Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Представниця позивачки [PERSON] у вересні 2024 року звернулася до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 07.05.2011 позивачка та відповідач зареєстрували шлюб. У шлюбі в сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16.06.2022 шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. За час шлюбу сторонами був побудований та зареєстрований 21.03.2019 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 110,2 кв.м. на земельній ділянці із кадастровим номером 5925010100:00:026:0072, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Титульним власником майна за погодженням сторін був вказаний [PERSON] . Будинок сторони почали будувати з 2015 року, а проживати у ньому розпочали з 2019 року. Тривалий час відповідач не проживає у будинку, періодично спілкується із дітьми, позивачка самостійно сплачує комунальні платежі. Оскільки вказаний будинок є спільно нажитим майном, позивачка звернулася до відповідача з пропозицією оформити за нею 1/2 частину будинку, але відповідач відмовився. Посилаючись на зазначені обставини представниця позивачки просить суд: 1) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці із кадастровим номером 5925010100:00:026:0072; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2036,00 грн. Ухвалою суду від 20.09.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивачка та її представниця у підготовчому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Також позивачка зазначила, що вона залишає за собою понесені судові витрати. Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав та погодився на визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірного будинку. Заслухавши пояснення позивачки, її представниці та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні та цивільні правовідносини, пов`язані із спорами про право власності, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 07.05.2011 у відділі ДРАЦС Тростянецького РУЮ у Сумській області був зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем, актовий запис № 40 (а.с. 10). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16.06.2022 шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний (а.с. 11). За час шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). Також, за час шлюбу, сторонами був побудований та зареєстрований 21.03.2019 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 110,2 кв.м. на земельній ділянці із кадастровим номером 5925010100:00:026:0072 по [ADDRESS] . Власником майна за погодженням сторін був вказаний у правовстановлюючих документах [PERSON] (а.с. 12, 15-17). Спір між сторонами виник з приводу поділу майна набутого за час шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи установлені судом обставини про те, що спірне майно сторони набули за час шлюбу, тому таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і сторони досягли згоди щодо поділу цього майна, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved