Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Судові витрати залишити за ним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.06.1986 між сторонами у справі укладено шлюб, актовий запис №1516. Спільних неповнолітніх дітей сторони у справі не мають. Протягом останніх дванадцяти років відповідач, майже, постійно знаходиться на роботі в Італії. Тривалі періоди окремого проживання призвели до припинення подружніх відносин, кожен живе своїм власним життям. Шлюб існує лише формально. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2024 справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення (а.с. 14). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте подав заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність. Позов підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с.21) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася судом належним чином, відзив на позов не подала. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 17.06.1986 між сторонами у справі укладено шлюб, актовий запис №1516. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 01.06.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. (а.с.7) Спільних неповнолітніх дітей сторони у справі не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи із положення ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача по справі. Судовий збір слід залишити за позивачем відповідно до його вимоги, викладеної в прохальній частині позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved