Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим відповідач підписав заяву № б/н від 07.05.2023, відповідно до якої отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії до 200000 грн. Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підписав власноруч на планшеті у відділені банку. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між сторонами договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строком дії до 03/27, тип - Універсальна, згодом на підставі договору від 15.03.2023 отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строком дії до 08/27, тип - Універсальна GOLD. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, а відповідач отримав кредитні кошти, користувався кредитним лімітом, але припинив своєчасно вносити платежі для погашення заборгованості. З огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору, у відповідача перед банком станом на 24.09.2024 виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 49503,95 грн, яка складається із: 44718,20 грн - заборгованості за тілом кредиту, 4785,75 грн - заборгованості за простроченими відсотками. Тому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати по справі. 27.11.2024 ухвалою судді Городоцького районного суду Хмельницької області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Копію ухвали про відкриття провадження, судову повістку, копію позовної заяви з додатками відповідачем отримано 20.12.2024, що стверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, підтримання позовних вимог . У судове засідання відповідач не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 07.05.2023 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг № б/н від 07.05.2023, відповідач погодився на такі умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту - 200000 грн.; тип кредитної карти: «Універсальна», строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка - 42,0 %. У пункті 9.4 кредитного договору сторони погодили, що розмір мінімального обов`язкового платежу становить 5 % від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно, або 10 % від заборгованості, у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення. У пункті 9.5 Договору сторони погодили підвищені проценти: 60,00 % від суми неповернутого в строк кредиту. З наявних у справі доказів вбачається, що на підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строком дії до 03/27, тип - Універсальна, на підставі договору від 15.03.2023 отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строком дії до 08/27, тип - Універсальна GOLD. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, долучений до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту у сукупності з інформацією, погодженою відповідачем у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, свідчать про укладення кредитного договору та погодження відповідачем саме таких умов нарахування відсотків. Як вбачається із наданої позивачем виписки по рахунку, відповідач користувався кредитним лімітом, вчиняв операції з використанням картки, яку отримав у зв`язку із укладенням із банком договору. Варто вказати на те, що виписка по рахунку є первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який підтверджує наявність заборгованості по кредиту та її розмір. Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що отримавши кредитні кошти, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі вносив платежі на погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 24.09.2024 утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 49503,95 грн, яка складається із: 44718,20 грн - заборгованості за тілом кредиту, 4785,75 грн - заборгованості за простроченими відсотками. Зазначений розрахунок відповідачем спростовано не було, як і не було надано суду докази належного виконання договірних зобов`язань в частині вчасного погашення коштів за тілом кредиту та нарахованими відсотками. В ході розгляду справи судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за укладеним кредитним договором виконало, надало відповідачу кредит у визначеному договором розмірі, проте, останній, в порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі №342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти добровільно АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме заборгованості за простроченим тілом кредиту, та сплати процентів за користування кредитом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд ураховує те, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, позовні вимоги відповідач визнав. Ураховуючи докази справи у їх сукупності, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних відповідачем обставин та добровільності їх визнання, з огляду на що суд дійшов висновку про те, що наявні законні підстави для задоволення позову, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем за кредитним договором № б/н від 07.05.2023 кошти добровільно банку не повернуті, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованим, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 49503,95 грн. в примусовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved