Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в селі Велика Білозерка Василівського району Запорізької області, Україна. Обгрунтувала заявник свою заяву тим, що її батько - [PERSON] помер [INFO] в селі Велика Білозерка Василівського району Запорізької області, яке входить до переліку селищ тимчасово окупованих у Запорізькій області. Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, у заявника відсутні документи встановленої форми для реєстрації смерті батька в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Встановлення даного факту необхідно заявнику для державної реєстрації смерті батька, отримання свідоцтва про його смерть та у подальшому прийняття спадщини. Заявник у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд заяви за його відсутності, вказавши, що при вирішенні питання покладається на розсуд суду. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження заявника її батьками зазначені: « [PERSON] , громадянин України» та « [PERSON] , громадянка України» (а.с. 5). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 листопада 2024 року Територіальним відділом РАЦС міста Енергодар Управління РАЦС Запорізької області, [PERSON] помер [INFO] в с. Велика Білозерка Запорізької області, актовий запис про смерть № 170249900000300549001 (а.с. 6). Копією довідки про смерть № С-00942 від 28 листопада 2024 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Згідно з копією медичного свідоцтва про смерть серії 23 № 201640023 від 22 листопада 2024 року також підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Велика Білозерка Запорізької області (а.с. 10). Відповідно до положень статті 49 Цивільного кодексу України смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. Пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з абзацом 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку; 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. У частині першій статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зокрема, визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституціїта законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Таким чином, оскільки смерть [PERSON] настала [INFO] в селі Велика Білозерка Запорізької області, тобто на тимчасово окупованій території України, і отримати лікарське свідоцтво про смерть, видане компетентним органом державної влади України - є неможливим, а тому підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку може бути і рішення суду про встановлення факту смерті. За таких обставин, суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved