Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивачка 9\~жовтня 2024\~року звернулася\~до суду\~із позовом\~пророзірвання шлюбу між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.04.2017 між нею та громадянином Єгипту [PERSON] укладено шлюбну угоду №399 від 2017, про що в актовому залі відділу у справах реєстрації актів громадянського стану м. Каір (Єгипет) зроблено відповідний актовий запис №2595. Від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різність поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останні десять місяців вони проживають окремо. Тобто їх сім`я розпалась остаточно та існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її та малолітнього сина інтересам. За наведеного просить шлюб розірвати. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 07.11.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте її представник подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її та позивачки участі, та просить суд залишити місце постійного проживання неповнолітнього сина з матір`ю. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено судом, 12.04.2017 між [PERSON] та громадянином Єгипту Халед Мохамедом Ахмедом Хегазі укладено шлюбну угоду №399 від 2017, про що в актовому залі відділу у справах реєстрації актів громадянського стану м. Каір (Єгипет) зроблено відповідний актовий запис №2595. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який зареєстрований та проживає разом з позивачкою. Судом беззаперечно встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння, виникали сварки, більше десяти місяців вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить її та малолітнього сина інтересам. Крім того, задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] , [INFO] , залишається проживати разом із матір`ю. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст.12, 89, 141, 264, 265, 280, 282 ЦПК України,

Outcome: approved