Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

27 серпня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Приватного підприємства «Управляюча компанія ЖЕД №10» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 31.07.2024 у розмірі 39\~400,20 грн; судовий збір 3028 грн, витрати на правничу допомогу 3000 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані та мешкають: [PERSON] та [PERSON] . З 01.12.2019 ПП «Управляюча компанія ЖЕД №10» здійснює функції з надання послуги з управління багатоквартирним будинком та проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових приміщення за вказаною вище адресою. Боржники не здійснюють оплату наданих позивачем послуг за період з 01.08.2021 по 31.07.2024, через що утворилась заборгованість у сумі 39\~400,20 грн. Ухвалою суду від 30 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. 18 вересня 2024 року надійшло заперечення [PERSON] проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, яке обґрунтовано тим, що позивач не згоден з позовними вимогами та розглядом справи в порядку спрощеного провадження. Повідомляє, що [PERSON] з 09.09.2019 не є мешканцем кв. [ADDRESS] . Також повідомляє, про неможливість ним та його дружиною прибути в судове засідання через те, що з початком повномасштабного вторгнення вони з дітьми виїхали за кордон. Квартира майже три роки знаходиться порожньою. Він у встановленому законом порядку за власні кошти облаштував на чердаку мансардний поверх. Цей поверх не може рахуватися як повноцінний поверх. Також неможливо підвищувати квартплату у період воєнного стану. ПП «Управляюча компанія ЖЕД №10» не має відношення до мансардного поверху та взагалі до жодної квартири в будинку, оскільки не витратив коштів на обслуговування будинку. Мешканці квартири за власні кошти збудували та встановили дитячий майданчик, майданчик для білизни, лавки та альтанки, автоматичні ворота, клумби, проклали асфальт, замінили водяний лежак та стояк на два під`їзди, висадили та обрізали дерева, провели капітальний ремонт каналізаційних люків, під`їзду, виконувалася чистка вентиляційних шахт, повна заміна дощової системи та її обслуговування, обслуговування та пусконаладка обладнання до опалювального сезону та багато іншого. Враховуючи наведене, він та його дружина заперечують проти позову та розгляду справи у спрощеному позовному провадженні. 25 листопада 2024 року надійшла аналогічна заява відповідача [PERSON] 03 січня 2025 року надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі. В своїх запереченнях проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження [PERSON] фактично викладає заперечення щодо позовних вимог та не заявляє про перехід до загального позовного провадження та взагалі не обґрунтовує заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а тому такі заперечення суд розглядає як відзив на позовну заяву. Крім цього, з наведених відповідачем обставин та враховуючи, що дана справа є малозначною, суд не вбачає підстав для розгляду справи в загальному позовному провадженні. Враховуючи повторну неявку відповідачів, заяву представника позивача про розгляд справи без його участі, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , загальною площею 208,4 кв.м., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.03.2024. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (частина перша статті 2 вказаного Закону). За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 417-VIII, управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) (частина перша статті 9 Закону № 417-VIII). За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа- підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 417-VIII). Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів ОСББ) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Приватне підприємство «Управляюча компанія ЖЕД №10» з 01.12.2019 надає послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] на підставі договору №18 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.11.2019 та Додаткової угоди №1 від 04.01.2021 до нього. Відповідно до умов вказаного договору від 28.11.2019, ПП «Управляюча компанія ЖЕД №10» зобов`язався надати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору (п. 1 Договору). Ціна послуги з управління становить 4,4710 грн (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлвого приміщення у будинку (п. 10 Договору). Плата за послугу з управління нараховується щомісячно управителем та вноситься співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунком (п. 11 Договору). Відповідно до додаткової угоди №1 від 04.01.2021, пункт 10 Договору викладено в наступній редакції: «ціна послуги з управління становить 5,2517 гривень (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт майна в будинку в розмірі 5,2317 гривень відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі кошторис витрат), що міститься у додатку №5 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 0,0200 гривень на місяць.» Додатко 5 до Договору викладено в новій редакції. Інші умови договору залишено без змін. Водночас відносини, що виникають у процесі надання послуг з управління багатоквартирним будинком, регулюються Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), згідно зі статтею 10 якого вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII). Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком (частина третя статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII). Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Також відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України, повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до довідки ПП «Управляюча компанія ЖЕД №10» від 20.08.2024 у спірній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є дружиною відповідача [PERSON] , що також не заперечувалось відповідачем у письмовій заяві. Отже встановлено, що обов`язок з утримання кв. [ADDRESS] законом покладено на відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] з 09.09.2019 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто не є споживачами наданих позивачем послуг кв. [ADDRESS] , а відтак на неї не може бути покладено обов`язок щодо утримання цієї квартири, власником якої вона не є. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що [PERSON] не несе солідарну відповідальність та не є належним відповідачем у цій справі. Тому у задоволенні позовних вимог ПП «Управляюча компанія ЖЕД №10» до [PERSON] слід відмовити. Далі, з матеріалів справи встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконували належним чином взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за період з 01.08.2021 по 31.07.2024 у сумі 30\~400,20 грн. Розрахунок заборгованості, складений відповідачем відповідає умовам Договору та кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, не суперечить іншим матеріалам справи та не спростований відповідачами. Доводи відповідача [PERSON] щодо нездійснення позивачем витрат на утримання будинку та збільшення вартості послуг не підтверджені відповідачем належними та допустимими доказами та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). З урахуванням встановленого факту невиконання відповідачами [PERSON] та [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, несплати коштів за надані за цим договором житлово-комунальні послуги з 01.08.2021року по 31.07.2024 р., що не спростовано відповідачами, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню в частині вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] . В задоволенні позову до [PERSON] суд відмовляє. Здійснюючи розподіл судових витрат суді виходить з такого. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] задоволені повністю, а тому з них на користь позивача належить стягнути судовий збір по 1514,00 грн з кожного. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості суду надано: 1) ордер на надання правничої допомоги; 2) Договір №2 від 21.08.2024; 3) видатковий касовий ордер від 27 серпня 2024 року, відповідно до якого за послуги адвоката ПП «Управляюча компанія ЖЕД №10» сплачено 3000 грн; 4) акт виконаних робіт, відповідно до якого в рамках виконання угоди виконано наступне: вивчення матеріалів справи та нормативних актів, враховуючи судову практику (2 години), підготовка та формування позовних матеріалів (3 години), подача позову, відправка копій відповідачам (1 година) Вартість однієї години 500 грн. Проте, суд звертає увагу, що частина із наданих послуг не може бути віднесена саме до правничої допомоги. Так, згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Отже, подання позову і відправка копій відповідачам (1 година) не може бути віднесена до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI. А тому, витрати на здійснення вказаного виду робіт не може бути відшкодована у якості витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи наведене суд вважає, що обґрунтованим розміром витрат на правничу допомогу є сума 2500 гривень, яку належить стягнути на користь позивача з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1250,00 грн з кожного.

Outcome: partial