Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

12.11.2024 позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, збільшивши розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2020 №583/2230/20 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. 14.11.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.01.2020 (а.с. 9 зворот). Судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №583/2230/24 з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] ,до досягнення нею повноліття (а.с. 9). Як вбачається з рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.02.2021, з [PERSON] були стягнені аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] ( а.с. 12-14). Відповідачем не оспорений факт проживання дитини на даний час разом з позивачкою, що також підтверджується довідкою квартального уповноваженого від 03.10.2024 ( а.с 10) . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 27.06.2023 ( а.с. 10 зворот, 11). Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд приймає до уваги доводи позивачки про те, що на даний час матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки він придбав квартиру у 2023 році. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не надав заперечень проти позову, жодним чином не спростував докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо судових витрат. Згідно вимог ст.141 ч.ч.1,2 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до норм статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 25.10.2024 року адвокатське бюро «Валентини Розторгуєвої» надає юридичну допомогу Явтушенко І.О. На підтвердження витрат на правничу допомогу також надано розрахунок вартості, акт приймання передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 20.11.2024, згідно з яким адвокатом надано послуги загальною вартістю 6000 грн, а клієнтом отримання послуг відповідно до положень Договору від 25.10.2024, а також що не має претензій до виконавця стосовно від нього послуг, вказаних у акті, квитанцію до прибуткового касового ордера №5 від 20.11.2024. У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на вказане, суд вважає, що витрати в розмірі 6000 грн є завищеними, оскільки з приводу розгляду таких позовів в Україні вже склалася стала судова практика, а тому адвокат, при складанні позову та зібранні доказів не витратив часу, який міг би коштувати саме 6000 грн, справа слухалася в спрощеному провадженні без виклику учасників, що також спрощує роботу адвоката. За таких обставин розмір судових витрат, які суд вважає необхідним стягнути на користь позивача складає 3000 грн. З аргументованими запереченнями щодо співмірності судових витрат, або клопотаннями про їх зменшення (частини 5, 6 статті 137 ЦПК) відповідач до суду не звертався. Крім того, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved