Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Гребінка А.М. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 20 000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 6\~879,67 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що [PERSON] вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 року був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. В результаті протиправних дій [PERSON] , позивачу [PERSON] , який є власником автомобіля PEUGEOT I д/н [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , була завдана матеріальна шкода у вигляді розбитого вітрового скла його автомобіля, а також руйнації правого бокового дзеркала заднього виду автомобіля марки зазначеного автомобіля, вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/12826-АВ від 10.05.2024 р., становить 6879,67 грн. Крім того, в результаті протиправних дій [PERSON] , йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, емоціональному стресі, який супроводжувався почуттям розгубленості, негативними переживаннями, тривогою та емоційною напругою, що пов`язано із тим, що він не може протягом тривалого часу використовувати свій транспортний засіб за цільовим призначенням. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20 000 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, понесених ним на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.07.2024 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 13.09.2024 р. представником позивача адвокатом Гребінка А.М. в системі «Електронний суд» подано заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, яка відповідно до висновку експерта від 10.05.2024 р. № СЕ-19/121-24/12826-АВ становить 17\~924, 90 грн. 04.10.2024 р. адвокатом Гребінка А.М. в системі «Електронний суд» подано заяву, в якій зазначено, що між ним та [PERSON] укладено додаткову угоду від 17.09.2024 року щодо розірвання договору про укладення правової допомоги від 03.06.2024 року, а тому сторони більше не пов`язані зобов`язаннями одна до одного. 21.10.2024 р. відповідачем подано пояснення, в яких останній позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20\~000 грн не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] не був учасник даного кримінального правопорушення, і відповідно не зазнав ніяких душевних і фізичних страждань, пов`язаних з протиправною поведінкою засудженого, під час пошкодження автомобіля PEUGEOT I д/н [NUMBER] , транспортний засіб фактично перебував у володінні [PERSON] , який керував даним автомобілем і з яким у ньго виникла конфліктна ситуація. З позивачем [PERSON] він взагалі не знайомий, ніколи з ним не спілкувався і відповідно не завдавав йому моральної шкоди. Також зазначив, що [PERSON] не підтверджений той факт, що останній не міг протягом тривалого часу використовувати свій транспортний засіб. Крім того, відповідач [PERSON] не згоден з розміром витрат на правничу допомогу в сумі 15.000 грн., вважає, що заявлена позивачем сума не є співмірною зі складністю даної справи. Одночасно визнає позов в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6\~879,67 грн. Представник позивача адвокат Мудраченко І.В. підтримав позов, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Паришкура В.М. позов визнав частково, а саме: в частині стягенння матеріальної шкоди в розмірі 6\~879,67 грн. та в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн., в частині стягнення моральної шкоди позов не визнав, та просив суд відмовити у задоволенні позову в цій частині. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави. Вирок набрав законної сили 09.07.2024 року. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Відповідно до частини 6\~статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Як вбачається\~з тексту\~зазначеного вироку,\~суд,\~з посиланням\~на обвинувальний\~акт у\~кримінальному провадженні,\~встановив,\~що [PERSON] 03.05.2024 року приблизно о 15.30 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись в салоні автомобіля марки Peugeot I 300 д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія служби таксі «Uklon» - [PERSON] , рухаючись в напрямку провулку Северина Потоцького у м. Харкові, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, що виразилось в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не зважаючи на те, що автомобіль знаходиться у русі, схватився руками за кермо автомобіля, внаслідок чого, водій [PERSON] ледве не втратив керування, після чого зупинив автомобіль, зробив зауваження останньому та попросив його вийти з машини. Не реагуючи на прохання водія, [PERSON] поводячись агресивно, не реагуючи на неодноразові зауваження, продовжуючи свої хуліганські дії, почав безпричинно виражатися нецензурною лайкою та висловлювати словесні образи в бік водія [PERSON] , після чого, знаходячись у салоні вказаного автомобіля [PERSON] один раз ударив ногою у лобове скло, внаслідок чого розбив його. Після чого, водій автомобіля [PERSON] вийшов з автомобіля та витягнув [PERSON] на вулицю, закрив двері та почав від`їжджати, в цей час [PERSON] продовжуючи свої протиправні дії підбіг до автомобіля та одним ударом ногою відбив праве бокове дзеркало заднього виду. Внаслідок протиправних дій [PERSON] , настали суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому [PERSON] , у вигляді розбитого вітрового скла, а також руйнації правого бокового дзеркала заднього виду автомобіля марки Peugeot I 300 д.н.з. [NUMBER] , вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/12826-АВ від 10.05.2024 року, становить 6879,67 грн. Дії обвинуваченого [PERSON] , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1\~ст.\~296\~КК України -\~ хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. При цьому, у вказаному вироку зазначено про те, що [PERSON] беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушенні - проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до п.п. 3,4 п. 5\~ст. 12 ЦПК України\~суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами\~ЦПК України. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 7\~статті 128 КПК України\~особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Враховуючи, що цивільний позов [PERSON] не пред`явив під час кримінального провадження до початку судового розгляду, він звернувся в порядку цивільного судочинства з позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Так, позивач [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом просив суд стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 6\~879,67 грн. В подальшому позивачем збільшено позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди. Згідно висновку експерта від 10.05.2024 р. № СЕ-19/121-24/12826-АВ вартість ремонтно-відновлювальних робіт, станом на 03.05.2024 року становить 17\~924,90 грн. Отже, завдана матеріальна шкода [PERSON] в сумі 17\~924,90 грн. підтверджена під час розгляду справи належними та допустимим доказами та відповідно підлягає задоволенню. Частиною 1\~статті 1167 Цивільного кодексу України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Частинами 1-3\~статті 23 Цивільного кодексу України\~та роз`ясненнями, які містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. Враховуючи, що при розгляді справи було встановлено факт заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позивач зазнав негативних наслідків у вигляді душевних страждань, емоціональному стресі, який супроводжувався почуттям розгубленості, негативними переживаннями, тривогою та емоційною напругою, що пов`язано із тим, що він не може протягом тривалого часу використовувати свій транспортний засіб за цільовим призначенням. Вказані події стали джерелом негативних емоцій та переживань, однак суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної школи у розмірі 20 000 грн. надмірними, саме такий розмір моральної шкоди не знайшов підтвердження у судовому засіданні, а тому

Outcome: partial