Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

У жовтня 2024 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 18863,10 грн. 08.02.2023 року о 09:45 год. в населеному пункті м. Харків, по пр-т. Гагаріна, 113, відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу «RENAULT LOGAN», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником вказаного транспортного засобу є AT «Концерн Галнафтогаз». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2023 року, вина відповідача була повністю доведена судом, Відповідач свою вину визнав, і його визнано винним у скоєні зазначеного ДТП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна», що підтверджується полісом серії ЕР 209360372 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. У зв`язку з тим, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача з приводу відшкодування завданої шкоди. На момент подачі позову відповідач так і не відшкодував завдані збитки. Ухвалою судді від 30.10.2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, у судове засідання не з`явився. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою направлялися судові повістки, але вони повернулася до суду з відміткою поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи маються достатні докази для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою технічного засобу. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 07.01.2025 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно з постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2023 року в справі №641/851/23, яка набрала законної сили 14.03.2023 року, встановлено, що 08 лютого 2023 року о 09 годині 45 хвилин, за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, біля буд.113, водій [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ 2102», державний номерний знак [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «RENAULT LOGAN», державний номерний знак [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроюватися, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху. Оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 15.02.2023 року представник потерпілого звернувся до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви, позивачем було відкрито регресну справу № 90480. 21.03.2023 року оцінювачем [PERSON] було складено Звіт № 52 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. За результатами висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT LOGAN, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 17283,10 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 20.04.2023 та Наказу № 3/7563 від 23.04.2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 17283,10 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилося на підставі наказу про відшкодування шкоди, відповідно до якого МСТБУ здійснило регламентну виплату. Також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 580,00 грн. Загальний розмір витрат позивача з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 18863,10 грн. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом № 1961-IV, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (підпункт "а" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV). Відповідно до пункту 41.4 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Моторне (транспортне) страхове бюро України після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (підпункт 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV); Отже, суб`єкт, до якого Моторне (транспортне) страхове бюро України може заявити регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV, є чітко визначеним. Коли МТСБУ виплатило відшкодування через те, що шкоду заподіяв транспортний засіб, власник (водій) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (тобто, коли зробило виплату на підставі підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV), воно набуває право на регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, бо саме він відповідальний за невиконання обов`язку зі страхування своєї цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 18863,10 грн, з яких: 17283,10 грн - сума сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою та 1580,00 грн - сума понесених витрат на встановлення розміру збитків, оскільки дана особа на момент дорожньо-транспортної пригоди не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А відтак, вимога позивача про стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved