Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 31 жовтня 2024 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Великодедеркальської об`єднаної територіальної громади в особі Великодедеркальської сільської ради (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її батька [PERSON] . 2. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] і після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із права власності на: - земельну ділянку, яка розташована в с. Матвіївці Кременецького району Тернопільської області в розмірі 0,2000га, кадастровий номер 6125885400:02:001:0185, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку, яка розташована в с. Матвіївці Кременецького району Тернопільської області в розмірі 0,1521га, кадастровий номер 6125885400:02:001:0178, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS] в розмірі 0,2500га, кадастровий номер 6125885400:02:001:0179, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . На випадок своєї смерті померлий зробив розпорядження, згідно якого призначив позивачку спадкоємцем усього належного йому майна, склавши заповіт, посвідчений 23 жовтня 2020 року секретарем Матвіївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно на день його смерті проживала з ним в одному господарстві, однак коли звернулась у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, то отримала відмову. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] , а саме на житловий будинок та земельні ділянки. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано десятиденний термін з дня отримання ухвали для усунення недоліків. 4. Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року, після усунення позивачкою недоліків в позовній заяві, відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 06 січня 2025 року. 5. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 7. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 8. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Великодедеркальською сільською радою Кременецького району Тернопільської області підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Матвіївці Кременецького району Тернопільської області. 9. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області №2-676/2008 від 19 вересня 2008 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі вищевказаного рішення Шумського районного суду Тернопільської області Комунальним підприємством «Шумське бюро технічної інвентаризації» 23.12.2008 видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №21370623, відповідно до якого слідує, що власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] є [PERSON] . 10. Відповідно до довідки №329 від 28.10.2024, виданої Комунальним підприємством «Шумське бюро технічної інвентаризації» про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] зареєстровано в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №142 за [PERSON] на підставі Рішення Шумського районного суду від 19.09.2008. 11. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5610507422021 від 23.12.2021 вбачається, що земельній ділянці площею 0,2500га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 6125885400:02:001:0179. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №307687139 від 18.08.2022 підтверджується, що власником земельної ділянки кадастровий номер 6125885400:02:001:0179, площею 0,2500га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення Великодедеркальської сільської ради №1034 від 28.01.2022. 12. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6316656702021 від 31.12.2021 вбачається, що земельній ділянці площею 0,2000га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Матвіївці, Кременецького району Тернопільської області присвоєно кадастровий номер 6125885400:02:001:0185. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №307656025 від 17.08.2022 підтверджується, що власником земельної ділянки кадастровий номер 6125885400:02:001:0185, площею 0,2000га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Матвіївці, Кременецького району Тернопільської області є [PERSON] на підставі рішення Великодедеркальської сільської ради №1034 від 28.01.2022. 13. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2310169642021 від 23.12.2021 вбачається, що земельній ділянці площею 0,1521га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Матвіївці, Кременецького району Тернопільської області присвоєно кадастровий номер 6125885400:02:001:0178. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №307690973 від 18.08.2022 підтверджується, що власником земельної ділянки кадастровий номер 6125885400:02:001:0178, площею 0,1521га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Матвіївці, Кременецького району Тернопільської області є [PERSON] на підставі рішення Великодедеркальської сільської ради №1034 від 28.01.2022. 14. [PERSON] зробив заповітне розпорядження та на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті заповів [PERSON] , про що 23 жовтня 2020 року секретарем Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області посвідчено заповіт та зареєстровано в реєстрі за №23. 15. Згідно із Довідкою Матвіївського старостинського округу Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області №167 від 10.10.2024 слідує, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті проживали без реєстрації дочка [PERSON] . 16. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Львів і її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 17. Своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2024 року державний нотаріус Кременецької державної нотаріальної контори Віталій Остапчук відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке належало [PERSON] , померлому [INFO] , оскільки позивачка пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини. ІV. Оцінка Суду. 18. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 19. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 22. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 23. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 24. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 25. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 26. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 27. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 28. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 29. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 30. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України). 31. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). 32. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 33. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як слідує із досліджених матеріалів справи, померлий [PERSON] , зробивши відповідне розпорядження, заповів [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, склавши заповіт за реєстровим номером 23, що посвідчений Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області 23 жовтня 2020 року. 34. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як слідує із матеріалів справи, позивачка [PERSON] постійно проживала без реєстрації з померлим [PERSON] в одному господарстві до дня його смерті, а відтак у відповідності до ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину за заповітом. 35. Представник відповідача Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти ухвалення судового рішення за результатами підготовчого провадження. 36. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 37. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п. г Земельного кодексу України. 38. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок та земельні ділянки, як спадкове майно за заповітом, після смерті батька [PERSON] . Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивача пов`язується з правом спадкування. 39. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 40. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 41. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 42. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 43. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 44. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, тому право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 45. Позивачкою при подачі позову було сплачено 4078 грн. 00 коп. судового збору. Згідно ч. 1ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку про повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 4078 грн. 00 коп., згідно платежу № 1405498427 від 29.10.2024, що складає 2039 грн. 00 коп.

Outcome: approved