Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" звернулось до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 63 654, 27 гривень та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори 09.06.2020 кредитний договір №2001607423201, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 18000 грн. та 18.06.2021 кредитний договір №1001900433601, за яким Позичальнику кредит у сумі 30000 грн. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість по кредитному договору від 09.06.2020 № 2001607423201 - 27894,75 грн., з яких: 17946.93 грн. заборгованість за кредитом; 9947.82 грн. заборгованість процентами, заборгованість по кредитному договору від 18.06.2021 № 1001900433601 заборгованість - 35759,52 грн., з яких: 22154,47 грн. заборгованість за кредитом; 5,4 грн. заборгованість процентами; 13599,65 грн. заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.09.2024 склала 63654,27 грн. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду. 18 листопада 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Підодвірний Т.І. подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд в позовних вимогах АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" відмовити в повному обсязі. В обгрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідач зазначає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором в розмірі 13 599,65 грн., необгрнутованими та такими, що не підлягають задоволенню. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту взагалі не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановлена вказана комісія. Щодо вимог Позивача по кредитному договору від 09.06.2020 року № 2001607423201. Як вбачається із поданої позивачем до суду анкети-заяви, відповідач просив Банк встановити йому кредитний ліміт у розмірі 10000 грн. Відповідно до умов анкети-заяви, загальна вартість кредиту (тіло кредиту, відсотки комісії та інші платежі) становить 12577,58 грн. Строк дії договору 12 місяців. Позивач просить суд стягнути з Відповідача 27894.75 грн., з яких: 17946.93 грн. заборгованість за кредитом; 9947.82 грн. заборгованість процентами. В той же час, позивачем не надано до суду жодної додаткової угоди яка б змінювала умови договору від 09.06.2020 року № 2001607423201. Заяви від відповідача про збільшення кредитного ліміту матеріали судової справи не містять. У правовій позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (пункт 54 постанови) - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Доказів продовження строку кредитування позивачем до суду не надано. Позивачем, разом із позовною заявою, направлено до суду довідку про збільшення кредитного ліміту. Відповідач та представник відповідача вважають, що така довідка не може бути належним та допустимим доказом збільшення кредитного ліміту відповідачеві, оскільки виготовлення такої довідки цілком залежить від волевиявлення позивача, який є зацікавленою особою. Інформація зазначена у довідці, відповідачем не визнається. Надана позивачем виписка по рахунку не містить жодної інформації про збільшення кредитного ліміту від 09.06.2020 року, або його подальшого збільшення. Таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що заявлена ним сума заборгованості 27894,75 грн. відповідає фактичним обставинам справи. 05.12.2024 року представником позивача АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» Кущ Я.В. подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому заперечує проти відзиву та просить суд задовольнити позовні вимоги АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» у повному обсязі. В обгрунтування відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідач звернулася до банку з метою отримання кредитів.Підтвердженням надання відповідачу кредитів є:заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001607423201 від 09.06.2020, яка була підписана відповідачем;Заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001900433601 від 18.06.2020, яка була підписана Відповідачем. Банк належним чином виконав свої зобов`язання надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач підписанням заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), яка розміщена на сайті:pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процес обслуговування; Відповідач ознайомлена із ДКБО та цілком згоден з ним; всі умови ДКБО Відповідачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім того, 09.06.2020, 18.06.2021 Відповідач, поряд із Заявами, підписала «Паспорти споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» (копії додавалася до позовної заяви). Паспорти споживчого кредиту був підписані до моменту підписання відповідачем заяв. Мета підписання Паспорту - ознайомлення відповідача з детальними умовами кредитування.Паспорти споживчого кредиту були надані відповідачу на ознайомлення і підписання на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». У паспортах споживчого кредиту зазначено детальну інформацію про кредитодавця, суму кредиту, строк кредитування;\~мета отримання\~кредиту;\~спосіб та\~строк надання\~кредиту;\~розмір реальної\~річної процентної\~ставки та\~інші умови. 10.06.2017 набрав чинності Закон України від 15.11.2016 № 1734-VІІ «Про споживче кредитування».На момент укладення договору вже діяв Закон України «Про споживче кредитування». Відповідач не скористалася своїм правом, визначеним ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» є спеціальним законом, який регулює кредитні правовідносини у сфері споживчого кредитування. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає можливість включення у договір комісійної винагороди кредитодавця. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній\~заяві просив розглядати справу за його відсутності. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом було встановлено, що 09.06.2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001607423201, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 18 000, 00 грн., шляхом підписання заяви №2001607423201 про приєднання до договору. Також, 18.06.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001900433601, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 30 000, 00 грн., шляхом підписання заяви №1001900433601 про приєднання до договору. Відповідно до заяви № 2001607423201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 09.06.2020 року та заяви №1001900433601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18.06.2021 року відповідач погодився з умовами заяв, про що свідчить наявність її власноручного підпису в них, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії. Згідно до\~розрахунку заборгованості, доданих до позовної заяви, станом на 09.09.2024 року за кредитним договором № 2001607423201 від 09.06.2020 року [PERSON] має заборгованість по сумі кредиту - 17 946, 93 грн., заборгованість за відсотками - 9 947, 82 грн. Згідно до\~розрахунку заборгованості, доданих до позовної заяви, станом на 09.09.2024 року за кредитним договором №1001900433601 від 18.06.2021 року [PERSON] має заборгованість по сумі кредиту - 22 154, 47 грн., заборгованість по процентам - 5, 40 грн., заборгованість по комісії - 13 599, 65 грн. Відповідно копії письмової вимоги (повідомлення) від 09.09.2024 року, позивач з метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направляв письмову вимогу про дострокове повернення коштів, в якій було зазначено, що станом на 09.09.2024 року заборгованість позивальника становить 63 654, 27 грн. по кредитним договорам №1001900433601 від 18.06.2021 та № 2001607423201 від 09.06.2020 року та просить погасити заборгованість. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ "Перший\~Український Міжнародний\~банк" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання заяви № 2001607423201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в АТ "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] 09.06.2020 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 18 000, 00 грн. та шляхом підписання заяви № 1001900433601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в АТ "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] 18.06.2021 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 30 000, 00 грн. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого позивач нарахував відповідачу заборгованість за кредитом станом на 09.09.2024 року за кредитним договором № 2001607423201 від 09.06.2020 в розмірі 17 94,93 грн. та за кредитному договору № 1001900433601 від 18.06.2021 в розмірі 22 154,47 грн. Відповідно до умов Договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи крім цього відсотки за користування коштами в розмірі 0,01% річних та комісію в розмірі 2,99% за місяць від суми отриманого кредиту. В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору позивачем за кредитним договором № 2001607423201 нараховано 9 947, 82 грн. - заборгованість по процентам та за кредитним\~договором №\~1001900433601\~нараховано 13\~599,\~65 грн. - заборгованість по комісії та 5, 40 грн. - заборгованість по процентам. Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № 2001607423201 від 09.06.2020 суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними (речення перше частини першої статті 21 ЗУ Про захист прав споживачів у редакції, чинній до 13 січня 2006 року). Суд на підставі приписів статті 55 ЗУ Про банки та банківську діяльність, частини першої статті 21 ЗУ Про захист прав споживачів у редакції, чинній до 13 січня 2006 року, пункту 6 частини першої статті 3 та частини третьої статті 509 ЦК України може визнати недійсною умову про плату (комісію) за управління кредитом (обслуговування його), інші подібні платежі, встановлені у договорі про надання споживчого кредиту, укладеному до 13 січня 2006 року (пункти 98 та 99 Постанови у справі № 363/1834/17). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні стягнення комісії за користування кредитним договором, у зв`язку з тим, що така вимога є нікчемною. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved