Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.11.1981 між сторонами у справі укладено шлюб. Під час проживання у шлюбі з відповідачем вони набули у власність нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом укладення договору купівлі-продажу, що посвідчений Виконавчим комітетом Рацівської сільської ради від 24.09.1985 за реєстровим № 25. Позивачка зазначила, що до серпня 2021 вони з відповідачем проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, однак через постійні сварки та різні погляди на спільне життя була змушена переїхати проживати до доньки в м. Київ, але залишалась зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згодом у травні 2024 їй стало відомо, що 25.04.2024 відповідач зняв її з реєстрації місця проживання. Крім того, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.08.2024, [PERSON] здійснив реєстрацію права власності на зазначений будинок та є одноосібним власником майна. Позивачка [PERSON] вважає, що житловий будинок є спільною власністю подружжя, оскільки був придбаний спільними зусиллями сім`ї, проте чоловік відмовляється передати їй у власність частину житлового будинку. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 07.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Крім того, витребувані додаткові докази, а саме договір купівлі-продажу та технічний паспорт на спірне домоволодіння, які перебували у володінні відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.10.2024 оголошена перерва у підготовчому засіданні у зв`язку із ненаданням відповідачем витребуваних судом доказів. На підставі розпорядження керівника апарату Чигиринського районного суду Черкаської області № 112 від 09 грудня 2024 року у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 головуючим суддею у вказаній цивільній справі визначений суддя Попельнюх А. О. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.12.2024 справи прийняти до свого провадження суддею Попельнюхом А. О. і призначена до підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~У підготовчому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити. Додатково пояснила, що спірне домоволодіння було придбано сторонами під час перебування у шлюбу за рахунок спільних сумісних коштів подружжя, але право власності на нього було зареєстровано одноосібно за відповідачем. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суду підтвердив, що вони із позивачкою [PERSON] дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі, після укладення якого було придбано спірне домоволодіння. Після того, коли дружина поїхала до їх спільної доньки у м. Київ та протягом тривалого часу не проживала разом із ним він вирішив зняти її з реєстраційного обліку. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. \~ \~ \~ \~ Згідно з приписами ч. 3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачем не порушує закон та права інших осіб, суд, роз`яснивши сторонами наслідки відповідної процесуальної дії, дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Наявний між сторонами спір є спором, пов`язаним з поділом спільного сумісного майна подружжя, тому до правого регулювання вказаних правовідносин застосуванню підлягають норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а також норми Сімейного кодексу України щодо поділу такого майна та Цивільного кодексу України щодо правового режиму та регулювання права спільної сумісної власності та часток співвласників. На підставі статті 22 КпШС України (у редакції від 20.06.196) спільною сумісною власністю подружжя визнавалося майно, нажите подружжям за час шлюбу. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Аналогічні норми права мають своє відображення також у сучасному законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Аналогічна норма закріплена також в ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. До підстав звільнення від доказування частиною першою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України законодавцем віднесені обставини, які визнаються учасниками справи, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] , 14.11.1981 уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, актовий запис № 23 (а.с. 7). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 391087275 від 15.08.2024 (а.с. 8), договору купівлі-продажу, посвідченого Виконавчим комітетом Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, 24.09.1985 за реєстровим № 25 (а.с. 34), витягу № 22561077 від 04.06.2014 (а.с. 32) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] , форма власності приватна, розмір частки 1. З наведеного вбачаються підстави стверджувати, що загальний об`єм спільного сумісного майна подружжя складається з житлового будинку, реєстрація права власності на який була проведена одноосібно за відповідачем як титульним власником. Вказана річ є неподільною. За таких обставин суд дійшов висновку, що спірний об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки придбаний сторонами під час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя, що під час підготовчого засідання безумовно визнано сторонами. Вказане майно не може бути розділено між ними в натурі, тому воно підлягає поділу шляхом визнання права власності на частку у спільному майна за кожним із подружжя. Такий спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам закону та виключить на майбутнє будь-які сумніви щодо належності спірного об`єкта нерухомого майна. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що судові витрати у справі становлять сплачений позивачкою при зверненні до суду судовий збір у сумі 1\~211,20 грн. Згідно приписів ч 1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та ураховуючи наведені вище положення законодавства позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 605,60 грн, зі стягненням інших 50 відсотків на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved