Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Після введення в експлуатацію вказаний житловий будинок було передано ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» для обслуговування та експлуатації. Оскільки співвласники будинку у встановленому законодавством порядку не визначилися з формою управління ним, то будинок з 09.11.2018 року продовжує перебувати на обслуговуванні та експлуатації ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер». У зв`язку з цим на централізований основі ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» здійснює утримання і експлуатацію вищезазначеного будинку, фактично виконуючи функції управителя будинку, забезпечуючи надання в будинку житлових послуг, направлених на задоволення господарсько-побутових потреб співвласників даного багатоквартирного будинку, його утримання в належному стані, а також здійснює надання споживачам у ньому комунальних послуг, зокрема, з постачання холодної води та водовідведення, електричної енергії, несе відповідні фінансові витрати й проводить нарахування і збір коштів зі споживачів за надані послуги. У період з грудня 2018 року по серпень 2024 року [PERSON] було надано житлово-комунальні послуги на суму 40\~980 грн. 56 коп., в тому числі: послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на суму 22\~783 грн. 31 коп., послуг з централізованого постачання холодної води на суму 4\~444 грн. 50 коп., а також послуг з постачання електричної енергії на суму 13\~752 грн. 75 коп. Оскільки вказана сума заборгованості [PERSON] не погашена, ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» просило стягнути з неї вказану суму заборгованості, вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 12.11.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи. До судового розгляду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (Т. 1, а.с. 106-126), в якому [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з викладених у відзиві підстав. До судового розгляду від позивача ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» надійшла відповідь на відзив (Т. 1, а.с. 151-250; Т. 2, а.с. 1-250; Т. 3, а.с. 1-108), в якому було наведено міркування сторони позивача щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну позову, та підтримано позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник позивача ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. До судового засідання від представника позивача надійшло клопотання, в якому позовні вимоги було підтримано у повному обсязі, висловлено прохання про їх задоволення та проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. До судового засідання від [PERSON] надійшла заява, в якій вона підтримала заперечення та доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та проводити судовий розгляд за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на клопотання сторін справи про проведення судового розгляду за їх відсутності, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правові основи врегулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з наданням та споживанням житлово-комунальних послуг, визначені ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: абезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З сертифікату серії ІУ № 163182351721 від 23.08.2018 року (Т. 1, а.с. 14), рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 339 від 08.11.2018 року (Т. 1, а.с. 15) судом встановлено, що було збудовано та введено в експлуатацію житловий багатоквартирний будинок [ADDRESS] (назва об`єкту будівництва «Комплекс багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудинковими приміщеннями по [ADDRESS] ). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (Т. 1, а.с. 12) судом встановлено, що нерухоме майно у виді квартири [ADDRESS] , належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] , розмір частки 1. Аналіз переліку документів, що були підставою для державної реєстрації права власності, дат їх видання, дає можливість зробити висновок, що право власності [PERSON] на вказану квартиру виникло до грудня 2018 року, хоча і було зареєстровано на початку грудня 2018 року. Вищезазначені обставини відповідачем не заперечувалися. З витягу з протоколу № 362 від 08.11.2018 року (Т. 1, а.с. 16), Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 09.11.2018р.(Т. 1, а.с. 17-19) судом встановлено, що вищезазначений житловий будинок було передано в експлуатацію та обслуговування ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер». Наказом ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» № 47 від 08.11.2018 року (Т. 1, а.с. 20) розпочато заселення житлового будинку [ADDRESS] . Цим же наказом вказаний багатоквартирний будинок було прийнято на обслуговування та забезпечення утримання. Таким чином, судом встановлено, що 08.11.2018 року багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] на [ADDRESS] та в якому відповідач [PERSON] має належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , був переданий з балансу замовника на баланс ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер». У зв`язку з цим з 08.11.2018 року саме ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» забезпечувало утримання вказаного багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (у редакції від 10.06.2018 року, що була чинна на момент отримання позивачем багатоквартирного будинку на баланс та утримання) управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 11 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (у редакції від 10.06.2018 року) управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (у редакції від 10.06.2018 року) було визначено, що у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом. У період від оголошення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку до моменту визначення переможців конкурсу і укладення договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій продовжують надавати у відповідних багатоквартирних будинках виконавці таких послуг, які надавали відповідні послуги до початку проведення конкурсу. Таким чином, на момент прийняття в експлуатацію, на баланс та на утримання ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» багатоквартирного будинку [ADDRESS] чинним законодавством передбачалося, що управління багатоквартирним будинком здійснюється шляхом прийняття співвласниками будинку відповідного рішення. У разі неприйняття такого рішення та не створення об`єднання співвласників, управління будинком здійснюється управителем, що визначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради. Позивачем та відповідачем було підтверджено, що співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] не приймали рішення щодо форми управління ним, не створювали об`єднання співвласників, а Вишгородська міська рада, на території якої розташований багатоквартирний будинок, не оголошувала конкурс про визначення управителя такого будинку. Разом з тим, законодавством не було визначено правове регулювання ситуацій, що виникають, коли співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про форму управління ним, не створили об`єднання співвласників, а воланом місцевого самоврядування не оголошено про початок конкурсу на визначення управителя таким багатоквартирним будинком. У п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (у редакції від 10.06.2018 року та в чинній редакції) міститься положення, відповідно до якого співвласники багатоквартирних будинків, утримання яких до дня набрання чинності цим Законом здійснювали житлово-будівельні (житлові) кооперативи, продовжують відшкодовувати витрати на утримання відповідних будинків і споруд та прибудинкових територій таким кооперативам до моменту створення в багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації кооперативу) або прийняття співвласниками рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Вказаний припис стосується випадків, коли витрати на утримання багатоквартирного будинку здійснювалися кооперативом, однак вміщує в собі правове регулювання вищезазначених ситуацій, при яких співвласники багатоквартирного будинку не визначили форму управління ним, не створили об`єднання, а орган місцевого самоврядування не оголосив про початок конкурсу на визначення управителя. За таких обставин, зважаючи на подібність правовідносин та їх правового регулювання, суд вважає за можливо застосувати вказані приписи за аналогією та прийти до висновку, що у випадку, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про управління ним, не створили об`єднання співвласників, а орган місцевого самоврядування у встановленому законодавством порядку не визначив управителя, то всі витрати на утримання такого багатоквартирного будинку мають бути понесені установою, організацією чи підприємством, на утриманні (балансі) якого перебуває будинок, а співвласники такого будинку зобов`язані відшкодувати витрати на утримання такого будинку. Оскільки співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] самостійно у встановленому законодавством порядку не визначили форму управління ним, не створили об`єднання співвласників, а Вишгородська міська рада не визначила управителя у встановленому законодавством порядку, то витрати на утримання вказаного будинку покладаються на ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер», як товариства, на баланс якого передано будинок при введенні його в експлуатацію, а співвласники такого будинку, серед яких, зокрема, є і [PERSON] , зобов`язані забезпечити ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» відшкодування понесених витрат. Вказані висновки відповідають змісту положень ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідно до яких кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Крім того, вказані висновки спростовують доводи відповідача [PERSON] щодо того, що діяльність ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» з утримання багатоквартирного будинку є безпідставною, а вимоги про стягнення понесених витрат на таке утримання протиправними. Надані ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» докази, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні (Т. 1, а.с. 60-80; Т. 2, а.с. 1-250; Т. 3, а.с. 1-50) підтверджують, що протягом періоду часу з грудня 2018 року по серпень 2024 року ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» забезпечувало своєчасне та якісне надання житлової послуги у виді послуги утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а саме: прибирання прибудинкової території, сходових кліток, технічне обслуговування ліфтів, систем диспетчеризації, внутрішньобудинкових систем гарячого, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливової каналізації; дератизація, поточний ремонт тощо. Надані стороною позивача докази є належними, допустимими, достовірними та, зокрема, містять дані первинного (бухгалтерського обліку), що спростовує відповідні доводи відповідачки [PERSON] . При цьому суд звертає увагу, що факт надання житлово-комунальних послуг може підтверджуватися не тільки первинними документами бухгалтерського (господарського) обліку та звітності. Надання житлової послуги з утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] здійснювалося у відповідності до вимог чинного законодавства, послуга надавалася у повному обсязі та в належній якості. Відповідачем [PERSON] не доведено, що послуги з утримання багатоквартирного будинку надавалися неналежної якості, несвоєчасно або не надавалися взагалі та/або надавалися іншою організацією, ніж ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер». Таким чином, судом підтверджено, що позивач свої зобов`язання з утримання багатоквартирного будинку виконує у повному обсязі та належним чином. У той же час, з наданого розрахунку заборгованості (Т. 1, а.с. 21-29) судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання з оплати вартості послуг з утримання багатоквартирного будинку за період з 01.12.2018 року по 31.08.2024 року включно належним чином не виконала, внаслідок чого за сплату цих послуг утворилася заборгованість у розмірі 20\~862 грн. 44 коп. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з оплати житлової послуги з управління багатоквартирним будинком. Нарахування оплати за надані послуги з утримання багатоквартирного будинку здійснювалася відповідно до затверджених ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» тарифів (Т. 1, а.с. 32-55) та відповідно до загальної площі квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] . У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] з оплати вартості житлової послуги за управління багатоквартирним будинком є правильним та обґрунтованим, а вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 20\~862 грн. 44 коп. такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також послуг з постачання електричної енергії. Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з управління побутовими відходами - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів. Суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] , що позивач ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» не є енергопостачальником та суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» не є безпосереднім виконавцем комунальних послуг щодо централізованого водопостачання та водовідведення, а також постачання та розподілу електричної енергії. Однак при цьому суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції від 09.06.2018 року, що була чинною на момент прийняття позивачем багатоквартирного будинку на баланс та утримання) за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Відповідно до ч. 7 ст. 14 цього ж Закону у цій же редакції у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до вимог частини третьої цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 14 цього ж Закону індивідуальний договір про надання комунальних послуг укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. Таким чином, на момент прийняття позивачем багатоквартирного будинку № 11-Б на баланс та взяття на себе обов`язків з його утримання чинним законодавством передбачалося, що у разі відсутності рішення співвласників будинку про обрання моделі організації відносин між ними та виконавцем комунальних послуг, то між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір. З матеріалів справи вбачається, що всупереч вищевикладеному, між [PERSON] та безпосередніми виконавцями послуг з водопостачання та водовідведення, електропостачання не було укладено індивідуальні договори. [PERSON] разом з відзивом на позовну заяву не додано документів, які б підтверджували укладення таких договорів до 2020 року. 01.05.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» 1060-IX від 03.12.2020 року, яким в законодавство у сфері житлово-комунальних послуг було запроваджено систему публічних договорів приєднання на постачання житлово-комунальних послуг. Таким чином, з 01.05.2021 року у разі, якщо співвласниками багатоквартирного будинку не прийнято рішення про форму організації відносин з виконавцями житлово-комунальних послуг, то з виконавцем відповідних послуг укладається публічний договір приєднання, який є укладеним незалежно від дотримання його письмової форми (ч. 5 ст. 13 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги» в чинній редакції). У зв`язку з цим суд звертає увагу на наступне. З листа ПрАТ «ДБК-4» № 04-30 від 25.01.2019 року (Т. 1, а.с. 56) судом встановлено, що ПрАТ «ДБК-4» було побудовано та введено в експлуатацію житловий будинок [ADDRESS] (назва об`єкта будівництва буд. [ADDRESS] ). З листа вбачається, що ПрАТ «ДБК-4» звертається з пропозицією до ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» про компенсацію витрат за спожиту електроенергію згідно показів по квартирних електролічильників. Вказана пропозиція мотивована значними витратами ПрАТ «ДБК-4» по сплаті за спожиту мешканцями електроенергію. Судом встановлено, що 01.09.2018 року між ПрАТ «ДБК-4» та ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» укладено договір про відшкодування витрат пов`язаних з наданням послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі № 01/09-18К11В (Т. 3, а.с. 51-53). Відповідно до п. 1.1, 1.2 вказаного договору сторони домовилися, що для забезпечення безперебійного і безперервного водопостачання і водовідведення ПрАТ «ДБК-4» вчасно, в повному обсязі та згідно встановлених тарифі виконує оплату цих послуг Вишгородському МКП «Водоканал», а ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» в повному обсязі на умовах даного договору відшкодовує понесені ПрАТ «ДБК-4» витрати по оплаті наданих послуг. З договору вбачається, що послуги водопостачання та водовідведення, вартість яких зобов`язується відшкодувати ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер», надаються, зокрема, за адресою: буд. № 11-Б на вул. Кургузова у м. Вишгород Київської області. Відповідно до п. 5.1 вказаний договір укладено на строк не довше 31.12.2019 року. З наданих актів надання послуг (Т. 3, а.с. 54-69) судом підтверджено, що на виконання умов договору № 01/09-18К11В від 01.09.2018 року ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» протягом періоду з вересня 2018 року по липень 2020 року здійснювало відшкодування понесених ПрАТ «ДБК-4» витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що безпосереднім виконавцем комунальної послуги у виді централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , є саме Вишгородське МКП «Водоканал». Замовником вказаних послуг за вказаною адресою є замовник будівництва багатоквартирного будинку ПрАТ «ДБК-4», яке безпосередньо і виконує зобов`язання з оплати вартості наданих послуг. У свою чергу, ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» відшкодовує понесені ПрАТ «ДБК-4» витрати, забезпечуючи їх стягнення з співвласників багатоквартирного будинку. З розрахунку заборгованості (Т. 1, а.с. 21-29) вбачається, що нарахування оплати вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення здійснювалося позивачем з грудня 2018 року по липень 2020 року, що і узгоджується з вищезазначеними доказами відшкодування понесених ПрАТ «ДБК-4» витрат по оплаті цих послуг. Крім того, вищезазначене спростовує доводи відповідача [PERSON] щодо наявності індивідуального договору № 11б/233 від 19.08.2020 року з Вишгородським МКП «Водоканал» (Т. 1, а.с. 119) на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки вказаний договір укладений у серпні 2020 року, тобто вже після того, як ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» припинено нарахування оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Таким чином, судом встановлено, що нарахування ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» оплати вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у відповідності до вимог чинного законодавства здійснювалося в порядку відшкодування витрат, понесених замовником будівництва з оплати цих послуг, оскільки саме замовник будівництва виступав і замовником послуги з водопостачання та водовідведення. Нарахування цієї оплати здійснювалося позивачем протягом періоду, що підтверджує відшкодування відповідних витрат на користь замовника, а також у період відсутності в [PERSON] індивідуального договору з виконавцем послуги і до моменту його укладення у серпні 2020 року. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] з оплати вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є правильним та обґрунтованим, а вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 4\~843 грн. 92 коп. такими, що підлягають задоволенню. Аналогічні обставини судом встановлено і при дослідженні вимог в частині стягнення заборгованості за послуги постачання електроенергії. Безпосереднім замовником послуги є так само ПрАТ «ДБК-4», та на підставі договору № ВЕ 01/02/19 про компенсацію витрат від 01.02.2019 року (Т. 3, а.с. 70-72) відшкодування таких витрат здійснює саме позивач, забезпечуючи їх подальше стягнення з співвласників багатоквартирного будинку. У той же час, надані докази на підтвердження відшкодування понесених ПрАТ «ДБК-4» витрат (Т.3 а.с.73-93) підтверджують відшкодування витрат на оплату послуг постачання електроенергії за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року. Однак при цьому, позивачем здійснено нарахування заборгованості за цією послугою по травень 2021 року. Вищезазначене не суперечить укладеному відповідачем [PERSON] індивідуальному договору-приєднання до договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 411136403 (Т. 1, а.с. 115), оскільки відповідно до змісту укладеного договору початком постачання є 01.08.2021 року, тобто вже після того як позивач припинив нарахування заборгованості за цю послугу. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] з оплати вартості послуг з електропостачання є правильним та обґрунтованим лише в частині стягнення заборгованості у розмірі 12\~545 грн. 88 коп. (по грудень 2020 року включно). Вищенаведене спростовує доводи відповідача [PERSON] щодо безпідставності нарахування заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, а також постачання електроенергії. Стороною відповідача не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу того, що [PERSON] протягом періоду з грудня 2018 по грудень 2020 року безпосередньо оплачувала вказані житлово-комунальні послуги на користь безпосереднього виконавця таких послуг, яким виставлялися відповідні рахунки на оплату. Крім того, стороною відповідача не надано жодного доказу, що такі житлово-комунальні послуги не надавалися та не споживалися відповідачем. Доводи сторони відповідача щодо відсутності звірки показників лічильників між ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» та [PERSON] не знайшли свого доказового підтвердження, а самою [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження того, що протягом періоду з грудня 2018 року по грудень 2020 року були зовсім інші показники споживання комунальних послуг, ніж ті, що відображені у розрахунку заборгованості. Щодо спливу строків позовної давності. Відповідно до ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Аналіз положень ст. 258 ЦК України та положень актів цивільного законодавства, що врегульовує правовідносини постачання та споживання природного газу, дає можливість зробити висновок, що для вимог про стягнення заборгованості з оплати послуг з газопостачання не передбачено спеціальної позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У Постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Відповідно до ч. 1-4 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що виконання зобов`язання [PERSON] з оплати житлово-комунальних послуг здійснюється шляхом внесення чергових щомісячних платежів. Тому строк позовної давності за кожним таким черговим платежем обчисляється окремо за кожним платежем з моменту його прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості (Т. 1, а.с. 21), перший черговий платіж мав би бути внесений у грудні 2018 року. Таким чином, з січня 2019 року розпочалося прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг. З урахуванням вищевикладеного, строк позовної давності за черговим платежем за грудень 2018 року закінчився у січні 2022 року. Аналогічний розрахунок перебігу строку позовної давності застосовується і до інших чергових щомісячних платежів з оплати послуг з газопостачання. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин на всій території України був запроваджений Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року з 12.03.2020 року та у подальшому був неодноразово продовжений. Натомість Постановою КМУ № 651 від 27.06.2023 року карантин було скасовано з 30.06.2023 року. Таким чином, якщо сплив строку позовної давності припадає на період з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року, то такий строк продовжується до 30.06.2023 року. Відповідно загальний строк позовної давності за першим черговим платежем [PERSON] , що мав закінчитися у січні 2022 року, був продовжений до 30.06.2023 року. У той же час, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 на всій території України з 24.02.2022 року запроваджено правовий режим воєнного стану. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 року № 469/2024 воєнний стан в черговий раз було продовжено на 90 діб з 12.08.2024 року. Таким чином, воєнний стан на території продовжує діяти, в установленому законодавством порядку не скасовувався, що є загальновідомим фактом. У зв`язку з цим строк позовної давності, у тому числі продовжений на строк дії карантину, з 24.02.2022 року (запровадження правового режиму воєнного стану) перебуває у стані зупинення. З урахуванням наведеного, строк позовної давності за першим черговим платежем, що був продовжений до 30.06.2023 року, зупинився ще 24.02.2022 року. Перебіг строку позовної давності не відновлювався. У зв`язку з цим строк позовної давності за першим черговим платежем не пропущено. Оскільки всі інші зобов`язання з оплати чергових платежів мали місце раніше першого платежу, зважаючи, що строк позовної давності за першим черговим платежем, що був пізніше всіх наступних, не сплив, то відповідно строк позовної давності за іншими платежами також не закінчився. У зв`язку з цим підстав для застосування позовної давності судом не встановлено. На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з урахуванням вищенаведених висновків суду. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3028 грн. 00 коп.). Стороною відповідача не заявлялися судові витрати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial