Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Бочаров О.М. звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просив: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 29 березня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 46600 про стягнення з позивача грошових коштів у загальній сумі 6797,10 грн., з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1157,10 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить - 1440 гривень, за вчинення виконавчого напису - 1200 гривень. - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. від 18 травня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 15956 про стягнення з позивача грошових коштів у загальній сумі 13 628,50 грн., з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3183 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1566 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить - 7679,50, за вчинення виконавчого напису - 1200 гривень. - стягнути з відповідача понесенні позивачем судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7800 гривень. Позов обґрунтовано тим, що 30 вересня 2018 року між позивачем та ТОВ «СС Лоун» було укладено кредитний договір № 382019-А та надано кредит на суму 3000 гривень. 25 грудня 2018 року між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 987904023 та надано кредит на суму 3183 гривень. Правонаступником вищезазначених кредитних договорів є відповідач. Позивач не згідний зі стягнутою сумою та вважає, що його права як споживача фінансових послуг порушено, оскільки приватні нотаріуси не пересвідчилися в безспірності кредитного договору, чи була взагалі заборгованість та нараховані відсотки, що не відповідають дійсності. У травні 2024 року позивач дізнався, що 29 грудня 2021 року постановою приватного виконавця Чупис Т.П. було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. № 46600 від 29 березня 2021 року про звернення стягнення за несплачену в строк за договором надання коштів № 382019-А в розмірі 6797,10 грн., з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1157,10 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1\~440 грн., за вчинення виконавчого напису - 1200 гривень. У травні 2024 року позивач дізнався, що 04 лютого 2022 року постановою приватного виконавця Чупис Т.П. було відкрито виконавче провадження, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво- Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. № 15956 від 18 травня 2021 року про звернення стягнення за несплачену в строк за договором надання коштів № 987904023 в розмірі 13 628,50 грн., з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3183 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1566 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 7679,50 грн., за вчинення виконавчого напису - 1200 гривень. Позивач вважає, що виконавчі написи вчинені з численними порушеннями законодавства, тому є такими, що не підлягають виконанню в зв`язку з тим, що при вчиненні виконавчих написів №15956 та №46600 приватні нотаріуси керувалася п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р., але цей пункт постанови визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа №826/20084/14); нотаріус не врахував того, що відповідачем не направлено позивачу вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором та не перевірено, чи існувала заборгованість взагалі, чи сплачувались кошти взагалі, крім цього не було звернуто уваги на нараховані проценти після спливу строків, установлених договором, а також строк позовної давності стосовно штрафів та пені, який становить 1 рік. Законодавець зобов`язує вчинити певні дії та надати підтвердження їх здійснення нотаріусу, з чого він може пересвідчитись, що є безспірність заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При розгляді справи позивач просив враховувати позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61- 12629св19), згідно якої, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Також із виконавчих написів убачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року та з 09.04.2021 року по 07.05.2021 року. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Щодо строків давності, то з виконавчого напису вбачається, що кредитні договори укладені 30.09.2018 року та 25.12.2018 року. Згідно першого виконавчого напису строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1440 гривен, а іншого виконавчого напису 7679,50 гривень. Відповідно до ст. 258 ЦК позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу та пені). З виконавчих написів вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія Онлайн Фінанс» звернулася 29.03.2021 року та 18.05.2021 року, тобто поза межами строку спеціальної позовної давності. На думку позивача, виконавчі написи вчинено з порушенням діючого законодавства, тому їх необхідно визнати такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою суду від 15.05.2025 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та представник позивача адвокат Бочаров О.М. не з`явилися, але адвокат скерував до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та без участі позивача, позов просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Треті особи - приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 вересня 2018 року між позивачем та ТОВ «СС Лоун» було укладено кредитний договір № 382019-А. Сума кредиту - 3000 грн., термін платежу (строк дії договору) 26.10.2018. 25 грудня 2018 року між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 987904023. Сума кредиту - 3183 грн. Строк дії договору 30 днів. З копії наявного в матеріалах справи виконавчого напису вбачається, що 29.03.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №46600 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 382019-А від 30.09.2018 р., укладеним із ТОВ «СС Лоун», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020 р. по 10.03.2021 р. Сума заборгованості складає 5597,10 грн., з яких: 3000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1157,10 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам, 1440,00 грн. строкова заборгованість за штрафами та пенями. Плата за вчинення виконавчого напису 1200,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 6797,10 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було подано до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. 28.12.2021 р. виконавчий напис №46600 для примусового виконання. 18.05.2021 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №15956 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 987904023 від 25.12.2018 р., укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.04.2021 р. по 07.05.2021 р. Сума заборгованості складає 12428,50 грн., з яких: 3183,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1655,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам, 7679,50 грн. строкова заборгованість за штрафами та пенями. Плата за вчинення виконавчого напису 1200,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 13628,50 грн. За заявою стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» від 04.02.2022 та на підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 04.02.2022 року було відкрито виконавче провадження №68505828 (копія постанови міститься в матеріалах справи). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Також, відповідно до пункту 3 глави 16 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином станом на час вчинення виконавчого напису, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Згідно ст.12\~та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як убачається з копій кредитних договорів, наявних у матеріалах справи, які були підставою для вчинення виконавчого напису, вони не посвідчені нотаріусом. Строк дії кредитного договору № 987904023 від 25.12.2018 року становить 30 днів. Натомість у спірному виконавчому написі №46600 вказано, що стягнення заборгованості по кредитному договору № 987904023 проводиться за період з 28.12.2020 р. по 10.03.2021 р., тобто після закінчення строку дії кредитного договору. Також строк дії кредитного договору № 382019-А закінчується 26.10.2018, а виконавчим написом №15956 стягнуто заборгованість після закінчення строку дії кредитного договору, а саме за період з 09.04.2021 р. по 07.05.2021 р. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оспорювані виконавчі написи №46600 та №15956, вчинені нотаріусом із порушенням вищенаведених положень законодавства, тому мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 2422,40 грн. (1211,20 грн. +1211,20 грн.) Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 7800,00 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 р. по справі №686/28627/18 дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін. Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, провадження № К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/10548/19, провадження № К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, провадження № К/9901/22452/20. Для підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору про надання правової допомоги від 18.07.2022; ордер; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; детальний опис робіт (наданих послуг) на загальну суму 7800,00 грн.; акт приймання-передачі виконаної роботи від 13.12.2023 р.; товарний чек від 13.12.2023 р. на суму 7800,00 грн. Враховуючи категорію справи, досліджені докази, що надані на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правової допомоги, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість витрат на правничу допомогу в розмірі 7800,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved