Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] 11.11.2024 року через канцелярію подали у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просять ухвалити рішення про визнання за ними у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сколе Стрийського району Львівської області, право спільної часткової власності - по частині за кожною, на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 71,2 кв. м., з котрої житлова площа - 54,5 кв. м. та допоміжна площа - 16,7 кв. м., з мансардою «а», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б) з підвалом «б» та верандою «б1», сараю (позначений у технічній документації літерою В), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), навісу (позначений у технічній документації літерою Д), розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Славської селищної ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі по 1 560 грн. 90 коп., позивачі [PERSON] та [PERSON] не порушують. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ум. Сколе Стрийського району Львівської області у віці 75 років померла матір обох позивачок - [PERSON] , яка за життя розпорядилася усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті, зокрема 01.12.2009 року у с. Опорець Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області склала заповіт, котрий був посвідчений у встановленому порядку секретарем Опорецької сільської ради Сколівського району Львівської області [PERSON] , номер у реєстрі 53, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиці [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався. За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі усе те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла своїй дочці - позивачці 2 [PERSON] .. Проте, позивачка 2 [PERSON] у визначені законом строк та порядку відмовилася від спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] за заповітом та, водночас, подала заяву про прийняття такої спадщини за законом. Отож, після смерті спадкодавиці [PERSON] відкрилася спадщина за законом, у тому числі й на належне їй право на спірне домоволодіння. Обидві позивачки є єдиними спадкоємицями за законом першої черги усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавиці [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому вони кожна прийняли спадщину та не відмовилися від неї, а інших спадкоємців, які б прийняли таку спадщину, немає. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння у рівних частинах обидві позивачки не можуть у зв`язку із відсутністю реєстрації права власності та, як наслідок, правовстановлюючого документа на нього. З огляду на вказане, отримавши 11.12.2023 року відмову державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння, обидві позивачки змушені були звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач Славська селищна рада Стрийського району Львівської області у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до неї про визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом не подала, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами суду не навела. Заяви та клопотання сторін у справі. Заяв та/чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 11.11.2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 04.12.2024 року, 12:00 год.. Витребувано за ініціативою судді від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 184/2023, заведеної 14.09.2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сколе Стрийського району Львівської області. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03.12.2024 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 184/2023, заведеної 14.09.2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сколе Стрийського району Львівської області, із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 8206, з якоїне вбачається тієї обставини, що розгляд цієї справи та ухвалене у ній рішення у майбутньому може вплинути на права та/чи законні інтереси будь-яких інших осіб. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 04.12.2024 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 10.01.2025 року о 10:00 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін у цій справі були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Позивачки [PERSON] та [PERSON] у призначене судове засідання для розгляду цієї справи по суті не з`явилися, однак забезпечили явку своєї уповноваженої представниці - адвокатки Комарницької М.В. (ордери на надання правничої допомоги на бланках серії ВС № 1322477 та № 1322479 від 04.11.2024 року у належно засвідчених копіях містяться у матеріалах справи, а. с. 69, 70), яка висловила позицію на підтримання позовних вимог своїх довірительок з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому ними позові, просила такі їх вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач Славська селищна рада Стрийського району Львівської області у призначене судове засідання для розгляду цієї справи по суті явку свого уповноваженого представника не забезпечила, при поважні причини неявки такого представника не повідомляла. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачок [PERSON] та [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких їх прав відповідача Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається з свідоцтва про народження позивачки 1 [PERSON] на бланку серії [NUMBER] , виданого 09.12.1967 року Опорецькою сільською радою Сколівського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 11), з урахуванням зміни прізвища згідно свідоцтва про одруження на бланку серії [NUMBER] , виданого 12.02.1999 року Сколівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 14), зазначена позивачка народилася [INFO] у с. Опорець Сколівського району Львівської області, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю українці. Як вбачається з свідоцтва про народження позивачки 2 [PERSON] на бланку серії [NUMBER] , виданого 18.07.1970 року Опорецькою сільською радою Сколівського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 19), з урахуванням зміни прізвища згідно свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії [NUMBER] , виданого 21.11.1992 року Чопським міськвиконкомом Ужгородського району Закарпатської області (копія міститься у справі, а. с. 20), зазначена позивачка народилася [INFO] у с. Опорець Сколівського району Львівської області, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю українці. Отож, обидві позивачки у справі народжені подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, вони є між собою рідними сестрами. Судом встановлено, що матір обох позивачок у справі - [PERSON] пережила другого з подружжя [PERSON] , та померла [INFO] , у віці 75 років, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим 27.03.2023 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 21). Вказаний день смерті матері обох позивачок у справі - [PERSON] , яка пережила другого з подружжя, є часом відкриття спадщини після її смерті. За життя спадкодавиця [PERSON] зробила розпорядження щодо належних їй прав й обов`язків на випадок своєї смерті, зокрема 01.12.2009 року у с. Опорець Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області склала заповіт, котрий був посвідчений у встановленому порядку секретарем Опорецької сільської ради Сколівського району Львівської області [PERSON] , номер у реєстрі 53, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиці [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався (копія міститься у справі, а. с. 24). За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі усе те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла своїй дочці - позивачці 2 [PERSON] .. Судом встановлено й те, що позивачка 2 [PERSON] відмовилася від складеного спадкодавицею [PERSON] на її ім`я заповіту, проте бажає оформити спадщину та прийняла таку спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] за законом, про що 14.09.2023 року подала до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про відмову від заповіту та прийняття спадщини за законом(копія мітиться у справі, а. с. 25). Своєю чергою, позивачка 1 [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , про що 14.09.2023 року подала до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про прийняття спадщини за законом (копія мітиться у справі, а. с. 26). Відтак, обидві позивачки, які прийняли спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, та не відмовилися від такої спадщини за законом, вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини після її смерті і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог у цій справі, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 71,2 кв. м., з котрої житлова площа - 54,5 кв. м. та допоміжна площа - 16,7 кв. м., з мансардою «а», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б) з підвалом «б» та верандою «б1», сараю (позначений у технічній документації літерою В), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), навісу (позначений у технічній документації літерою Д), воно збудоване у 1960 році, із добудовою господарських будівель у 1980 році, в цілому не є об`єктом самочинного будівництва. Згідно даних технічного архіву, право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна не зареєстровано, відомості про наявність обтяжень та видачу дублікатів на вказаний об`єкт нерухомого майна у матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 21.09.2023 року суб`єктом господарювання - КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивачки 2 [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 36-40), довідкою КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 15.10.2024 року за вих. № 2519 (копія міститься у справі, а. с. 31),довідкою Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 31.10.2024 року за вих. № 798 (копія міститься у справі, а с. 23), а також Випискою з погосподарської книги № 2 с. Опорець за 2021-2024 роки, сформованим адміністратором ЦНАП Славсько селищної ради Стрийського району Львівської області 02.10.2024 року за вих. № 676 (міститься у справі, а. с. 22). Як уже йшлося вище, обидві позивачки у справі, які прийняли спадщину у встановленому порядку після смерті спадкодавиці [PERSON] , зверталися до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння, однак 11.12.2023 року одержали колективну відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії за вих. № 692/01-16, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння (копія міститься у справі, а. с. 30). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 910/10784/16, номер провадження 12-30гс21). Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів обох позивачок у справі, виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, а також враховуючи ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавицею [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється відповідачем у справі, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавицею [PERSON] правомірно, зокрема його частина - як майно, набуте за час шлюбу з [PERSON] , а інша його частина - у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] тією з подружжя, яка його пережила. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння відсутні в силу того, що спадкодавиця [PERSON] не зареєструвала за життя своє право на спірне домоволодіння в цілому, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування обома позивачками прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав обох позивачок як спадкоємиць першої черги за законом спадкодавиці [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті зазначеної спадкодавиці та не відмовилися від такої спадщини за законом. За таких наведених вище обставин справи, а також з урахуванням обрання обома позивачками у межах пред`явлених ними позовних вимог способу захисту своїх порушених прав щодо спадкування, який не суперечить закону та найбільш правильно й повно захистить таке їх порушене право, позовні вимоги підлягають до задоволення. Отож, слід визнати за обома позивачками право спільної часткової власності - по частині за кожною, на домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 71,2 кв. м., з котрої житлова площа - 54,5 кв. м. та допоміжна площа - 16,7 кв. м., з мансардою «а», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б) з підвалом «б» та верандою «б1», сараю (позначений у технічній документації літерою В), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), навісу (позначений у технічній документації літерою Д), розташоване за адресою: [ADDRESS] , - у порядку спадкування за законом після смерті їх матері - спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сколе Стрийського району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, судові витрати, котрі полягають у сплаті обома позивачками судового збору за пред`явлення ними позовної заяви до суду у розмірі по 1 560 грн. 90 коп. кожною, і підтверджуються квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки за № 33 та № 43 одного із відділень АТ «Ощадбанк» від 10.05.2024 року та від 28.06.2024 року (містяться у справі, а. с. 1, 2), з урахуванням наведених вище роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слід покласти на обидві позивачки порівну як єдиних спадкоємиць спірного майна першої черги за законом. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, відповідні матеріали не містять.

Outcome: approved