Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 22 січня 2024 року ТОВ "Аванс Кредит" та відповідачка уклали кредитний договір № 33312-01/2024 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Вказує, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою ідентифікатора. Відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6000,00 грн. Пунктом 1.2 Договору, встановлено тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата погашення кредиту 20 травня 2024 року. Вказує, що 29 травня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №29052024, відповідно до якого ТОВ "Аванс Кредит" відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вказаним Договором № 33312-01/2024. Представник позивача зазначає, що [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви становить 24 000 грн. та складається із: 6 000 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 18 000 заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Тому, представник позивача просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за договором №33312-01/2024 від 22 січня 2024 року та понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028 грн., а також 9 000 грн витрат на правничу допомогу, розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання представник позивача не з`явився. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відзиву на позов суду не подала. Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надав згоду на такий порядок розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив таке: 22 січня 2024 року ТОВ "Аванс Кредит" та відповідачка [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту №33312-01/2024 (а.с.6-10), шляхом підписання відповідачем заявки-Анкети на кредит від 22 СІЧНЯ 2024 року (а.с.11-12) своїм електронним підписом (одноразовим ідентифікатором), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6000,00 грн, на строк у 120 днів. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 20 травня 2024 року. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору передбачено фіксовану процентну ставку у розмірі 2,5 % на день, та застосовується в межах строку кредитування вказаного в п. 1.2 договору. Відповідно до п. 7.6 договору, передбачено, що підписання договору клієнтом підтверджує ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб-сайті товариства. На виконання умов вказаного кредитного договору ТОВ "Аванс Кредит" було спрямовано на банківський рахунок відповідачки грошові кошти в розмірі 6000,00 грн (а.с.15). Таким чином, ТОВ "Аванс Кредит" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. У порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала та допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем становить 24 000 грн, та складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 6000,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 18 000 грн (а.с.18-19). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 29 травня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №29052024, відповідно до якого ТОВ "Аванс Кредит" відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за Договором № №33312-01/2024 (а.с. 21-26). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідачка не надала суду доказу того, що належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, також не надала суду власний розрахунок заборгованості, що виникла за вказаним кредитним договором. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. на користь позивача ТОВ «Факторинг Партнерс», то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Судом встановлено, що 01.07.2023 року між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024 (а.с.11-12). Відповідно до спрямованих позивачем до суду договору про надання правничої допомоги та з додатком про перелік наданих юридичних послуг вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» було надано позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» послуги з правничої допомоги по даній цивільній справі на загальну суму в 9000,00 грн. При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені ТОВ «Факторинг Партнерс» витрати на правничу допомогу у розмірі 90000 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім цього, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved