Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем [PERSON] , 01 вересня 2023 року було укладено договір кредитної лінії №00-9384376, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на мобільний телефон відповідача. У подальшому, між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 10 квітня 2024 року укладено договір факторингу № 1-10042024, відповідно до умов якого ТОВ «Качай Гроші» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №00-9384376 від 01 вересня 2023 року. Станом на день звернення до суду із даним позовом заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №00-9384376 від 01 вересня 2023 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 15375,00 грн., з яких: 5000,00 грн.- заборгованість за кредитом; 10150,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 250,00 грн. - заборгованість за комісіями, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку (а.с.1-4). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову (а.с.56). В підготовчому засіданні 25 грудня 2024 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду (а.с.62). У судове засідання представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс», будучи належним чином повідомленим, не з`явився. За змістом позовної заяви просив про розгляд справи у відсутність представника (а.с.1-4). Відповідач [PERSON] , інформований про судовий розгляд, шляхом надіслання судової повістки, вручена особисто, що підтверджується поштовим трекінгом №0610214962929 від 24 грудня 2024 року, у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, не подав відзиву на позов, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду (а.с.58-59). З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 25 грудня 2024 року у відсутності представника позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» та відповідача Миколенко М.М., остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року). Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача [PERSON] за місцем реєстрації, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги. Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного. Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем [PERSON] , 01 вересня 2023 року було укладено договір кредитної лінії №00-9384376, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, електронного підпису, 78Q65 (а.с.6-9). За умовами договору ТОВ «Качай Гроші» надає [PERSON] кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.6-9). Сума кредитного ліміту складає 5000 грн. на споживчі потреби, п. 1.2. договору, строк дії кредитної лінії 120 днів (а.с.6-9). Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 30 грудня 2023 року або достроково, п. 1.3. договору (а.с.6-9). Згідно п.1.4.1 договір кредитної лінії, позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 21 вересня 2023 року протягом дії кредитної лінії, та сплачувати проценти не пізніше рекомендованої оплати визначеної п.1.3.1 даного договору. Знижена процентна ставка становить 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати, визначеної п. 1.3.1. даного договору (а.с.6-9). Відповідно до п.1.4.2, стандартна процентна ставка складає 2,50% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в п. 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту (а.с.6-9). Крім того, згідно з п. 1.5. договору, за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5% від суми кредиту, що складає 250 грн. (а.с.6-9). Відповідач, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором 78Q65, була ознайомлена з графіком платежів в якому встановлено кількість платежів, їх розмір і періодичність внесення, та паспортом споживчого кредиту, в якому відображена інформація про контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача (а.с.10-12-9). З Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші» по продукту кредитна лінія, затверджених наказом №31-10/2022 від 31 жовтня 2022 року, які є невід`ємною частиною договір кредитної лінії №00-9384376, слід вбачати відповідач ознайомлений (а.с.13-20). Відповідно до п. 2.8 договору, дата надання/видачі кредиту дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів в сумі 5250,00 грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (а.с.6-9). Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 647/04 від 22 квітня 2024 року підтверджується факт перерахування 01 вересня 2023 року 12:54:34 хв. через платіжний сервіс "Platon" грошових коштів у розмірі 5250 грн. (а.с.21-24). Згідно детального розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №00-9384376 від 01 вересня 2023 року, заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Качай Гроші» становить 15375,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками - 10125,00 грн., заборгованість за комісією - 250 грн. (а.с.25-26). Між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 10 квітня 2024 року укладено договір факторингу № 1-10042024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Факторинг Партнерс» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Качай Гроші», а ТОВ «Качай Гроші» відступає ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією №422780049 від 12 квітня 2024 року, Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року, Актом приймання-передачі реєстру боржників в паперовому вигляді до договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року, реєстром боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та ТОВ «Качай Гроші» до договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року (а.с.27-32). Згідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15375,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками - 10125,00 грн., заборгованість за комісією - 250 грн. (а.с.33). З наведеного встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з договору кредитної лінії №00-9384376 від 01 вересня 2023 року. Відповідно до Статуту ТОВ «Факторинг Партнерс» від 04 грудня 2023 року, який є установчим документом та регламентує порядок створення і припинення юридичної особи, правове становище і межі правоздатності, та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05 грудня 2023 року №531425117085, ТОВ «Факторинг Партнерс» є юридичною особою, яка має право на здійснення економічної діяльності у виді грошового посередництва та надання інших фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с.34-40). Крім того, згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Серії ФК №1175 від 21 лютого 2019 року, на підставі розпорядження Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «Факторинг Партнерс» є фінансовою установою (а.с.40). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні`платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. За приписами п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, що передбачено ч. 1 ст. 513 ЦК України. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст.1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», у споживача є можливість протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору. Таким правом відповідач не скористався, як і не скористався п.4.4.3 договору кредитної лінії №00-9384376 від 01 вересня 2023 року, де зазначено, що позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору без пояснення причин відмовитися від укладеного договору, шляхом направлення повідомлення кредитодавцю на електронну пошту або рекомендованим повідомленням чи цінним листом за адресою місцезнаходження кредитодавця (а.с.6-9). Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України). Позивачем доведено та обґрунтовано належними доказами наявність права вимоги за договором кредитної лінії №00-9384376 від 01 вересня 2023 року тому, враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 10 квітня 2024 року укладено договір факторингу № 1-10042024, згідно умов якого, клієнт відступив фактору право грошової вимоги і за договором кредитної лінії №00-9384376 від 01 вересня 2023 року, укладеним між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] .. Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми заборгованості, і це є істотним порушенням за договором ТОВ «Качай Гроші», заміна первісного кредитора ТОВ «Качай Гроші» на ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року, до вказаного договору, не можуть трактуватися на користь відповідача, як причини невиконання зобов`язання і тому, суд обґрунтовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач [PERSON] не був позбавлений можливості отримати належну суму кредиту, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, використав кредитні кошти у власних інтересах, і тому слід з нього, як відповідача, стягнути на користь позивача заборгованість, яка утворилася. Суд бере до уваги, що відповідач участі в судовому засіданні не взяв, відзиву на позов не подав, не реалізував своїх процесуальних прав як сторона у спорі, не надав доказів у разі заперечення позовних вимог позивача, що вказує на свідоме ігнорування виконання взятих на себе обов`язків. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих стороною доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про їх задоволення в повному обсязі. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді сплаченого судового збору та правничої допомоги. Так, позивачем, згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 2422, 40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0477320015 від 27 листопада 2024 року (а.с.5), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. на підставі укладеного договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року, прайс-листа Адвокатського Об`єднання «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги № 121 від 11 жовтня 2024 року, витягу з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2024 року, згідно яких між сторонами визначено витрати за надання правничої допомоги, та підтверджено до суду, що вказані послуги на суму 9000 грн., адвокатським об`єднанням надані, а позивачем прийняті (а.с.41-45). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з`ясував склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, які є співмірними із складністю справи та відповідають критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру та згідно вимог ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановив інформацію щодо адвоката, який таку допомогу надавав згідно наданих доказів. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд виходить із встановлення їх дійсності та необхідності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. Згідно ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі: задоволення позову - на відповідача; відмови в позові - на позивача; часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вище наведеного вбачається, що представникам позивача надано докази та документально підтверджено витрати на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цивільної справи в суді, заяв про зменшення розміру витрат на правову допомогу до суду не надходило, тому понесені витрати позивачем в розмірі 9000 грн., підлягають до задоволення, як обгрунтовані. Позов підтверджується: копією договору кредитної лінії №00-9384376 від 01 вересня 2023 року; копією графіку платежів та паспорту споживчого кредиту договору кредитної лінії №00-9384376 від 01 вересня 2023 року; копією Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші» по продукту кредитна лінія, затверджених наказом №31-10/2022 від 31 жовтня 2022 року; копією Інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» № 647/04 від 22 квітня 2024 року; копією розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №00-9384376 від 01 вересня 2023 року; копією договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року; копією платіжної інструкції №422780049 від 12 квітня 2024 року; копією Акту приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року; копією Акту приймання-передачі реєстру боржників в паперовому вигляді до договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року; копією реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та ТОВ «Качай Гроші» до договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року; копією Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-10042024 від 10 квітня 2024 року; копією Статуту ТОВ «Факторинг Партнерс» від 04 грудня 2023 року; копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05 грудня 2023 року №531425117085; копією Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Серії ФК №1175 від 21 лютого 2019 року; копією договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року; копією прайс-листа Адвокатського Об`єднання «Лігал Ассістанс»; копією заявки на надання юридичної допомоги № 121 від 11 жовтня 2024 року; копією витягу з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2024 року; платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0477320015 від 27 листопада 2024 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved