Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області Ольга Плетінь звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області із зазначеним позовом, в якому в обґрунтування вимог зазначає, що [PERSON] є громадянкою російської Федерації, де проживає на даний час, набула після смерті батька [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, одержавши відповідний державний акт на землю. Зазначена земельна ділянка, кадастровий номер 7121289200:03:002:0101, площею 2,3712 га, розташована на території Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Наявними документальними доказами підтверджується факт належності зазначеної земельної ділянки на праві власності [PERSON] . Посилаючись на те, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Шевченківської сільської ради, та протягом року не виконала покладений на неї в силу закону обов`язок, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач просить примусово припинити право власності на земельну ділянку шляхом їх конфіскації. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Шевченківську сільську раду. Ухвалою суду від 20.11.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні прокурор Панченко М.О. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області подав заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позов підтримують (а.с.56-57). Відповідач [PERSON] викликалася в кожне судове засідання шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошень, інших шляхів її повідомлення суд не вбачав за наявності лише міста фактичного знаходження відповідача Санкт-Петербург, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, клопотань до суду не подавала. Третя особа Шевченківська міська рада повідомлена про розгляд справи належним чином, заяв, клопотань до суду не направляла, причини неявки не повідомила. З урахуванням думки прокурора, суд вважав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників та осіб, які не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Заслухавши пояснення прокурора, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2007 (зареєстровано у реєстрі №3071, виданого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В.), набула право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченків край» села Шевченкове Звенигородського району Черкаської області, розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без зазначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказана частка землі успадкована відповідачем після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , якому земельний пай належав на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №040918, виданого Звенигородською райдержадміністрацією 18.10.1996 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №356 (а.с.50). Надалі на підставі розпорядження Звенигородської РДА від 26.10.2007 №279/2007-рп «Про виділення в натурі на місцевості земельної частки (паю) з видачею державного акта на право власності на землю» [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7121289200:03:002:0101, площею 2,3712 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №621774, виданим 20.06.2008 Звенигородською райдержадміністрацією на підставі розпорядження від 26.10.2007 №279/2007-рп, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010878300102 (а.с.12). Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку суб`єктом права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7121289200:03:002:0101 площею 2,3712 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шевченківської сільської ради є [PERSON] (а.с.13). Водночас, інформація про зареєстровані речові права [PERSON] на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. У цій частині суд зазначає, що починаючи з 01.01.2013 державна реєстрація прав проводиться в Україні за заявницьким принципом на підставі документів, що підтверджують набуття особою або перебування у її власності певного нерухомого майна. Відповідно до практики Верховного Суду та його правових позицій (постанова від 17.01.2024 у справі №522/3999/23) державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отже, при дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Також у справі міститься лист Управління СБУ у Черкаській області від 16.01.2023 №41/6, з якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7121289200:03:002:0101, площею 2,3712 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шевченківської сільської ради, знаходиться у приватній власності громадянки Російської Федерації [PERSON] (а.с.20). Відтак, на підставі наявних у справі та досліджених судом матеріалів, обставини існування у [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7121289200:03:002:0101, площею 2,3712 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шевченківської сільської ради, є достатньо доведеними. Також, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою Російської Федерації, відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 10.06.2024 №6.5-6008/6-24 (на запит окружної прокуратури від 16.05.2024) за наявними обліками територіальних органів Державної міграційної служби України [PERSON] не значиться (а.с.19). Судом досліджено також листування Звенигородської окружної прокуратури з Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області з питання примусового припинення права власності іноземного громадянина на земельну ділянку (лист від 13.03.2024 №50-830-вих-24, лист від 08.05.2024 №50-1495-вих-24; від 16.07.2024 №50-2228-вих-24, від 24.10.2024 №50-3158-вик-24) (а.с.14-15, 21-22, 25-26, 29-30), суть яких та відповіді на які стосуються з`ясування обставин наявності у власності іноземної громадянки [PERSON] земельної ділянки та підстав для примусового відчуження шляхом конфіскації. Виходячи з такого, Звенигородська окружна прокуратура правомірно та на достатніх підставах звернулася до суду в інтересах держави з питанням щодо примусового припинення\~права власності\~фізичної особи\~(іноземного\~громадянина)\~на земельну\~ділянку шляхом\~її конфіскації. Оцінивши наявні у справі матеріали, пояснення представника прокуратури, суд дійшов до наступних висновків. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~Земельним кодексом України. Частиною п`ятою статті 22 ЗК України\~визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до\~ст. 80 ЗК України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~ЗК України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно ч. 3\~ст. 81 ЗК України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. За змістом ч. 4\~ст. 81 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до вимог п.п. «д, е» ч. 1\~ст. 140 ЗК України\~підставами припинення права власності на земельну ділянку зокрема є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку відповідно до п.п. «в» ч. 1\~ст. 143 ЗК України\~здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду (ч. ч. 1, 2\~ст. 145 ЗК України\~- в редакції\~Закону № 552-IX від 31.03.2020, чинній на час звернення з позовом до суду). В силу ч. 4\~ст. 145 ЗК України\~конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 346 ЦК України\~визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною першою \~ст. 348 ЦК України\~встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Як встановлено судом, [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, на обліку в Державній міграційній службі України не перебуває, відомості про надання їй посвідок на тимчасове або постійне проживання в Україні не надано. Відтак, будучи громадянкою іншої держави [PERSON] здійснила державну реєстрацію права власності на зазначену вище земельну ділянку та всупереч положенням Земельного кодексу\~України не відчужила її добровільно у визначений строк. За змістом ч. 2\~ст. 145 ЗК України\~(в редакції\~Закону № 552-IX від 31.03.2020), якщо власник земельної ділянки, який зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, не відчужив її протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Окрім того, відповідно до ч. 4\~ст. 145 ЗК України\~(в редакції\~Закону № 552-IX від 31.03.2020) конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, оскільки [PERSON] протягом року з часу переходу до неї права власності на земельну ділянку не відчужила її, право власності слід припинити примусово шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та продажу на земельних торгах з поверненням [PERSON] виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з продажем. Оскільки позивач Перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури заявила позовні вимоги саме у такий спосіб, позов підлягає задоволенню повністю. Згідно\~зі ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір на користь Черкаської обласної прокуратури, яка такий збір сплатила фактично відповідно до платіжної інструкції №1841 від 09.09.2024 (а.с.9) в розмірі 3 028 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved