Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

05.12.2024 до суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на самочинно збудований гараж до відповідача Верхньодніпровська міська рада, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації». Згідно з поданою позовною заявою позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж літера Г1 площею 32,1 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] , посилається на наступне: В кінці 1989 році закінчив будівництво самочинно господарським способом гаражу. В серпні 2023 року звернувся до бюро технічної інвентаризації для виготовлення технічного паспорту на об`єкт. 23.04.2024 отримав довідку щодо відповідності місця розташування вимогам державних будівельних норм від начальника відділу містобудування та архітектури Верхньодніпровської міської ради - головний архітектор міста де зазначено, що гараж знаходиться на території зблокованої гаражної забудови, що не суперечить вимогам розділу 10 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та вимогам чинної містобудівної документації. 09.10.2024 отримав Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ТО01:5196-6742-0319-0599 тип висновку-позитивний. 22.07.2024 отримав Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, згідно з яким державний реєстратор прав власності на нерухоме майно вирішив: відмовив у проведенні реєстраційних дій за Заявою так як не подано декларацію про введення в експлуатацію гаражу. Після закінчення будівництва він мав на меті отримати документи про право власності на новий об`єкт, але у БТІ йому повідомили, що отримати право власності на нерухоме майно можливо лише після введення його в експлуатацію. Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію він не має можливості, так як відповідно до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати рішення суду, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи на 09 год 00 хв 07 січня 2025 року. Позивач надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовну заяву задовольнити. Відповідач просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував щодо задоволення позову. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини із визнання права власності на нерухоме майно. За доводами позивача в кінці 1989 року останній закінчив будівництво самочинно господарським способом гаражу. 09 серпня 2023 року Бюро технічної інвентаризації виготовило технічний паспорт на гараж за замовленням [PERSON] . Листом № 227/ДБН від 23.04.2024 Верхньодніпровська міська рада повідомила, що відповідно до Генерального плану м. Верхньодніпровськ, визначеного актуальним рішенням Верхньодніпровською міської ради від 28.08.2012 № 386-18/VI, гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на території малоповерхової житлової забудови, що не суперечить вимогам розділу 10 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та вимогам чинної містобудівної документації. Згідно з Витягу № 09-10-2024 від 09.10.2024 з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ТО01:5196-6742-0319-0599 в результаті обстеження гаражу який розташований за адресою: [ADDRESS] , встановлено його можливість надійної та безпечної експлуатації та визначено тип висновку-позитивний. Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85181379 від 18.04.2017 земельна ділянка кадастровий номер 1221010100:01:013:0013 площею - 0.0037 га належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до Рішення № 74212658 від 22 липня 2024 року про відмову в проведенні реєстраційних дій, державний реєстратор прав власності на нерухоме майно, відмовив у проведенні реєстраційних дій за Заявою встановивши наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: - подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК). Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 331 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, держава не втрачається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з тим, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» органу державного архітектурно-будівельного контролю були наданні повноваження до 31.12.2015 приймати в експлуатацію об`єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Враховуючи, що позивач здійснив побудову гаражу без отримання проекту, таке будівництво вважається самочинним будівництвом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки. Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). З матеріалів справи вбачається, що позивачем проведене самочинне будівництво на земельній ділянці, яка має призначення: для будівництва індивідуальних гаражів. Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.2002 визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Відповідно до ч. 2 ст.\~5\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас частиною 3 статті 376\~ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно з порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 13\~квітня 2011\~р.\~№ 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст.\~375\~ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 5 ст.\~376\~ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Самочинно збудований позивачем гараж відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам. Згідно довідки № 227/ДБН від 23.04.2024 щодо відповідності місця розташування гаражу вимогам державних будівельних норм начальник відділу містобудування та архітектури Верхньодніпровської міської ради - головний архітектор зазначив, що відповідно до Генерального плану м. Верхньодніпровськ, визначеного актуальним рішенням Верхньодніпровською міської ради від 28.08.2012 № 386-18/VI, гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на території малоповерхової житлової забудови, що не суперечить вимогам розділу 10 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та вимогам чинної містобудівної документації. На підставі вищевикладеного суд, відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, та визнати за позивачем право власності на самочинно збудований гараж літера Г1 площею 32,1 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211, 20 грн., необхідно покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а звернення позивача до суду обґрунтовано недотриманням порядку будівництва нового майна.

Outcome: approved