Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути заборгованість за кредитним договором № 442562-КС-001 від 05.01.2022 року у розмірі 64 571,12 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05.01.2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 442562-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором G-2545, за яким товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити відсотки у розмірі 0,86588198 % за кожен день користування кредитом. Між тим, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила заборгованість на загальну суму 13 500,00 гривень. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 09.06.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 442562-КС-001 про надання кредиту в розмірі 64 571, 12 грн., що складається з : - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 27 500,00 грн. - суми прострочених платежів по процентам - 36 038,08 грн. - суми прострочених платежів за комісією - 1 033, 04 грн. Зазначену суму заборгованості ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати. Ухвалою суду від 05 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі (а.с. 55). Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористалася. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавала. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 05.01.2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено електронний договір № 442562-КС-001 про надання кредиту, п. 1 якого визначено, наступне: - строк кредитування становить 24 тижні; - фіксована процентна ставка 0,86588198 % на день або 3599,19% на рік; - комісія за надання кредиту 4 500,00 грн.; - загальний розмір наданого кредиту 30 000,00 грн.; - термін дії договору до 22.06.2022 року; - орієнтована загальна вартість наданого кредиту 66 000,00 грн. (а.с. 15-16). Позивач наполягає на тому, відповідач не належним чином виконувала обов`язки з погашення заборгованості, покладені на неї кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 08.06.2024 року у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 64 571,12 грн., з яких: - 27 500 грн. заборгованість за кредитом; - 36 038,08 грн. заборгованість по відсоткам; - 1 033,04 грн. заборгованість по комісії, підтверджуючи розмір заборгованості відповідним розрахунком (а.с. 17). До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.2 ст.1050ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про неналежне виконання [PERSON] договірних зобов`язань, у зв`язку із чим в останньої виникла заборгованість по сплаті кредиту. Відповідачем наявність вказаної заборгованості не спростовано, як і не надано доказів її погашення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, з відповідача належить стягнути суму заборгованості, визначену позивачем у розрахунку заборгованості, що виникла станом на 09.06.2024 року у розмірі 64571,12 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved