Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В позовній заяві просить визнати за нею, [PERSON] , як спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON] , право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, до списку громадян-членів якої під номером 537 згідно додатку 1 до державного акта на право приватної колективної власності на землю серії ТР № 25, виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження голови Заліщицької РДА № 49 від 25.01.1996 року, був включений [PERSON] . Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22.11.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач не делегував свого представника в судове засідання, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу без його участі, не заперечує щодо задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем суперечить вимогам закону. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 13, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.07.1996 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , оскільки проживала на момент смерті з померлим в одному будинку, даний факт підтверджується довідкою Дзвиняцького старостинського округу Заліщицької міської ради № 19-4/148 від 17.04.2024 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.1961 року батьками позивачки записано [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про укладення позивачем шлюбу серії [NUMBER] від 22.03.1986, її дошлюбне прізвище зазначено « [PERSON] », прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємиця першої черги за законом. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, до списку громадян-членів якої під номером 537 згідно додатку 1 до державного акта на право приватної колективної власності на землю серії ТР № 25, виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження голови Заліщицької РДА № 49 від 25.01.1996 року, був включений [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та оформлення права власності на земельну частку (пай) позивач звернулася із заявою до державного нотаріуса, в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Проте, листом №827/02-14 від 20.09.2024 року державний нотаріус Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендувала звернутись до суду. Відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області в листі №29-19-0.2133-4729/2-24 від 12.11.2024 року, повідомило наступне. Головне управління не володіє інформацією щодо видачі [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства. Одночасно Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повідомило, що згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю (серії ТР № 25), виданого 28.12.1995 селянській спілці «Золотий колос» на підставі розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 25.01.1996 № 49, громадянин [PERSON] включений до списку громадян-членів селянської спілки під номером 537. Розпорядженням Заліщицької районної державної адміністрації від 07.02.1997 № 45 по селянській спілці «Золотий колос» затверджено розмір земельної частки (паю) 1,22 умовних кадастрових гектарів. Згідно відомостей Державного земельного кадастру, на час підготовки інформації, відповідно до положень статей 125, 126 Земельного кодексу України, які діяли до 01.01.2013, даними про видачу громадянину [PERSON] правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Головне управління не володіє. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла його дочка [PERSON] . Суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved