Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

\~ 08 травня 2024\~представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Кудіна А.В. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~Свій позов обґрунтовує тим, що 22.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україні») та [PERSON] укладено кредитний договір № 3342105, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна»» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.10.2023 року та до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 98580 грн., з яких: 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 83580 грн. сума заборгованості за відсотками. 29.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 4978424, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти шляхом перерахування на його банківський картковий рахунок позичальника, які він зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 11.05.2023 року між ТОВ «Маніфою» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-05/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 11.05.2023 року до Договору факторингу № 11-05/2023 від 11.05.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15800 грн., з яких: 5000- сума заборгованості за основною сумою боргу,10800 грн. сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договорів , незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. Представник позивача, зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 3342105 в розмірі 98580 грн., за договором позики № 4978424 в розмірі 15800 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Крупінської С.С. від 22 травня 2024 ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 20 червня 2024 суддя Крупінська С.С ухвалила заочне рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 18 листопада 2024 відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. 18 листопада 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, складом суду визначено Мазура Д.Г. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2024 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення в даній цивільній справі задоволено. Заочне рішення від 20 червня 2024 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19 грудня 2024 від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву в якому вказує, що позовна заява не підлягає задоволення з наступних підстав: відповідач зазначає, що в матеріалах даної справи відсутнє платіжне доручення про перерахування коштів ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Маніфою» кредитних коштів на рахунок або платіжну карту відповідача відповідно до умов договору № 3342105 від 22.12.202 року № 4978424 від 29.12.2023 року, а наданий позивачем розрахунок заборгованості за вищезазначеними договорами не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним рахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Таким чином належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку відповідно до п.1.13 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22 є відповідний платіжний. Отже, у зв`язку з відсутністю доказів надання позики у погоджений сторонами спосіб, у відповідача не виникло обов`язку по їх поверненню. Також відповідач вказує, що у разі заміни первісного кредитора, останній повинен подати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, втому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником. У акті прийому-передачі, який міститься матеріалах справи не вказано кількість боржників та загальну суму борг, а надання Витягу замість Реєстру боржників не дає можливості перевірити наявність у ньому відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, у якій просить розглянути справу без його участі. Відповідно до п.1 ч. 3ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 22 грудня 2022 між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3342105, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 15 000 грн., строком на 360 днів ( а.с.7).Окрім Кредитного договору [PERSON] підписав Паспорт кредиту від ТОВ «Лінеура України», який є невід`ємною частиною кредитного договору. 29 грудня 2022 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики № 4978424, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5 000 грн., строком на 80 днів ( а.с.31).Окрім Договір позики [PERSON] підписав Паспорт позики від ТОВ «Маніфою», який є невід`ємною частиною кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи 19.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна»» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 19102023 від 10 жовтня 2023 року та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19102023 від 10 жовтня 2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , за кредитним договором №119102023від 19.10.2023 року на суму 98 580,0 гривень, з яких: 15 000 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту; 83 580 гривень заборгованість за відсотками. 11.05.2023 року між ТОВ «Маніфою» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-05/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 11-05/2023 від 11 травня 2023 року та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 11-05/2023 від 11 травня 2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , за кредитним договором №11-05/2023 від 11 травня 2023 року на суму 15 800,00 гривень, з яких: 5 000 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту; 10 800 гривень заборгованість за відсотками. Відповідно до положень статей 512,514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина першастатті 1077 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України). Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2ст. 78 ЦПК Українио бставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно дост. 89 ЦПК Українис уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Згідно зі ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який діяв на момент виникнення правовідносин, у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні: 1.6) документ на переказ - електронний або паперовий документ, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів; 1.15) ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу. Відповідно до ст.22 даного Закону ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Отже, позивачем при зверненні до суду не подано доказів перерахування первісними кредиторами на рахунок відповідача кредиту у вказаному в договорі розмірі, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування, отримання коштів відповідачем на виконання умов Договору. Наданий суду розрахунок заборгованості не дозволяє зробити висновок щодо розміру заборгованості по фактично отриманій та неповернутій сумі коштів. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві. Що стосується\~вимоги відповідача\~про стягнення\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу у\~розмірі 15\~000,\~00\~гривень суд\~зазначає, відповідно до ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК\~України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Таким чином, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати щодо судового збору залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed