Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Бишівської сільської ради про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер батько [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої, увійшла земельна частка (пай) розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 15 січня 1997 року серія КВ № 0233179, виданого як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «БИШІВ» Бишівська сільська рада Макарівського району Київської області на підставі рішення Макарівської РДА від 30 грудня 1996 року № 548. Сертифікат зареєстрований 22 січня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0736. Спадкоємцем цього майна була дружина померлого та мати позивача [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, як спадкоємиця, яка проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою, але за життя спадщину на своє ім`я не оформила. Мати [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері відкрилася на належне їй майно, зокрема: на спадкове майно, яке залишилось після смерті чоловіка [PERSON] та на земельну частка (пай) розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 15 січня 1997 року серія КВ № 0233180, виданого як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «БИШІВ» Бишівська сільська рада Макарівського району Київської області, на підставі рішення Макарівської РДА від 30 грудня 1996 року № 548. Сертифікат зареєстрований 22 січня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0735. Оскільки позивач проживав разом із спадкодавцем матір`ю [PERSON] вважається таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після її смерті. Однак, у зв`язку із втратою зазначених сертифікатів на вказані земельні частки (паї), приватний нотаріус надав роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на зазначене майно та рекомендував звернутися до суду. За таких обставин позивач змушений звернутись до суду з таким позовом. Суд від 04 листопада 2024 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 04 грудня 2024 року, встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд ухвалою від 04 грудня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15 січня 2025 року. Від представника позивача адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач подавав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого Бишівської сільською радою депутатів трудящих від 26 червня 1965 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 серпня 2000 року, який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (довідка Бишівської сільської ради від 12 вересня 2024 року № 303). Як вбачається з довідки Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області від 12 вересня 2024 року № 302, разом з [PERSON] проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої, увійшла земельна частка (пай) у розмірі 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, який належав йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) (Сертифікат на право на земельну частку пай серії КВ № 0233179 від 15 січня 1997 року за реєстровим № 0736). Спадкоємцем майна [PERSON] була його дружина [PERSON] , [INFO] до шести місяців фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується довідкою Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області від 23 січня 2024 року № 37. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні частки (паї) у розмірі по 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі кожна, (Сертифікат на право на земельну частку пай серії КВ № 0233180 від 15 січня 1997 року за реєстровим № 0735; Сертифікат на право на земельну частку пай серії КВ № 0233179 від 15 січня 1997 року за реєстровим № 0736). Спадкоємцем майна [PERSON] став позивач, який як зазначено у довідці Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області від 12 вересня 2024 року № 304 до шести місяців фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [INFO] [PERSON] . Позивач 23 вересня 2024 року звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на право на земельні частики (паї), які належали його батькам. Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюк О.П. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на спадкове майно (листи приватного нотаріуса Середюка О.П. від 23 вересня 2024 року № 278/01-16 та від 23 вересня 2024 року № 279/01-16). Факт втрати зазначених сертифікатів на земельні частки (паї) підтверджується оголошенням в газеті «Макарівські вісті» від 20 вересня 2024 року № 38. Правовідносини на момент відкриття спадщини регулювалися такими нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, що були чинними на той момент. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524 Цивільного кодексу Української РСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 Цивільного кодексу Української РСР). Згідно із статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема,\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що [PERSON] до шести\~місяців фактично\~вступив в\~управління та\~володіння спадковим\~майном після\~смерті своєї\~матері [INFO] [PERSON] ,\~однак через\~втрату правовстановлюючих\~документів,\~у встановленому\~законом порядку,\~позбавлений можливості\~отримати у\~нотаріуса свідоцтво\~про право\~на спадщину\~на нерухоме\~майно,\~суд дійшов\~висновку,що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. Судові витрати з відповідача не стягуються за клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved