Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Представник позивачки адвокат Гирман В.В. звернувся до Комінтернівського районного суду м.Харкова із даним позовом у якому зазначив, що позивачка із відповідачем перебували у шлюбі з 2010 року по 2016 рік, і шлюбу розірвано за рішенням суду. Від шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач в утриманні сина участі не приймає, а також після розірвання шлюбу не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується із сином протягом 8 років, не піклується про його фізичний, психічний розвиток і здоров`я. З 2016 року позивачка проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який утримує та виховує сина [PERSON] і бажає його усиновити. Представник позивачки просив: - позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Дана справа надійшла до Люботинського міського суду Харківської області 19.07.2024 року за підсудністю на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.06.2024 року. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 25.07.2024 провадження у справі було відкрито та її розгляд призначено у порядку загального судового провадження. Ухвалами від 23.08.2024 було замінено третю особу Службу у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах ХМР на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, а також витребувано у Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також акт обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] . Протокольною ухвалою від 10.09.2024 строк підготовчого провадження було продовжено. 28.10.2024 судом було отримано висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON] 03.01.2025 судом було отримано копію акт обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] . Ухвалою від 29.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у підготовчі судові засідання та у судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем мешкання. Відповідачу надсилалася копія позову з додатками а також судові повістки та копія ухвали про відкриття провадження у справі, в якій роз`яснювалися строки та порядок подання відзиву та клопотань про розгляд справи у загальному порядку. Відзиву на позовну заяву або клопотань від відповідача судом не отримано. Згідно до відміток у поштових повідомленнях судову кореспонденцію отримав брат [PERSON] . У судовому засіданні 12.12.2024 за клопотанням представника позивачки та позивачки судом було ухвалено про заочний розгляд справи. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник позивачки позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що з відповідачем розірвала шлюбу у 2016 році і відповідач обіцяв, що буде допомагати з утриманням і вихованням дитини та просив не подавати на аліменти, але не виконав своєї обіцянки та не допомагав у матеріальному утриманні сина. Відповідач на той час жив окремо від них, але періодично приїжджав до них на район до спільних друзів, але сина жодного разу не відвідав. Син переніс три операції, і позивачка просила відповідача про матеріальну допомогу на лікування, але відповідач проігнорував її прохання. До лікарні до сина відповідач не приїжджав та не дзвонив сину, не цікавився його здоров`ям. Син займався кікбоксінгом і мав можливість поїхати за кордон на змагання, але для цього треба було отримати згоду відповідача, і відповідач проігнорував прохання позивачки про надання такої згоди. Школу та секції, де займається дитина, відповідач також не відвідує. У період з 2016 року по теперішній час відповідач не приїжджав до сина, інколи спілкувався за телефоном та обіцяв дитині, що приїде, але жодного разу обіцянки не виконав. За час війни відповідач взагалі сином не цікавився. З 2016 року після розірвання шлюбу, позивачка мешкає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , якого син [PERSON] вважає батьком та називає татом, також, у неї та [PERSON] є спільна донька, і вони живуть на даний час разом з двома дітьми. На батька-відповідача у сина є образа за те, що батько його не відвідував, і на цей час ставлення до батька негативне. Опитаний у судовому засіданні малолітній [PERSON] , [INFO] надав пояснення про те, що дуже довго не бачив батька і навіть не сильно пам`ятає, як той виглядає. Батько за телефоном раніше періодично обіцяв, що приїде до нього, але завжди обманював і жодного разу до нього не приїхав, навіть коли він був у лікарні. Батько не вітає його з днем народження та святами і не дарує подарунки, останній раз батько телефонував йому десь у 2022 році і намагався розпитати, що робить мати. На цей час він вважає батьком [PERSON] , який є цивільним чоловіком його мами, та який навчив його кататися на велосипеді та працювати з інструментами, а також дарє йому подарунки. Він про рідного батька пам`ятає лише негатив: що той ображав маму і вона плакала, вживав алкоголь та брехав йому, а тому він бажає, щоб батька позбавили батьківських прав. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подав пояснення у яких просив розглядати справу без його участі, а також надіслав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина. Від представника третьої особи Виконавчого комітету Харківської міської ради письмових пояснень щодо позову не надійшло. Свідок [PERSON] пояснив, що мешкає разом з позивачкою у цивільному шлюбі з 2016 року, і у них народилася спільна донька [PERSON] . Сина позивачки [PERSON] він прийняв, як рідного, виховує та опікує його. Відповідача він жодного разу не бачив, та знає, що той не спілкується з сином, а раніше, по телефону часто обіцяв сину зустрітися, але не виконував обіцянки і син дуже ображався. Відповідач жодного разу не надавав допомоги на утримання дитини, не дарував дитині подарунки. Він та позивачка не чинили відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною. Він та позивачка водили [PERSON] у дитячий садок, школу та на секції з футболу, кікбоксингу та плавання. [PERSON] батьком називає саме його, і у 2023 році він перебував разом із [PERSON] у лікарні і забирав дитину додому. Він має намір одружитися із позивачкою та усиновити [PERSON] . Суд, вислухавши позивачку та її представника, свідка [PERSON] , дитину [PERSON] , дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є громадянкою України, та зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.14-15) [PERSON] є громадянином України та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 16-17, 44) [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , уклали шлюб 17 квітня 2010 року, прізвище подружжя: [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 18) Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] , у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . (а.с. 19) Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 квітня 2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20) Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] . (а.с.29) Станом на 09.05.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 30) На даний час [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. [PERSON] лікувався у КЗОЗ ОДКЛ м.Харкова у стаціонарі з 18.02.2019 по 20.02.2019 (а.с. 21). Також він лікувався у стаціонарі КНП ХОР ОДКЛ №1 з 05.05.2021 по 08.05.2021 з діагнозом понадкомплектні зуби (а.с. 22). У період з 12.06.2023 по 13.06.2023 він лікувався у стаціонарі медичного центру ТОВ «ПСЛ» із діагнозом понадкомплектні зуби, та йому було проведено лікування із оперативним втручанням, та за ці медичні послуги сплачено 73500,00 грн. (а.с. 23-24) [PERSON] є військовослужбовцем у в/ч [NUMBER] , де отримує регулярну заробітну плату. (а.с. 25) Згідно довідки КЗ «Харківський ліцей №114 ХМР» від 25.04.2024 №265, [PERSON] , [INFO] з 2017 року по теперішній час навчається у даному ліцеї, батько учня [PERSON] не цікавиться навчальною діяльністю учня, не проявляв активність у вихованні, не відвідував батьківські збори, жодного разу не забирав і не приводив сина до ліцею. Мати [PERSON] систематично відвідує школу, батьківські збори. (а.с. 26) [PERSON] є власницею однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 31-34) Згідно до акту обстеження умов проживання, проведеного 25.09.2024 членами сектору служб у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей ХМР, за адресою [ADDRESS] мешкають [PERSON] та двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Умови проживання задовільні частково - ведуться ремонтні роботи; квартира обладнана сучасними меблями та кухонними пристроями. У дітей є окрема кімната з двоповерховим ліжком та місцем для навчання. Для проживання дітей створено належні умови. Шлюб між батьками розірвано, батько участі у вихованні сина не бере, його місцезнаходження не відоме. У відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка №1» ХМР від 26.09.2024 зазначено, що [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом фахівців даної установи, дитина відвідує даний заклад у супроводі матері [PERSON] , а батько дитини [PERSON] з питань щодо здоров`я дитини до поліклініки не звертався. 28 жовтня 2024 року Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету ХМР складено висновок №410, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] даний висновок мотивовано тим, що [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] , вітчимом [PERSON] та молодшою сестрою [PERSON] . [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться станом здоров`я дитини, матеріально не утримує дитину, до Департаменту на співбесіду не з`явився. У навчальний заклад та до медичних закладів батько сина не супроводжує, зі слів дитини, батька він бачив останній раз у 2018 році. (а.с. 113) З аудіозапису телефонної розмови позивачки [PERSON] з відповідачем [PERSON] вбачається, що відповідач не виявляє бажання спілкуватися, а також не має бажання з`явитися до суду не вказуючи конкретну причину та зазначив, прямою мовою: "йде війна і ТЦК". Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Внаслідок дослідження доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2016 року не відвідує свого малолітнього сина, не займається його вихованням та не забезпечує його матеріально, у тому числі й під час дії воєнного стану, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. За показаннями дитини, батько раніше вводив його в оману, постійно обіцяючи побачитися та не робив цього, а також не приймає участі у його житті, подарунків або привітань на свята батько йому не здійснює. Розрив у зв`язках та спілкуванні з дитиною на протязі тривалого часу, у тому числі й під час воєнного стану за вказаних обставин, суд вважає суттєвим та таким, що свідчить про відсутність підтримки з боку батька, та нехтування здоров`ям і вихованням дитини, у тому числі й підготовкою до самостійного життя. Таку поведінку батька можливо охарактеризувати як байдужість до особистого життя рідної дитини та відсутність переживань щодо подальшої долі сина, ухилення від виховання та матеріального утримання власної дитини. Відповідач свідомо тривалий час уникає підтримання сімейного зв`язку з сином, не робить реальних кроків для виправлення такої ситуації і судом не встановлено мотивів або перешкод, з яких він не бажає приймати участь у вихованні сина. Судом не отримано доказів, які б свідчили про поважність причин невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, або про чинення іншими особами перешкод йому у цьому.Орган опіки не надав до суду відомостей про колишні спори між батьками щодо реалізації батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що свідоме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно його сина носить тривалий та систематичний характер, а тому суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо сина є наслідком його винної поведінки та є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина. Разом із тим, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Виходячи з викладеного, відповідач, у разі зміни відношення до своїх батьківських обов`язків та доведення цього конкретними діями, матиме змогу поставити питання про поновлення батьківських прав. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд стягує з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту звернення до суду, з 26.06.2024 року. На вимогу ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] в порядку ст.141 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., а також з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved