Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] 09.12.2024 звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 23.09.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2051. Вказує, що цей шлюб у них обох перший. Дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON] , яке вона змінила на [PERSON] . Зазначає, що від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Оскільки сімейні відносини із відповідачкою не склалися, то з липня 2024 року позивач з донькою проживають окремо в [ADDRESS] . З липня 2024 року позивач самостійно проживає з донькою [PERSON] . Здійснює за дитиною самостійний догляд, утримує доньку, виховує так як мати самоусунулася від її виховання. Відповідачка проживає окремо в м.Кіцмань, Чернівецького району, Чернівецької області, оскільки між ними досягнуто згоди у цьому питанні. Вказує, що 07.11.2024 між позивачем та відповідачкою укладено договір між батьками про визначення місця проживання, утримання та виховання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу О.І. Холоменюк №4519. Відповідно до вказаного договору, місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] визначено із батьком за адресою [ADDRESS] . Також, визначено порядок здійснення батьківських прав матір`ю, яка проживає окремо. Зазначає, що з липня 2024 дитина постійно проживає зі батьком та перебуває на його повному матеріальному утриманні. Він повністю забезпечує доньку на рівні необхідному і достатньому для задоволення основних потреб в харчуванні, одязі, медичному обслуговуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, проведення дозвілля та розвитку її здібностей. Позивач вказує, що на даний час прийшов до переконання, що сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, на примирення з відповідачкою не згідний. Вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому бажає узаконити ті відносини, які склалися між ними на даний час. З посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб, малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати із батьком [PERSON] , [INFO] , на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідачка відзиву на позовну заяву не подавала. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2024 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.12. 2024 року. (а.с.19) У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибув, 24.12.2024 скерував на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, підготовче судове засідання провести без його участі. (а.с.20) Відповідачка [PERSON] , в підготовче судове засідання також не прибула, скерувала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги не визнає, просить підготовче судове засідання провести без її участі у зв`язку із зайнятістю. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.01.2025. (а.с.31). У судове засідання 07.01.2025 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання даної справи. Позивач [PERSON] 06.01.2025 скерував на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, розгляд справи провести без його участі в судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, 06.01.2025 скерувала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала тільки в частині розірвання шлюбу, однак підтвердила той факт, що їхня спільна донька [PERSON] , 2023 року народження дійсно проживає з батьком [PERSON] та знаходиться на його повному, самостійному утриманні та вихованні, окільки через скрутне матеріальне становище вона не здатна забезпечити доньку всім необхідним. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачем - [PERSON] , [INFO] та відповідачкою - [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб 23.09.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2051, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2017. (а.с.10) Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.11.2023 року, виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с. 11) Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №194, виданого виконавчим комітетом Лашківського старостинського округу Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 07.11.2024, встановлено, що [PERSON] , 1990 року народження, проживає за адресою [ADDRESS] , без реєстрації разом зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] , 2023 року народження без реєстрації. Дитина перебуває на повному утриманні батька. Умови проживання задовільні. Батько самостійно виховує дочку без участі матері. (а.с.12) Згідно з Договором між батьками про визначення місця проживання, утримання та виховання дитини від 07.11.2024, який посвідчено приатним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу О.І. Холоменюк, визначено місце проживання, утримання та виховання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Сторони домовилися, що батько самостійно здійснює виховання доньки і одноособово утримує її (несе повне матеріальне забезпечення), приймає стосовно доньки всі необхідні рішення, які будуть пов`язані з її перебуванням, проживанням, навчанням, лікуванням і оздоровленнямю. Батьки домовилися, що батько несе одноособове повне матеріальне забезпечення та утримання дитини. (а.с.13) Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та жінки і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої доньки. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК). Частиною 1 статті 121 СК передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.141 СК, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Згідно ст.157 СК - питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Висновки суду Судом встановлено, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] з липня 2024 року проживає разом з батьком [PERSON] . Батько самостійно виховує доньку, піклується про її здоров`я та забезпечуєю її на рівні необхідному і достатньому для задоволення основних потреб, без участі матері. Мати дитини [PERSON] участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, і не заперечує даного факту, що підтвердила в заяві, яку скерувала на адресу суду 06.01.2025. В той же час, батьки малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка не досягла чотирнадцятирічного віку, добровільно між собою визначили місце проживання доньки, порядок її утримання та виховання. А тому, враховуючи, що сторони між собою досягли згоди щодо того, з ким із батьків буде проживати малолітня донька, суд рахує, що позов підлягає до задоволення в цій частині і місце проживання доньки [PERSON] слід визначити з батьком [PERSON] , що не суперечитиме інтересам дитини, адже в суді всатновлено факт самостійного виховання та утримання дочки її батьком, без участі матері, яка проживає окремо. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved