Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи. У липні 2024 року [PERSON] (надалі за текстом «Позивач»), в інтересах якої діє її представник, звернулася до суду з даною позовною заявою до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шараєвська Ольга Андріївна (надалі за текстом «Третя особа») про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер - [INFO] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно, яке Позивач прийняла у спадок за законом, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені 21.07.2014 року державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кривенко І.В. На початку червня 2024 року Позивач вирішила провести впорядкування документів з метою подальшого відчуження належного її нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . По даному питанню вона звернулася за правовою допомогою, уклавши 05.06.2024 року з АБ «Ольги Пєнязькової» договір про надання правничої допомоги. Адвокатом за результатами отриманого витягу було встановлено та роз`яснено позивачу, що вона володіє 44/100 частиною будинку, інша частина не відображена в реєстрі, з чого було зроблено припущення, що з іншою частиною будинку, після 01.01.2013 року (початок функціонування реєстру) не вчинялось жодних дій. Окрім цього, було встановлено, що в 2006 році [PERSON] склав заповіт на [PERSON] (чоловіка Позивача), який помер у [INFO] , після якого Позивач прийняла спадщину. Таким чином, Позивач вважала, що є власницею всього будинку. Оскільки, станом на червень 2024 року, частина будинку, що належала [PERSON] не змінила власника за фактом спадкування, з врахуванням того, що в минулому ним було складено заповіт на сина (чоловіка Позивача), який помер раніше [PERSON] , було логічно зроблено припущення, що міг існувати інший заповіт, складений на невістку, тобто Позивача по даній справі. З урахуванням того, що Позивач спадщину після покійного чоловіка оформляла у приватного нотаріуса Кривенко І.В., [PERSON] звернулася до неї для уточнення відповідної інформації. 07.06.2024 року Позивачем було отримано витяг зі Спадкового реєстру «заповітів», з якого було встановлено, що [PERSON] , після смерті сина [PERSON] склав новий заповіт, про який не було відомо Позивачу. [PERSON] ніколи не повідомляв Позивача про складання заповіту, а Позивачу в свою чергу нічого не було відомо про існування заповіту. Окрім цього, Позивач вважала, що є власницею всього будинку, оскільки постійно там проживала та не мала жодних претензій від будь-яких родичів (спадкоємців) щодо частини будинку. Зважаючи на наведене, за порадою адвоката, для отримання дублікату заповіту, Позивач звернулася в нотаріальну контору, оскільки відповідно до ст.40 Закону України «Про нотаріат», має право його отримати у разі якщо заповіт складений на неї, або отримати відмову та встановити, що частина будинку яка належала [PERSON] не заповідалась їй.\~ У нотаріальній контрі повідомили, що заповіт дійсно був складений на Позивача. 24.06.2024 року нею був отриманий дублікат заповіту №3-16 від 03.03.2014 року. 27.06.2024 року, після отримання дублікату заповіту, Позивач звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шараєвської О.А. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шараєвського О.А. від 27.06.2024 року Позивачу було відмовлено у оформлені спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , так як спадкоємиця не має права на спадкування, оскільки в установлений законом строк спадщину не прийняла. З урахуванням наведених обставин Позивач вважає, що у неї існували перешкоди для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом шестимісячного строку, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, а наведені причини пропуску вказаного строку для прийняття спадщини, зокрема, необізнаності про існування заповіту, є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а відтак, є поважними. З огляду на викладене Позивач просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . До позовної заяви додано клопотання про витребування доказів (а.с. 7-8). 15.07.2024 року ухвалою суду відкрито провадження по даній цивільній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шараєвської О.А. належним чином завірену копію спадкової справи № 28/2016 від 10.08.2016 року, щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 41-42, 44). 06.08.2024 року до канцелярії суду від приватного нотаріусу Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шараєвської О.А. надійшла копія спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 46-68). 12.08.2024 року до канцелярії суду представником Позивача було подано клопотання про заміну первісного відповідача належними відповідачами (а.с. 46-48). 13.08.2024 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у даній справі у якості відповідачів було залучено [PERSON] (далі «Відповідач-1») та [PERSON] (далі «Відповідач-2»), Білоцерківську міську раду Київської області виключено зі складу відповідачів по даній справі (а.с. 50, зворот). 10.09.2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження по даній справі, призначено її до розгляду по суті (а.с. 39). 27.12.2024 року у судове засідання Позивач не з`явилася, до канцелярії суду її представник подав заяву про розгляд справи без участі сторони Позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.125). У всі призначені по справі судові засідання Відповідач-1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 81, 109, 126). Причини неявки суду не повідомила, відзиву, пояснень, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило. У судові засідання Відповідача-2 не з`явилася, до канцелярії суду подала заяву про розгляд даної справи без її участі (а.с. 95). Відзиву або будь-яких пояснень на адресу суду від неї не надходило. У судові засідання Третя особа не з`явилася, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 96). Згідно зі ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер - [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 66). Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно, яке Позивач прийняла у спадок за законом, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 21.07.2014 року державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кривенко І.В. Спадщина, на яку видано указане свідоцтво, складається з: 44/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель під [ADDRESS] (а.с. 15, 16-17, 18-19, 20-22). [INFO] помер батько чоловіка Позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 53). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Зінченко О.А. було заведено спадкову справу №28/2016 до майна померлого (а.с. 47, 50-51). Із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулися: його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] (а.с. 48, 49). На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним були зареєстровані: [PERSON] (померлий) та [PERSON] (а.с. 52). За життя, 03.03.2014 року [PERSON] залишив заповіт, яким усе своє майно заповів [PERSON] , тобто Позивачу у даній справі (а.с. 62). 27.06.2024 року Позивач звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шараєвської О.А. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шараєвського О.А. від 27.06.2024 року Позивачу було відмовлено у оформлені спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , так як спадкоємиця не має права на спадкування, оскільки в установлений законом строк спадщину не прийняла (а.с. 67). Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, в рішенні у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й в рішенні у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року та інших рішення Суду. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03.03.2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття вказано також у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 28.10.2019 року у справі № 761/42165/17, від 06.06.2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, постанові від 26.07.2021 року у справі № 405/7058/19. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17. Висновки суду. Суд, оцінюючи обставини, на які посилалася Позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, дійшов висновку про наявність у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки вона не є спадкоємцем за законом, а про існування заповіту дізналася лише у червні 2024 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про належне повідомлення або виклик Позивача до нотаріуса, що б дало можливість спадкоємцю, який не знає про заповіт, зрозуміти про виникнення у нього права на спадщину та можливість його реалізувати. При цьому, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Будченко проти України» від 24.04.2014 року, суд приходить до висновку про те, що Позивач у цій справі має майновий інтерес щодо спадкового майна, як легітимне очікування, яке є достатньо конкретним та передбачуваним відповідно до національного закону. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів. Розподіл судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то з Відповідачів на користь Позивача необхідно стягнути суму сплаченого нею судового збору в розмірі 1211,20 гривень (а.с.35), по 605,60 гривень з кожної. На підставі викладеного та

Outcome: approved