Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок пожежі в розмірі по 257792,00грн. кожному, мотивуючи тим, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2012 року, свідоцтвом про право власності на житло, зареєстроване Первомайським МБТІ від 22.12.1999 року. Близько 21 години 11 січня 2023 року в квартирі позивачів виникла пожежа з вини відповідача, який проживає в квартирі [ADDRESS] . Вина відповідача у виникненні пожежі встановлена висновками експертного дослідження від 27.04.2023 року Миколаївським НДЕКЦ; висновком експертного дослідження від 28.02.2023 року проведеного Волинським НДЕКЦ; актом про причини виникнення пожежі від 13.01.2023 року складеного Первомайського РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області; актом про пожежу від 11.01.2023 року. Так, згідно висновків експертних досліджень осередок пожежі знаходився у просторі перекриття житлової кімнати квартири [ADDRESS] , а саме в зоні розташування димаря теплоємної печі. Причиною виникнення пожежі у просторі перекриття житлової кімнати квартири [ADDRESS] є займання горючих матеріалів (деревини тощо) від тепла, отриманого від розігрітого або розжареного предмета (димаря) внаслідок експлуатації теплоємної печі. На вилучених фрагментах електричних провідників опалення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання не виявлено. В результаті пожежі позивачам завдана матеріальна шкода, яка складається із вартості будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень будинку в сумі 284184 гри. Дана сума ремонтних робіт підтверджується локальним кошторисом на будівельні роботи відповідно до експертного дослідження № ЕД -19/155-23/1504 - БТ від 18.04.2023 року проведеного Миколаївським НДЕКЦ. В результаті пожежі в квартирі знищені предмети домашнього вжитку, вартість яких складає з врахуванням зносу 231400 грн, що підтверджується даними акту опису майна від 31.08.2023 року в присутності свідків (акт додається). Відповідач не бажає відшкодувати завдану матеріальну шкоду позивачам добровільно. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), Ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, на думку представника, неправомірними діями відповідача порушені права позивачів, які підлягають судовому захисту відповідно до ст. 16 ЦК України шляхом відшкодування збитків. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, вказуючи, що, висновок експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ № 23-5980 від 29.05.2024 (експерт Козлов Ф.М.), так і Висновок експертного дослідження Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 27.04.2023 № ЕД- 19/115-23/1502-ПТ (експерт Ільницький А.В.), а також Висновок експертного дослідження Волинського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/103-23/1871-КЗ від 28.02.2023 (експерт Калугін Д.Ф.) не є належними, достовірними та достатніми доказами в розумінні ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, зокрема висновок про те, що «причиною пожежі, яка виникла 11.01.2023 року в просторі квартири [ADDRESS] стало займання дерев`яних конструктивних елементів меж поверхового перекриття будинку від тепла розжарених металевих конструктивних елементів димаря при експлуатації теплоємної печі, який знаходився в просторі перекриття квартири [ADDRESS] » (відповідача авт.), а факт щодо осередку пожежі є недоведеним та не відповідає фактичним обставинам справи. Також, на думку представника відповідача, надані до позову документи не є належними та допустимими доказами пошкодження або знищення майна за вказаною адресою позивачів, які підтверджують пошкодження та вартість майна, оскільки суду не надано доказів знищення нерухомого майна, належного позивачам. Крім того, вказує, що провина відповідача у виникненні пожежі в суді не доведена, а тому й Експертне дослідження № ЕД-19/115-23/1504-БТ від 18.04.2023 не може братися судом до уваги, в якості доказу спричинення збитків, які підлягають відшкодуванню. На думку представника відповідача, обсяг шкоди, заподіяної позивачам в результаті пожежі та пошкодження майна, меблів, побутової техніки є недоведеним та перебільшений настільки, що в самій вимозі про її відшкодування вбачається зловживання правом. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно до ч. 1 ст. 12 та ч.ч. 3, 4 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачам [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 3-1537 від 07.09.2012 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом № 3-1541 від 07.09.2012 року та свідоцтвом про право власності на житло. З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2023 року приблизно о 21.00 год. у квартирі [ADDRESS] сталася пожежа. Згідно звіту про причину виникнення пожежі, складеного провідним інспектором відділу організації пожежно-профілактичної роботи та заходів цивільного захисту Первомайського РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області, найбільш ймовірною причиною пожежі, яка сталася 11.01.2023 року в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є недоліки конструкції, порушення правил монтажу димарів. Відповідно до висновку експертного дослідження від 27.04.2023 року № ЕД-19/115-23/1502-ПТ за результатами проведення пожежно-технічного експертного дослідження у приміщеннях квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] осередок пожежі знаходився у просторі перекриття житлової кімнати квартири [ADDRESS] , а саме в зоні розташування димаря теплоємної печі. Причиною виникнення пожежі у просторі перекриття житлової кімнати квартири [ADDRESS] , є займання горючих матеріалів (деревини тощо) від тепла, отриманого від розігрітого або розжареного предмета (димаря), внаслідок експлуатації теплоємної печі. Крім того, згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/103-23/1871-КЗ від 28.02.2023 року, на вилучених фрагментах електричних провідників оплавлення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання не виявлено. У зв`язку з тим, що на вилучених фрагментах електричних провідників оплавлення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання не виявлено, подальше їх дослідження не проводилось. Також, ухвалою суду від 14.11.2023 року, у вказаній справі, за клопотання представника відповідача, призначено судову пожежно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи являється димар, який знаходиться в просторі перекриття квартири [ADDRESS] причиною пожежі, яка виникла 11 січня 2023 року в квартирі [ADDRESS] , в наслідок його експлуатації в сукупності з теплоємною піччю? Згідно висновку експерта № 23-5980 від 29.05.2024р., причиною пожежі, яка виникла 11.01.2023 року в просторі квартири [ADDRESS] , стало займання дерев`яних конструктивних елементів меж поверхового перекриття будинку від тепла розжарених металевих конструктивних елементів димаря при експлуатації теплоємної печі, який знаходився в просторі перекриття квартири [ADDRESS] . При цьому, в квартирі [ADDRESS] , проживає відповідач по справі [PERSON] . В судовому засідання представник відповідача вказував, що як висновок експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ № 23-5980 від 29.05.2024 (експерт [PERSON] ), так і Висновок експертного дослідження Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 27.04.2023 № ЕД- 19/115-23/1502-ПТ (експерт Ільницький А.В.), а також Висновок експертного дослідження Волинського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/103-23/1871-КЗ від 28.02.2023 (експерт Калугін Д.Ф.) не є належними, достовірними та достатніми доказами, а тому провина відповідача у виникненні пожежі в суді не доведена. Однак, дане твердження представника відповідача не відповідають дійсності та суперечать вимогам чинного законодавства виходячи з наступного. Зі змісту ст. 72 ЦПК України вбачається, що експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами, 2) висновками експертів, 3) показаннями свідків. Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Згідно ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). З аналізу вищевказаних норм вбачається, що висновок експерта оцінюється судом разом із іншими доказами і може бути відхилений лише у разі його необґрунтованості або у випадку, якщо такий висновок суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Разом з тим, на думку суду, висновок експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ № 23-5980 від 29.05.2024, Висновок експертного дослідження Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 27.04.2023 № ЕД- 19/115-23/1502-ПТ, а також Висновок експертного дослідження Волинського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/103-23/1871-КЗ від 28.02.2023 є обґрунтованими, складені з дотриманням вимог законодавства та узгоджуються з іншими письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи і були досліджені судом. Підстав сумніватися у компетенції експертів, які проводили експертні дослідження у суду відсутні. При цьому, клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи, у разі не згоди із зазначеними висновками експертів та їх неповноти, відповідачем та його представником заявлено не було, а тому твердження щодо неправильності проведення вказаних експертних досліджень та судової експертизи зводяться лише до не згоди із їхніми результатами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою, а також вини заподіювана шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом встановлено, що виникнення пожежі в квартирі [ADDRESS] , що належить позивачам, відбулося з вини відповідача, який в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. Згідно вимог ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження своїх доводів щодо розміру завданої майнової шкоди, позивачі надали висновок експертного дослідження № ЕД-19/115-23/1504-БТ від 18.04.2023 р., згідно якого за результатами візуального огляду та перегляду матеріалів фото (Зображення № 1.1 - 1.13, Додатку 1) враховуючи характер пошкоджень об`єкту дослідження на дату огляду об`єкт відносять до категорії технічного стану "З" - не придатний до нормальної експлуатації (ушкоджені - підлоги оздоблені ламінатом, натяжні ПВХ стелі, штукатурені та шпакльовані стіни оздоблені шпалерами, вікна, підвіконні дошки, двері, освітлювальні (ЛЕД) прилади стельові), оскільки в ньому є конструкції з технічним станом категорії "2" і відсутні конструкції категорії відповідальності А1, А або Б з технічним станом категорії "1" та "4" за адресою: квартира [ADDRESS] , є вплив високої температури від полум`я, у зв`язку з пожежею. Вартість будівельно-ремонтних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень будинку садибного типу за адресою: квартира [ADDRESS] становить 284 184,00грн. Також, позивачами надано Акт опису майна, знищеного в результаті пожежі від 31.08.2023 року, згідно якого, вартість знищеного майна складає 231 400,00 грн. Відповідач та його представник не погодились із переліком пошкодженого майна, вважають що частина вказаних побутових приладів та меблів не були пошкоджені внаслідок пожежі, зокрема кухонні меблі, холодильник, телевізор, електроплита. Поставили під сумнів об`єктивність складання Акту опису майна, знищеного в результаті пожежі (а.с. 13, т. 1), оскільки він був заздалегідь надрукований на комп`ютерній техніці та наданий на підпис сусідам. Проте, особи, які підписали вказаний вище акт, [PERSON] та [PERSON] , під час допиту в суді в якості свідків підтвердили, що були очевидцями подій самої пожежі та підписали акт опису майна, оскільки особисто бачили, що вказані у акті речі дійсно зазнали пошкоджень саме під час пожежі. Отже, загальна сума матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, що сталася 21 січня 2023 року у будинку [ADDRESS] становить 515 584,00грн. При цьому, відповідачем та його представником не надано доказів, що свідчать про відсутність його вини у завданні такої шкоди, як і не спростовано її розмір, що є його процесуальним обов`язком. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачів понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. Крім того, представник позивачів просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн. Представник відповідача просив відмовити у стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вказуючи, що в матеріалах справи відсутні документи, щодо сплати коштів позивачами на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката,в тому числі гонорару адвоката за представництво суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою,включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано ордер серії ВЕ № 1095282 від 17 серпня 2023 року, договір - доручення про надання правової допомоги від 17 серпня 2023 року, додаток до договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2023 року із визначенням розміру гонорару в сумі 40000 грн., акт прийняття передачі наданих послуг від 27 листопада 2024 року на суму 40000 грн. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заявлену представником позивачів на її (представника) користь, оскільки представник надала відповідні документальні підтвердження вартості послуг з надання правничої допомоги, сума якої не була сплачена позивачами, які перебувають за кордоном. Крім того, враховуючи те, що судом прийнято рішення про стягнення з відповідача вартості майна, зазначеного у Акті опису майна, знищеного в результаті пожежі (а.с. 13, т. 1), з яким відповідач не погодився та вважає, що частина майна (побутові прилади) є працездатними, а меблі та інші предмети є такими, що можуть і надалі експлуатуватися, суд вважає, що слід зобов`язати позивачів, після виконання відповідачем рішення суду, передати йому на його вимогу пошкоджені внаслідок пожару речі, вказані у акті опису майна від 31.08.2023 року.

Outcome: approved