Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.01.2015 між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з метою кредиту «для особистих потреб», лімітом кредитної лінії 75000 грн, процентною ставкою 24% річних за типом «фіксована». При цьому, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Позивач вказує, що банк виконав взяті не себе зобов`язання за кредитним договором своєчасно і у повному розмірі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Крім того, 20.09.2021 між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №27/01/2022, на підставі відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Станом на 20.09.2021 загальна сума заборгованості за кредитом склала 53250,87 грн. у зв`язку із порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53250,87 грн., сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7100 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.М. від 26.06.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М. від 21.11.2024 прийнято до свого провадження матеріали цивільної справи за вказаною позовною заявою у зв`язку з поданням суддею Лемак О.В. заяви про відставку та відрахуванням її зі штату суду. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому представник позивача подав заяву від 10.12.2024 про проведення засідання без його участі, у якій зазначив, що позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить розстрочити виконання судового рішення на 24 місяці рівними частинами, оскільки необхідність сплати боргу одним платежем істотно ускладнить виконання рішення. Також заявив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вказані клопотання обґрунтував скрутним матеріальним станом відповідача, відсутністю будь-яких заощаджень, оскільки останні роки не був працевлаштований через стан пандемії та воєнний стан, наявністю на утриманні неповнолітньої дитини. За приписами ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.01.2015 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено договір про комплексне обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». З довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» встановлено, що [PERSON] ознайомлений з умовами кредитування, а саме: лімітом кредитної лінії 75000 грн; процентною ставкою 24% річних за типом «фіксована»; обов`язковим мінімальним платежем 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Окрім того, [PERSON] подав заяву від 22.01.2015 про відкриття поточних рахунків у ПАТ «Альфа-Банк». Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 23.01.2015 по 08.04.2024. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №630247499 від 23.01.2015, станом на 20.09.2021 [PERSON] має заборгованість у розмірі 53250,87 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 53250,87 грн. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як встановлено судом, 23.01.2015 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно з яким кредитор надав відповідачу кредитні кошти шляхом встановлення кредитної лінії, натомість відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку та строки встановлені договором. Факт виконання ПАТ «Альфа-Банк» умов договору підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема випискою по особовому рахунку, згідно з якою відповідач регулярно користувався кредитною карткою. Натомість відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, внаслідок чого допустив порушення свого зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Відтак, згідно з розрахунком заборгованості у відповідача внаслідок неналежного виконання зобов`язань виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 становить 53250,87 грн. Судом зазначає, що долучені позивачем до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідачем не спростовані іншими розрахунками, а зазначена у них інформація щодо розміру заборгованості також не спростована належними та допустимими доказами. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача, його погашення, суд встановлює такий розмір виходячи з представленого розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 53250,87 грн. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що він належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту в порушення умов договорів, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то він вважається таким, що зобов`язання за вищевказаним договором не виконав. Враховуючи, що первісний кредитор, зокрема АТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ « Еліт Фінанс» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та 513 ЦК України, а також беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов ТОВ «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором є підставним та підлягає до задоволення. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: копію договору №05/10-23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023, укладений між позивачем та адвокатом Макєєв В.М., копію акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, копію платіжної інструкції №1132 від 07.03.2024 на суму 7100 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Одночасно судом враховується, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яке обґрунтовано його скрутним матеріальним станом, відсутністю будь-яких заощаджень, оскільки останні роки не був працевлаштований через стан пандемії та воєнний стан, наявністю на утриманні неповнолітньої дитини З акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 вбачається, що вартість послуг у загальній сумі 7100 грн включає: надання первинної консультації змовнику (1 год.) 1000 грн.; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (3 год.) 3000 грн; підготовка та подання позовної заяви (3,1 год.) 3100 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved