Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача батьком народженої нею [PERSON] , 2022 року народження, у зв`язку із чим внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач є біологічним батьком дитини, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Також, посилаючись на те, що відповідач не надає в добровільному порядку кошти на утримання їх дитини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно (а.с. 59 68). Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не визнає себе біологічним батьком дитини, а результати біологічної експертизи проведеної під час розгляду справи є сфальсифікованими, у зв`язку із чим, він не визнав позов та заперечив його вимоги. Також, відповідач зазначив про те, що він має на утриманні чотирьох дітей; однак не підтвердив вказані обставини жодними належними і допустимими доказами. Крім того, відповідач підтвердив суду, що саме він зображений на фотокартках які містяться на сторінках 30, 31 і 32 матеріалів судової справи та на запитання головуючого: «Як ім`я дитини яка зображена разом із ним на вказаних фотокартках, яку він тримає на руках і яку цілує?», відповідач надав відповідь: «Не знаю хто це». Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Позивачка є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується апостильованим у встановленому законом порядку витягом з актового запису про народження від 09.03.2023 року № G1412/2022; у вказаному витягу відсутні відомості про батька дитини, розділ «батько» не заповнений (а.с. 20, 21, 22, 23). При цьому, в період часу з 14 серпня 2018 року по 22 лютого 2022 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 серпня 2018 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22 лютого 2022 року (а.с. 18, 19). Норми статті 122 Сімейного кодексу України визначають, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя; дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Отже, за приписами наведених норм статті 122 Сімейного кодексу України, [PERSON] , [INFO] , який зачатий у шлюбі, походить від подружжя [PERSON] і [PERSON] .. Тобто, [PERSON] , [INFO] , який народжений до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя [PERSON] і [PERSON] .. Як наслідок, відповідно до статті 122 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід було б вважати батьком [PERSON] , [INFO] . Натомість, під час розгляду справи, за клопотанням представника позивачки ухвалою суду від 19 вересня 2024 року було призначено судово-генетичну експертизу, за результатами якої надано суду висновок № 42122 від 07 листопада 2024 року про те, що ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком дитини [PERSON] , 10.08.2022 року в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999 % (а.с. 135 153). Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Згідно із нормою частини третьої статті 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. З урахуванням вищевикладених обставин щодо походження дитини від подружжя, відповідно до вимог статей 76 84 ЦПК України, позивачка довела перед судом той факт, що саме відповідач є біологічним батьком [PERSON] , 2022 року народження, що підтверджено відповідним доказом молекулярно-генетичної експертизи. Отже, під час розгляду справи позивач виконав, передбачений статтею 81 ЦПК України обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: факт того, що відповідач є біологічним батьком народженою неї дитини. У підсумку, під час розгляду справи в судовому засіданні, судом встановлено той факт, що відповідач є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки позивачка довела перед судом існування такого факту. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено факт того, що відповідач є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а тому існують законні підстави для визнання відповідача батьком дитини. При цьому, необхідно змінити по батькові дитини відповідно до батьківства. Вирішуючи по суті дану справу в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується відповідним письмовим підтвердженням депутата Гребінківської селищної ради Зматенко С.В. (а.с. 28). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом не встановлено будь-які обставини щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, під час розгляду справи відповідач не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів які мають значення для вирішення питання про стягнення аліментів та їх розмір. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно. За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. Одночасно, у зв`язку із встановленням батьківства відповідача, існують процесуальні підстави для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, а саме: внесення до актового запису відомостей про відповідача як батька дитини, однак суд не ухвалює відповідних висновків у резолютивній частині рішення, оскільки реєстрацію народження здійснено за кордоном і позивачка не вчинила необхідних юридичних дій для реєстрації факту народження в Україні та отримання свідоцтва про народження державного зразка. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та у зв`язку із задоволенням позову згідно із вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1\~073 гривні 60 копійок за одну позовну вимогу немайнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved