Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

06 грудня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина та залишилось спадкове майно, яке знаходиться на території Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області (до адміністративно-територіальної реформи Бутенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області), та складається із земельної ділянки площею 4,53 га, кадастровий номер 5321880700:00:011:0204, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії ПЛ № 061356, виданого Кобеляцькою\~ райдержадміністрацією Полтавської області 09 лютого 2005 року. При житті 07 листопада 2012 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого приватизовану земельну ділянку площею 4,53 га, кадастровий номер 5321880700:00:011:0204, заповіла [PERSON] . Інших спадкоємців, у тому\~ числі,\~ тих,\~ які\~ б\~ мали право на обов`язкову частку, в покійної немає. [PERSON] не перебуває в родинних стосунках зі спадкодавцем. Про існування заповіту дізналася 08 листопада 2024 року, коли отримала лист від сусіда померлої [PERSON] про наявність заповіту на її ім`я. Дізнавшись про заповіт, [PERSON] звернулася до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Однак їй було відмовлено через пропуск встанвленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] прохала суд визначити їй додатковий строк 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.18-20). Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити. Представник відповідача Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області Бабчук В.В. подав заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Кобеляцького районного нотаріального округу Чернявський Ю.В. подав заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). До дня своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одиноко за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до державного акту на право власності на землю серії ПЛ № 061356, виданого Кобеляцькою райдержадміністрацією Полтавської області 09 лютого 2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,53 га, кадастровий номер 5321880700:00:011:0204, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.9). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт від 07.11.2012 року, яким зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 4,53 га, кадастровий номер 5321880700:00:011:0204, що знаходиться на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, повністю заповіла [PERSON] (а.с.10-11). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку, в зв`язку з пропуском визначеного законом строку для прийняття спадщини (а.с.14). Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1217, 1218 ЦК України). Положеннями статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» № 164. Пунктом 3 вказаної постанови (в редакції від 06.03.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. З 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Таким чином, у практичній площині до загального 6-місячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додавалось ще 4 місяці, і загалом\~ 10 місяців. Разом з тим, 25.01.2023 року Верховний Суд у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22) зробив висновок, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст.1270,1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини, а тому пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України і не підлягає застосуванню. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. 23 травня 2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану». Крім того, 19 червня 2023 року набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09 травня 2023 року № 469, яким виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Отже, з 19 червня 2023 року відновлено довоєнний строк для прийняття спадщини - 6 місяців з моменту настання смерті спадкодавця. Суд вважає за необхідне зазначити, що всі вище наведені зміни, які стосувалися питання строку прийняття спадщини та відображені в зазначених вище нормативних документах, не призвели до змін Цивільного кодексу України, зокрема в статті 1270, що, в свою чергу, має вищу юридичну силу по відношенню до постанов Кабінету Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 цієї статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловив Касаційний цивільний суд Верховного Суду в постанові від 26.09.2019 року по справі № 565/1145/17. Судом установлено, що [PERSON] не змогла у встановлений законом строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки не перебувала в родинних відносинах з [PERSON] , про наявність заповіту, складеного 07.11.2012 року на її ім`я, дізналася 08.11.2024 року, отримавши листа від сусіда покійної [PERSON] (а.с.12-13). Суд вважає, що [PERSON] пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] з поважних причин. Враховуючи викладене вище, позов слід задовольнити і надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом - три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved