Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву, в якій просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що [INFO] помер його рідний дядько [PERSON] . За життя дядько склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів йому. Після смерті дядька відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , в якій на день своєї смерті він проживав та був зареєстрований. [PERSON] був єдиним рідним братом його матері, за життя він ніколи не був одружений та не мав дітей. Він є єдиним потенційним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . 17 вересня 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Стрийського міського нотаріального округу Львівської області Василинин Н.В. щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті померлого [INFO] [PERSON] , на яке отримав письмове роз`яснення відповідно до ст. 4 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якого йому рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Він як спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, яка була пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини, що підтверджується медичними документами. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому звертається до суду з даним позовом. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 25 вересня 2024 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 23/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.09.2024 позовну заяву [PERSON] до Стрийської територіальної громади Львівської області в особі Стрийської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 21.10.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі /а.с. 24/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2024 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 12.11.2024 /а.с. 29/. Ухвалою суду від 12.11.2024 справу розглядом відкладено на 09.12.2024 /а.с. 34/. Ухвалою суду від 09.12.2024 справу розглядом відкладено на 02.01.2025 /а.с. 37/. Розгляд справи по суті відбувся 02.01.2025 без участі сторін Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Представник Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.\~247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено те, що [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 19.10.2020 належала квартира [ADDRESS] загальною площею 27,1 кв.м,житловою площею 19,8 кв.м /а.с. 12-14/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.03.1957 батьками [PERSON] вказано: мати [PERSON] , батько [PERSON] /а.с. 16/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.03.1954 батьками [PERSON] вказано: мати [PERSON] , батько [PERSON] /а.с. 17/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.1983 батьками [PERSON] вказано: мати - [PERSON] , батько [PERSON] /а.с. 15/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.06.2021 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , якій після реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище [PERSON] /а.с. 18/. Відтак із вищезгаданих свідоцтв про народження та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.06.2021 встановлено, що [PERSON] є дядьком [PERSON] . Також судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 31.01.2024 Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 138 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 9/. 20.10.2020 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Лаврись Н.М. та зареєстрований у реєстрі за № 393, котрий на день смерті заповідача не змінено та не скасовано, яким все майно заповів [PERSON] , [INFO] /а.с. 10-11/. Приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Василинин Н.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с. 19-20/. Разом з тим, з долученого витягу із медичної картки стаціонарного хворого № 05554 судом встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» ДМР з 07.05.2024 п 20.05.2024 /а.с. 21/. Відповідно до висновку лікаря-спеціаліста від 11.09.2024 КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ДМР встановлено, що [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні з 21.05.2024 по 21.06.2024 /а.с. 22/. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно зі статтею 1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223\~ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року в справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, карантин на території України та необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Крім цього, указом Президента України № 64/2021 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України затвердила вказаний вище Указ. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України і такий продовжує діяти на даний час. Враховуючи описані вище обставини, суд дійшов переконання, що позивач мав право на оформлення спадкового майна після смерті свого дядька [PERSON] . Таким чином, наведені в позовній заяві підстави суд розцінює як поважні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відтак, встановивши, що [PERSON] проходив тривале лікування впродовж часу звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тривалість пропущеного строку, зважаючи, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, суд дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, а також те, що позивач отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі такого, оскільки він пропустив передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~264ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Відтак судові витрати слід віднести на рахунок позивача на його вимогу. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Згідно з частиною п`ятою статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268\~ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.01.2025, є та дату, на яку було призначено розгляд справи, 02.01.2025, а датою складення повного тексту судового рішення 08.01.2025.

Outcome: approved