Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

11 грудня 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу. Заява обґрунтована тим, що: - з 30 вересня 2022 року заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі; - у цьому шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] ; - на сьогодні шлюбні відносини припинені, подружжя спільне господарство не веде, разом не проживає; - подружжя досягло згоди стосовно місця проживання спільної дитини, участі в її вихованні та утриманні. 16 грудня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд установив таке. 30 вересня 2022 року заявники зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 30.09.2022, актовий запис 1171 (а.с. 11). У цьому шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02.08.2023, актовий запис 1261 (а.с. 10) Відповідно до договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косарєвою-Соловей Т.В., 11.12.2024 за р. № 1851, [PERSON] та [PERSON] погодили місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , способи їх участі у вихованні та утриманні дитини (а.с. 12-13). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом приписів ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 5 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 22.11.1984, що ратифікований Україною згідно із Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Отже, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У справі, що розглядається: - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб має формальний характер; - до заяви додали нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та сплату аліментів на дитину, в якому врегулювали питання щодо виховання, утримання і місця проживання їх малолітнього сина. - у заяві [PERSON] просила відновити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] », що відповідає приписам статті 113 СК України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Отже, заяву слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved