Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

17 жовтня 2024 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») за змістом якої 06 червня 2016 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку №б/н і таким чином на підставі ст. 634 ЦК України уклав з банком договір про надання банківських послуг, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, видано кредитну картку. У зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону «Про споживче кредитування» паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 06 січня 2023 року та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало повністю і надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для виконання своїх зобов`язань і у нього станом на 17 вересня 2024 року виникла заборгованість в розмірі 174132,37 грн., яку банк просить з нього стягнути разом з судовими витратами. 24 жовтня 2024 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 28 жовтня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно позовної заяви представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений неодноразово належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як зазначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2). В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). 06 червня 2016 року [PERSON] подав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку де вказані його анкетні дані, місце проживання/реєстрації, майновий та сімейний стан, місце роботи, тощо. Крім того, 15 листопада 2021 року [PERSON] підписав власноруч на планшеті анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, де вказані його анкетні дані, місце проживання/реєстрації, майновий та сімейний стан, місце роботи, тощо. Також 15 листопада 2021 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, де вказаз його оновлені анкетні дані, місце проживання/реєстрації, майновий та сімейний стан, місце роботи, тощо. 06 січня 2023 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Згідно виписки за договором №б/н за вказаний період [PERSON] користувався кредитними коштами. Згідно позовної заяви, наданих банком розрахунків заборгованості у [PERSON] станом на 17 вересня 2024 року існує заборгованість в розмірі 174 132,37 грн, що складається із: 140 616,29 грн. - заборгованість за тілом кредита, 33 516,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 06 червня 2016 року внаслідок подання анкети-заяви між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] виникли договірні відносини. У анкеті-заяві відсутні умови договору на отримання кредитних коштів, не вказана сума кредиту, ні процентна ставка, не вказано про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також інші умови на яких відповідач отримує кредитні кошти. Однак, 06 січня 2023 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, де умови кредитування детально описані. Із розрахунків заборгованості, виписки за договором вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» була надана [PERSON] можливість користуватись кредитними коштами, він цією можливістю користувався. Отже, банк виконав свої зобов`язання належним чином, проте відповідач не повернув кредитні кошти своєчасно, тому у нього виникла заборгованість, тобто він не виконав своїх зобов`язань належним чином. Відповідач не надав суду доказів того, що кредитні кошти не отримував, ними не користувався, або що у нього немає заборгованості за вказаним договором. Відповідачем не заявлено клопотання про призначення у справі експертизи з метою визначення правильності встановленого установою банку розміру заборгованості. За цих обставин суд вважає, що сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved