Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

ПрАТ\~по газопостачанню\~та газифікації\~«Донецькоблгаз» \~ \~звернулося до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~ про\~стягнення заборгованості\~за надані\~послуги з\~газопостачання,\~в обґрунтування\~вимог \~позивач зазначає,\~що АТ\~«ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» на\~підставі Ліцензії\~НКРЕКП серія\~АЕ №229064\~від 26.06.2015\~(додається),\~в особі\~Слов`янського управління\~по газопостачанню\~та газифікації\~надавало послугу\~розподілу природного\~газу за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~власником та\~споживачем комунальних\~послуг є\~ [PERSON] , що підтверджується витягом з особового рахунку № [NUMBER] . Боржник не сплатив в повному обсязі вартість наданих послуг, у зв`язку з чим станом на 01.09.2024 заборгованість за надану послугу розподілу газу складає 6311,54 грн. Просить суд стягнути зі [PERSON] на свою користь заборгованість за надану послугу розподілу природного газу в сумі 6311,54 грн., а також\~\~ витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] до суду надала відзив на позов, в якому вимоги позивача визнала в повному обсязі та просила суд розстрочити їй виконання рішення суду та стягувати борг рівними частинами протягом року. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Суд встановив, що позивач надає відповідачу [PERSON] послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , на підставі особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] . Відповідач є споживачеми послуг з постачання природного газу, які надаються АТ «Донецькоблгаз», оскільки факт фактичного споживання відповідачами природного газу та оплата рахунку (квитанції) постачальника АТ «Донецькоблгаз» свідчать про приєднання (акцептування) боржником умов типового договору постачання природного газу з АТ «Донецькоблгаз». Таким чином, зазначене свідчить, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати за період з січня 2022 року по вересень 2024 року у споживача утворилась заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу станом на 01.09.2024 на суму 6311,54 грн., що підтверджується балансовою довідкою по о/р № 13-35980 боржника. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила постачання природного газу) на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу». Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно з ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою НКРЕКП від 01.12.2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015 року (Опубліковано: Офіційний вісник України від 01.12.2015 - 2015 р., №93, стор. 315, стаття 3187, код акта 79516/2015). Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналась, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналась. Сторона, яка приєдналась, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. На виконання вищезазначених норм права АТ «Донецькоблгаз» було розміщено (опубліковано) проект Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам: - на офіційному сайті АТ «Донецькоблгаз» у розділі Інформація Нормативні акти, Документи НКРЕКП Типовий договір постачання природного газу; - на інформаційному стенді в абонвідділі Слов`янського УГГ АТ «Донецькоблгаз» за адресою м. Слов`янск, вул. Світлодарська, 28Б; Окрім цього, публікація проекту Договору була оприлюднена в обласній газеті «Знамя Индустрии» № 84/47 (14951) від 23.11.2016 року, № 85/48(14952) від 30.11.2016 року. За весь період, який підлягає стягненню, Боржник на адресу Заявника з письмовими заявами щодо укладання договору у письмовій формі або з заявами з незгодою з деякими пунктами договору, не звертався, газ споживав та частково здійснював оплату. Таким чином, Боржник приєднався до Договору. Відповідно до п.4 розділу III Правил постачання природного газу для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Позивач надає відповідачу [PERSON] послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , на підставі особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача, що не заперечується й самою відповідачкою [PERSON] . Діючим законодавством на споживача природного газу покладено зобов`язання своєчасно та в повному розмірі вносити плату за надані послуги з газопостачання. Однак відповідач неналежним чином виконував дане зобов`язання в частині здійснення плати, у зв`язку з чим за період з січня 2022 по вересень 2024 у споживача утворилась заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, яка станом на 01.09.2024 складає 6311,54 грн. Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. У зв`язку із цим, суд відповідно до\~ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачем [PERSON] до суду було подано відзив, зі змісту якого видно, що остання, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» визнає у повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за період з січня 2022 року по вересень 2024 року за надані послуги з розподілу природного газу на суму 6311,54 грн. Відповідачем [PERSON] подано клопотання про розстрочення судового рішення протягом року рівними частками, посилаючись на похилий вік та скрутне матеріальне становище у зв`язку із незадовільним станом здоров`я. В обґрунтування клопотання до суду надала пенсійне посвідчення, де зазначено, що [PERSON] є пенсіонером з 2003 року, копію паспорта з якого вбачається похилий вік 72 роки. Відповідно до п.2 ч.7 ст. 265 ЦПК України, в резолютивній частині рішення може бути зазначене розстрочення виконання рішення. Із змісту п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, вбачається, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана судом при ухваленні самого рішення. Із змісту\~ст. 435 ЦПК України\~вбачається, що за заявою сторони суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи\~розстрочення\~виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Із змісту п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року\~вбачається, що суд, який ухвалив рішення, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, може забезпечити його виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Із змісту п. 37\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, вбачається, що визначення порядку виконання рішення суду, надання розстрочки виконання зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідач є особою похилого віку (72 роки), однак [PERSON] не надано суду доказів того, що вона має витрати на лікування, з врахуванням яких вона не може виконувати рішення суду, а також не наведено обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні підстави про розстрочення суми боргу. Разом з тим, суд вважає належним роз`яснити відповідачу, що вона не позбавлена можливості звернутися до позивача та укласти договір про реструктуризацію заборгованості або з заявою про сплату заборгованості рівними частинами. Відповідно до п. 8\~статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із цим, враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним за звернення до суду із даним позовом, що становить 1211 грн. 20 коп.. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишкові 50% понесених ним судових витрат в сумі 1211 грн. 20 коп.. \~На підставі викладеного і

Outcome: approved