг, взуття, канцелярські вироби, оплачують послуги за інтернет для навчання. Її матір ніде не працює, тому участь в її утриманні приймають саме дід та баба. Зазначає, що відповідач працює волонтером та щомісячно отримує дохід, а тому має змогу сплачувати на її користь аліменти у зв`язку з навчанням. Водночас вказує, що відповідач, який є її батьком, участі у добровільному порядку в її матеріальному утриманні не приймає. Відповідач має добрий стан здоров`я, тому має можливість та зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу, та вважає, що він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька, хоча зобов`язаний це робити за приписами СК України. Вказує, що відповідач усі зароблені кошти витрачає для задоволення своїх власних потреб. Зазначає, що її баба та дід самотужки не можуть належно утримувати її, забезпечувати одягом, взуттям, продуктами харчування, оплачувати послуги інтернету для повноцінного навчання тощо, та оскільки її мати не працює, тому остання не має фінансової можливості повноцінно задовольнити усі її матеріальні потреби. Вказує, що відповідач має рівні з матір`ю обов`язки щодо її матеріального утримання, однак не бере належної участі у такому утриманні, та вважає, що він має таку можливісь та згідно СК України зобов`язаний її утримувати, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою та отримує дохід від волонтерської діяльності. Зазначає, що відомості про отримуваний відповідачем дохід їй не відомі. Після досягнення повноліття та у зв`язку з продовженням навчання вона потребує матеріальної допомоги від батька, який на її думку може таку допомогу надавати, разом з тим її мати самотужки не має можливості її утримувати, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 13.11.2024 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача - адвокат Романова Н.І. у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечила проти позову та просила у його задоволенні відмовити. Посилаючись на положення ст.199 СК України вказує, що батько зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, якщо вона продовжує навчання і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги за умови, що він спроможний таку матеріальну допомогу надавати. Зазначає, що відповідно до ст.200 СК України суд при визначенні розміру аліментів як в твердій грошовій сумі, так і у частці від заробітку (доходу) має брати до увагине тільки потребу доньки та можливість батька надавати матеріальну допомогу, а також має враховувати обставини, вказані у ст.182 СК України. Вказує на те, що позивачка заявляючи до відповідача, який є її батьком, вимогу про стягнення щомісячно аліментів у розмірі 5 000 грн., не надає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження спроможності батька сплачувати аліменти у заявленому розмірі, та вказуючи про отримання батьком значних доходів при здійсненні волонтерської діяльності та витрачання зароблених коштів для задоволення власних потреб позивачка не надає будь-яких належних та допустимих доказів на підтверження своїх доводів. Зазначає, що відповідач від здійснення волонтерської діяльності не отримує жодних доходів, та не маючи можливості особисто стати на захист держави, оскільки здійснює догляд за непрацездатним батьком, він таку діяльність здійснює безоплатно на користь ЗСУ після оголошення в Україні воєнного стану. Вказує, що відповідач не має на праві власності ні житлового будинку, ні транспортних засобів, проживає зі своїми батьками, дружиною та двома малолітніми дітьми в будинку, що належить його матері [PERSON] , яка є пенсіонеркою. Проживаючи разом з батьками відповідач здійснює догляд за своїм батьком, який є інвалідом 1 групи (втрата зору), та у зв`язку з цим відповідач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення як особа, що надає соціальні послуги для свого батька [PERSON] , у зв`язку з чим відповідач отримує компенсацію, яка за період з 01.02.2024 р. по 31.01.2025 р. визначена у розмірі 2 537,50 грн. щомісячно, що є менше за прожитковий мінімум для працездатної особи, встановлений Законом України «Про державний бюджет в Україні на 2024 рік». Зазначає, що на утриманні відповідача знаходиться двоє малолітніх дітей - донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , а також дружина [PERSON] , яка не працює та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення, де отримує одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини у розмірі 860 грн. на місяць, оскільки доглядає малолітню доньку [PERSON] до досягнення останньою трьорічного віку. Враховуючи положення ст.200 та ст.182 СК України зазначає, що відповідач не має можливості надавати повнолітній доньці [PERSON] матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням. Окрім того, вказує, що в квітні 2024 року під час вирішення питання з матір`ю позивачки [PERSON] щодо сплати ним аліментів на утримання ще неповнолітньої доньки [PERSON] , за домовленістю із стягувачкою аліментів, відповідачем було сплачено аліменти в узгодженій між батьками дитини сумі наперед за весь період до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , у зв`язку з чим держаним виконавцем 26.04.2024 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Зазначає, що під час перемовин відповідача із матір`ю позивачки [PERSON] , остання повідомила, що їхня донька навчається у ВУЗі, та за відсутності повної інформації відповідач виявив бажання дізнатись чи навчається донька в конкретному ВУЗі та чи отримує стипендію, щоб в майбутньому мати можливість їй періодично допомагати. У зв`язку з чим відповідач направив запит в названий [PERSON] . ВУЗ з проханням надати відповідну інформацію. Після отримання відповіді про відмову у наданні інформації через відсутність згоди позивачки, відповідач мав розмову з нею, в ході якої позивачка повідомила, що вона не бажає, щоб відповідач отримав будь-яку інформацію про її навчання, що це його не стосується та що вона нічого від нього не хоче, після чого стосунки між позивачкою і відповідачем як між донькою і батьком фактично були припинені. Позивачка та її представник - адвокат Божко Т.Ю. в судове засідання не з`явилися. В поданій до суду заяві представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, розгляд справи здійснювати у її відсутності та у відсутності позивачки. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Представник відповідача - адвокат Романова Н.І. в судовому засіданні заперечила проти позову та просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснила, що відповідач здійнює волонтерську діяльність на користь ЗСУ на безоплатній основі та по мірі своїх можливостей своєю особистою працею приймає участь у ремонті автотехніки для військовослужбовців. Відповідач на даний час не отримує доходу, достатнього для забезпечення в повній мірі власних життєвих та побутових потреб, крім того має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацюючу дружину, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною віком до трьох років. Відповідач та його родина, з якою він проживає, мають власне підсобне господарство, за рахунок якого вони живуть. Вказує, що відповідач не має реальної можливості матеріально допомагати своїй повнолітній доньці [PERSON] у період її навчання, водночас пояснила, що відповідач погоджується допомагати доньці продуктами харчування з власного підсобного господарства, у разі налагодження комунікації з позивачкою та зі згоди останньої на такий вид допомоги. Зазначила, що надає правничу допомогу для відповідача на платній основі в мінімальному розмірі: 200 грн. за складання відзиву на позовну заяву та 500 грн. за транспортні послуги та участь у судовому засіданні, та за згодою з відповідачем вказаний гонорар буде сплачено по мірі його фінансових можливостей. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача - адвоката Романової Н.І., дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи та доводів сторін судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.09.2006р. (а.с.8). Позивачка [PERSON] народилася [INFO] та на даний час досягнула повноліття. Згідно довідки Національної Академії внутрішніх справ навчально-наукового інституту права та психології № 15-358 від 22.10.2024 року, договору №ІД 23-867пд від 01.08.2023 року про навчання у закладі вищої освіти, договору № ІД 23-867пд/1 від 29.08.2023 року про надання платної освітньої послуги, позивачка [PERSON] в 2023 році була зарахована на денну форму навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» та є студенткою другого курсу Національної академії внутрішніх справ, термін навчання з 29.08.2023 року до 30.06.2026 року. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2023-2024 навчальний рік - 25 000 грн., 2024-2025 навчальний рік - 25 000 грн., 2025-2026 навчальний рік - 25 000 грн. (а.с.10-14). Згідно банківських квитанцій від 07.02.2023 р., від 03.01.2024р. та від 12.08.2024р. позивачкою сплачено за 1-й семестр навчання - 12 500 грн., за 2 семестр навчання - 12 500 грн., та за 1 семестр навчання другого навчального року - 13 100 грн. (а.с.15). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 06.12.2024 року, відомості про отримання відповідачем [PERSON] за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року будь-якого доходу відсутні (а.с.34). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06.12.2024 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де проживає разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.35). З довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 820823 від 06.09.2022 та консультативного висновку ЛКК № 42/159 від 28.02.2024 року вбачається, що батьку відповідача [PERSON] , [INFO] , встановлено першу групу інвалідності безстроково з приводу загального захворювання по зору, який потребує постійного стороннього догляду та не здатний до самообслуговування (а.с.40-41). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради № 2566 від 06.12.2024 року відповідач [PERSON] перебуває на обліку у виконкомі Острозької міської ради та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» отримує компенсацію, як особа яка надає соціальні послуги для батька [PERSON] , [INFO] , з 01.02.2024 р. по 31.01.2025 року, щомісячно у розмірі 2 537,50 грн. (а.с.36). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради № 2586 від 13.12.2024 року, загальна сума виплаченої компенсації за надані соціальні послуги відповідачу [PERSON] за період з 01.01.2024р. по 01.06.2024р. становить 30 450 грн. (а.с.37). З довідки про доходи виданої Пенсійним фондом України № 8721 0777 87772 2809 від 10.12.2024 року вбачається, що мати відповідача [PERSON] перебуває на обліку в Корецькому об`єднаному управлінні ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком, загальна сума якої за період з 01.01.2024р. по 31.12.2024р. склала 36 316,70 грн. (а.с.38). З довідки про доходи, виданої Пенсійним фондом України № 4241 6221 8127 0279 від 10.12.2024 року вбачається, що батько відповідача [PERSON] перебуває на обліку в Корецькому об`єднаному управлінні ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком, загальна сума якої за період з 01.01.2024р. по 31.12.2024р. склала 35 320 грн. (а.с.39). Окрім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 15.11.2019 року виконавчим Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 121), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2019 року (а.с.42). Під час шлюбу у відповідача [PERSON] та [PERSON] народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданими свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 28.12.2021 року та серії [NUMBER] від 12.03.2020 року (а.с.43-44). Згідно довідки виконкому Острозької міської ради Рівненської області від 06.12.2024 року дружина відповідача [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні праці та оціального захисту населення та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., розмір якої за період з травня 2024 року по листопад 2024 року склав 6 020 грн. (а.с.45). Як вбачається з постанови державного виконавця від 26.04.2024 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-169, виданого 12.08.2008 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2008 року та до повноліття дитини - згідно заяви стягувачки закінчено (а.с.46). З листа Національної академії внутрішніх справ відділу юридичного забезпечення від 01.05.2024 року № 46/10/ш-2797 вбачається, що відповідачу [PERSON] на його запит було відмовлено у наданні запитуваної інформації щодо підтвердження навчання [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ у зв`язку з відсутністю згоди [PERSON] на характер запитуваної інформації (а.с.47). З доводів позивачки [PERSON] встановлено, що у зв`язку її навчанням в Національній Академії внутрішніх вона потребує матеріальної допомоги, зокрема, для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, канцелярських виробів, оплати послуги за інтернет для навчання та для інших щоденних побутових витрат. Усі витрати, які пов`язані з її навчанням здійснюють її баба та дід. Разом з тим, позивачка зазначає, що її мати не працює, у зв`язку з чим остання не має фінансової можливості повноцінно задовольнити усі її матеріальні потреби. Відповідач як її батько матеріальної допомоги в добровільному порядку на її утримання не надає. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України Верховний Суд зазначив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі №381/2423/20). Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] непрацевлаштований, вдруге одружився та має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину [PERSON] , яка не працює та знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення і отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. на місяць, по догляду за донькою [PERSON] до трьох років, яка позбавлена можливості працювати та утримувати дітей. Окрім того, відповідач здійснює догляд за непрацездатним батьком, якому встановлено першу групу інвалідності, та отримує компенсацію, як особа яка надає соціальні послуги щомісячно у розмірі 2 537,50 грн., що є меншою сумою за прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік». Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази і таких доказів не надано позивачкою на підтвердження працевлаштування відповідача та отримання ним регулярного та стабільного доходу. Суд критично оцінює доводи позивачки про те, що відповідач займається волонтерською діяльності та отримує у зв`язку з цим дохід, оскільки така діяльність здійснюється безоплатно. Відповідно до Закону України «Про волонтерську діяльність» від 19.04. 2011 року № 3236-VI, волонтерська діяльність - добровільна, соціально спрямована, неприбуткова діяльність, що здійснюється волонтерами шляхом надання волонтерської допомоги та є формою благодійної діяльності. Волонтерська допомога - роботи та послуги, що безоплатно виконуються і надаються волонтерами. Волонтерська діяльність ґрунтується на принципах законності, гуманності, рівності, добровільності, безоплатності, неприбутковості. Окрім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має на праві власності нерухомого та рухомого майна, він проживає з членами своєї родини - батьками, дружиною та двома малолітніми дітьми в будинку, що належить його матері [PERSON] , яка є пенсіонеркою, та докази які б спростовували вищевказані обставини в матеріалах справи відсутні та позивачкою такі обставини не спростовані. З огляду на викладене, встановлені судом обставини дають підстави вважати, що у відповідача [PERSON] відсутня реальна можливість матеріально (фінансово) допомагати своїй повнолітній доньці [PERSON] на період її навчання, при цьому суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, та кожен з батьків повинен мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати як себе, так і свою повнолітню дитину. Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що відповідач [PERSON] є непрацевлаштований, регулярного та стабільного доходу не отримує, а відтак позбавлений можливості надавати матеріальну (фінансову) допомогу повнолітній доньці у зв`язку з продовженням нею навчання. При покладенні фінансових обов`язків суд має забезпечувати баланс між інтересами сторін, зважаючи на обґрунтованість та доказовість вимог. Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи те, що позивачка [PERSON] не довела сукупності юридичних фактів, необхідних для застосування ч.1 ст.199 СК України, зокрема, потреби в матеріальній допомозі у заявленому розмірі та можливості відповідача її надавати, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed