Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 22 жовтня 2005 уклала шлюб із відповідачем, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1096. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось. Шлюбні відносини між ними припинені з 24 квітня 2024 року, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Постановленою суддею ухвалою від 28 червня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. Постановленою судом ухвалою від 26 вересня 2024 року надано сторонам строк для примирення тривалістю три місяці, провадження у справі зупинено. Постановленою суддею ухвалою від 13 січня 2025 року провадження у справі поновлено. Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача, адвокат Ліфлянчик С. І., подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Після закінчення строку для примирення, встановленого судом відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача, адвокат Грищенко І. В. у заяві від 26 вересня 2024 року просила проводити розгляд справи за її та відповідача відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи висновує про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що 22 жовтня 2005 року [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб, про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблений актовий запис № 1096 /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] /а.с.5а/. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони разом не ведуть. За ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Судом у цій справі сторонам надавався строк для примирення, після закінчення якого, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких заяв позивача, поданих після постановлення судом ухвали про надання строку для примирення, обізнаність сторін про дату, час та місце наступного судового розгляду справи та їх неявку, такого примирення між сторонами не відбулося. Таким чином, ураховуючи обставини, установлені судом, відповідно до ст. 110, 112 СК України, враховуючи, що заходи з примирення подружжя, вжиті судом, залишилися без результату, позивачем заяву про залишення позову без розгляду, закриття провадження, відмову від позову не подано, суд приходить висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved