Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, шляхом виділу їйу приватну власність магазину непродовольчих товарів та перукарні, загальною площею 186,7 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину магазину непродовольчих товарів та перукарні. Виділити [PERSON] у приватну власність автомобіль "Toyota RAV 4 2/0i 5dr", д/н [NUMBER] , 2008 р/в, VIN [NUMBER] та причіп "БОБЕР_ПА-0042", д/н [NUMBER] , VIN [NUMBER] , припинивши її право власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля та причіпу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 24.09.1980 уклала шлюб із відповідачем. На теперішній час, шлюбні відносини з відповідачем припинено і вона звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу. Під час шлюбу ними було придбано наступне майно: автомобіль "Toyota RAV 4 2/0i 5dr", д/н [NUMBER] , 2008 р/в; причіп "БОБЕР ПА-0042", д/н [NUMBER] та магазин непродовольчих товарів та перукарні, загальною площею 186,7 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Обсяг майна, яке придбано під час шлюбу, є в наявності на час припинення спільного ведення господарства, а тому вважає, що воно належить до спільної сумісної власності подружжя, підлягає поділу, виходячи із рівних часток сторін. Доля кожного із сторін у майні становить 648500 грн., а з огляду на те, що вона є суб`єктом підприємницької діяльності і використовує магазин непродовольчих товарів у своїй діяльності, то вважає, що магазин непродовольчих товарів, вартістю 701000 грн., необхідно виділити їй у власність, а автомобіль та причіп, вартість який становить 596000грн., з огляду на їх неподільність, відповідно ст. 183 ЦК України, необхідно виділити відповідачу. Оскільки її доля в майні більша на 52500 грн., а відповідача, відповідно, менша на цю суму, тому рахує, що з неї на корить відповідача необхідно стягнути різницю вартості майна на суму 52500 грн. Позивачка та її представник - адвокат Сотська С.О. в судове засідання не з`явились, представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями «Укрпошти», про вручення відповідачу судових повісток. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяву представника позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. за № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). За таких обставин, для поділу спільного майна необхідно встановити його обсяг станом на дату розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з 24.09.1980 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). З позову встановлено, що на теперішній час, шлюбні відносини між сторонами припинено і позивачка звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу. В період шлюбу сторонами було придбано наступне майно: автомобіль "Toyota RAV 4 2/0i 5dr", д/н [NUMBER] , 2008 р/в; причіп "БОБЕР ПА-0042", д/н [NUMBER] та магазин непродовольчих товарів та перукарні, загальною площею 186,7 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту № 108-24 про оцінку транспортного засобу, складеного ФОП [PERSON] 28.06.2024, ринкова вартість автомобіля "Toyota RAV 4 2/0i 5dr", д/н [NUMBER] , 2008 р/в, VIN [NUMBER] , який зареєстровано за відповідачем [PERSON] , становить 580000 грн. (а.с.24). Відповідно до звіту № 108-24 про оцінку транспортного засобу, складеного ФОП [PERSON] 28.06.2024, ринкова вартість причіпу "БОБЕР_ПА-0042", д/н [NUMBER] , VIN [NUMBER] , який зареєстровано за відповідачем [PERSON] , становить 16000 грн. (а.с.25-31). Згідно звіту про вартість майна, складеного 26.06.2024 ФОП [PERSON] , власність магазину непродовольчих товарів та перукарні, загальною площею 186,7 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] , становить 701000 грн. (а.с.8-16). Отже, право власності на вказане спірне мано, набуте сторонами під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З даної норми закону випливає, що сторони володіли вищезазначеним майном на праві власності в рівних частках. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, в свою чергу,гарантоване грошове відшкодування. У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Стосовно розподілу нерухомого майна подружжя суд зазначає, що магазин непродовольчих товарів та перукарні, відповідно до ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільний магазин на дві рівні частини, виділивши його у власність позивачки [PERSON] ,оскільки остання використовує його у своїй підприємницькій діяльності, при цьому право власності відповідача [PERSON] на частину вищевказаного нерухомого майна, слід припинити. Визначаючи спосіб розподілу спільного сумісного рухомого майна подружжя - автомобіля "Toyota RAV 4 2/0i 5dr", д/н [NUMBER] , 2008 р/в та причіпу "БОБЕР_ПА-0042", д/н [NUMBER] , суд враховує їх неподільність, неможливість їх спільного використання, експлуатації, обслуговування, а також беручи до уваги, що на даний час автомобіль і причіп перебувають у фактичному користуванні відповідача та вважає, що відповідачу [PERSON] слід виділити у власність автомобіль "Toyota RAV 4 2/0i 5dr", д/н [NUMBER] , 2008 р/в та причіп "БОБЕР_ПА-0042", д/н [NUMBER] , при цьому право власності позивачки [PERSON] на частину вищевказаного рухомого майна, слід припинити. Крім цього, беручи до уваги, що вартість усього майна подружжя, яке підлягає розподілу, становить 1297000 грн. і частка кожного з подружжя становить по 648500 грн., позивачці виділено спірного майна подружжя на загальну суму 701000грн., а відповідачу лише 596000 грн., тому з позивачки на користь відповідача слід стягнути компенсацію різниці вартості спільного сумісного майна подружжя, в сумі 52500 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в сумі 7010 грн.

Outcome: approved