Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 213797052 (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Ford Focus» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 18.01.2024 о 13 год. 09 хв. у м. Ужгород на Київській набережній, 4, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Focus» номерний знак « [NUMBER] », став учасником дорожньо-транспортної пригоди, а саме допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyndai Gets» номерний знак « [NUMBER] », після чого самовільно залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10а, п. 10.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП. Постановами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.02.2024 по справам № 308/2763/24 та 308/2796/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. Для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Hyndai Gets» номерний знак « [NUMBER] » було проведено огляд автомобіля. Згідно Звіту № 581 від 06.02.2024 вартість відновлюваного ремонту «Hyndai Gets» номерний знак « [NUMBER] » склала 17 557,69 грн. Факт дорожньо-транспортної пригоди 18.01.2024 був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 2343253-1 від 01.03.2024. На підставі зазначеного страхового акту співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 12 538,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13452 від 01.03.2024. Представник позивача зазначає, що право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 01.03.2024. 15.04.2024 між ПрАТ «СК «ВУСО» - первісний кредитор та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON] ) - новий кредитор, укладено Договір № 15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213797052. Вказує, що з метою досудового врегулювання спору 13.05.2024 відповідачу було відправлено Повідомлення про відступлення права вимоги та Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Однак відповідач не здійснив жодних платежів. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 12538,85 грн. та судові витрати у розмірі 17563,20 грн., що складаються з витрат зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 16352,00 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення судом заочного рішення в справі не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.03.2023 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 213797052, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Ford Focus» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Страхувальником є - [PERSON] . Строк дії договору - з 23.03.2023 по 23.03.2024. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 160000 грн. 18.01.2024 о 13 год. 09 хв. у м. Ужгород на Київській набережній, 4, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Focus» номерний знак « [NUMBER] », став учасником дорожньо-транспортної пригоди, а саме допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyndai Gets» номерний знак « [NUMBER] », після чого самовільно залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10а, п. 10.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП. Постановами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.02.2024 по справам № 308/2763/24 та 308/2796/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відносно іншого учасника протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, порушення ним Правил дорожнього руху України встановлено не було. Для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Hyndai Gets» номерний знак « [NUMBER] » було проведено огляд автомобіля. Згідно Звіту № 581 від 06.02.2024 вартість відновлюваного ремонту «Hyndai Gets» номерний знак « [NUMBER] » склала 17 557,69 грн. Факт дорожньо-транспортної пригоди 18.01.2024 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком та за заявою потерпілої особи [PERSON] , виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору на підставі страхового акту № 2343253-1 було здійснено виплату за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 12538,85 гривень. Виплата суми страхового відшкодування в розмірі 12538,85 гривень підтверджена платіжною інструкцією № 13452 від 01.03.2024. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Для настання цивільної відповідальності повинні існувати чотири підстави: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 22 Закону, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 993 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та стаття ст. 27 Закону України № 85/96-ВР від 07.03.1996 року «Про страхування» передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, справа № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У порядку регресу страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Судом встановлено, що відповідачем не було добровільно сплачено на користь ПрАТ «СК «Вусо» матеріальну шкоду в розмірі 12538,85 грн. Крім того, 15.04.2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір № 15/04/2024, про відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого, ФОП [PERSON] приймає належне ПрАТ СК «ВУСО» право вимоги відшкодування у порядку регресу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 13.05.2024 відповідачу було відправлено Повідомлення про відступлення права вимоги та Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, сума виплати страхового відшкодування, яке повинен компенсувати відповідач позивачу складає 12 538,85 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені відповідачем витрати на правову допомогу у сумі 16325,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим обсягом послуг правової допомоги у суді, затраченим часом на надання правничої допомоги, ініційовані витрати не відповідають критерію їх реальності і розумності здійсненого розміру, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 6000,00 грн. компенсації витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial