Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 30 січня 2023 року надійшла позовна заява, в якій представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] просить визнати недійсним заповіт, оформлений [PERSON] на користь [PERSON] . Заповіт було посвідчено в.о. старости Федорівського старостинського округу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області 11.02.2020 року та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №6. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивачка (дівоче прізвище [PERSON] ) народилася в с. Федорівка Добровеличківського району Кіровоградської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . За життя мати позивачки, [PERSON] , склала заповіт, який 18.07.2013 року було посвідчено секретарем Федорівської сільської ради Кириченко С.М. За цим заповітом на випадок своєї смерті вона заповідала земельну частку, що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-КР №022945, [PERSON] в розмірі 5,81 га, [PERSON] в розмірі 3,00 га, та [PERSON] в розмірі 3,00 га. [INFO] [PERSON] померла. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та дізналася, що спадкодавець 11.02.2020 склала інший заповіт, згідно з яким зазначену вище земельну ділянку загальною площею 11,81 га заповіла [PERSON] . Позивачка вважає, що заповіт, складений 11.02.2020 року, має бути визнано недійсним, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її реальній волі під час складання. Це пов`язано з тим, що [PERSON] мала психічне захворювання та не могла власноручно підписати оспорюваний заповіт, а уповноважена посадова особа органу місцевого самоврядування під час посвідчення заповіту не визначив обсяг цивільної дієздатності спадкодавця. Отже позивачка вважає, що спадкоємець [PERSON] використав її хворобливий стан на свою користь та переробив заповіт на себе. Представник позивача та позивачка в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивачка зазначила, що її мати, [PERSON] , мала психічне захворювання і не могла власноручно підписати оспорюваний заповіт. Водночас її брат [PERSON] та його співмешканка не допускали її до матері, яка перебувала в тяжкому стані. Мати працювала на фермі приблизно 30 років до виходу на пенсію та захворіла на цукровий діабет. Коли матері ставало погано, позивачка навідувалася до неї в лікарню. Мати розповідала про незадовільний догляд з боку відповідача. Крім того, позивачка підкреслила, що мати перебувала в такому стані, що не розуміла, що таке заповіт, тому не могла мати свого волевиявлення та підписувати його. У зв`язку із неналежним доглядом за її матір`ю, а також через те, що [PERSON] не допускав її до матері, позивачка неодноразово викликала поліцію. Вона просила задовольнити позовні вимоги. Представник позивача виклав свої доводи аналогічні змісту позовної заяви. Представник Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання засідання явку свого представника не забезпечив, про день, час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог. Крім того, представник подав відзив, з якого випливає, що [PERSON] склала оспорюваний заповіт за власною волею та внутрішнім переконанням. Заповіт був посвідчений в.о. старости Федорівського старостинського округу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області 11.02.2020 року та зареєстрований у реєстрі за №6. [PERSON] померла [INFO] . Протягом двох років з моменту посвідчення заповіту до її смерті вона не скасувала оспорюваний заповіт, чим позбавила [PERSON] права на спадкування. Заповідач має право без зазначення причин позбавити будь-кого з спадкоємців за законом права на спадкування, і в такому разі ця особа не має права на спадщину. Тому представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2023 було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.03.2023,14.03.2023, 08.08.2023, 11.09.2023, 15.09.2023, 18.09.2023, 04.12.2023, 11.12.2023, 20.12.2023, 15.01.2024, 05.02.2024, 20.03.2024, 08.04.2024, 27.08.2024, 05.09.2024, 09.09.2024, 18.11.2024 вирішено проводити судові засідання в режимі відеоконференцзв`язку. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.06.2023 прийнято справу до свого провадження. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2023 року призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON] , яка померла [INFO] , а провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2023, 14.08.2023, 11.01.2024 витребувано докази у справі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2024 було зупинено провадження у справі та клопотання експерта №654 від 24.11.2023 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] про визнання заповіту недійсним - задоволено в частині наявної медичної документації, а саме : оригіналу карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] заведену у психіатричному кабінеті Добровеличківської ЦРЛ. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2023, 20.03.2024 було поновлено провадження у справі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2024 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що в позові необхідно відмовити з таких підстав. Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1211 [PERSON] , [INFO] , з`ясовано, що її діагноз: транзиторна ішемічна атака, судинна старча деменція, розлади психіки та поведінки (психомоторне збудження), моторна афазія, цукровий діабет 2 типу (середньої важкості, компенсований), хронічна ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба. Психо-неврологічний статус: свідомість ясна, фіксована на своїх відчуттях; пам`ять порушена, не орієнтується в собі та в оточенні (не розуміє, де знаходиться); минулі події згадує з труднощами (Т.1 а.с.6). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69690281 від 09.08.2021 встановлено, що тип реєстрації реєстрація спадкової справи. Номер у спадковому реєстрі 69554429, місце ведення приватний нотаріус Левітчук Г.Б. Новоукраїнського району Кіровоградської області, спадкодавець [PERSON] (Т.1 а.с.7). Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №1330 [PERSON] , [INFO] , клінічний діагноз цукровий діабет (Т.1 а.с.8-9). З виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4116 встановлено, що [PERSON] має такий діагноз: ішемічна хвороба серця (ІХС), а також атеросклеротичний та діабетичний кардіосклероз, цукровий діабет (Т.1 а.с.10). Із заповіту від 18.07.2013 засвідченого секретарем Федорівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за №74 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , земельну частку, що належить їй згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-КР №022945 виданого 08.08.2002 заповідає в розмірі 5,81 га- [PERSON] , заповідає в розмірі 3,00 га- [PERSON] , заповідає в розмірі 3,00 га- [PERSON] , ( Т.1 а.с.11). Із заяви про прийняття спадщини [PERSON] встановлено, що вона звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу із заявою щодо прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] ( Т.1 а.с.12). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № інформаційної довідки 69690125 від 09.08.2022 заповідач [PERSON] встановлдено, що заповіт номер у Спадковому реєстрі 63056099 стан чинний; заповіт номер у Спадковому реєстрі 65529633 скасований за заявою 65572261 25.02.2020; заповіт номер у Спадковому реєстрі 65529675 чинний ( Т.1 а.с.13-14). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.07.1964, виданого Федорівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Федорівка Добровеличківського району Кіровоградської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (Т.1 а.с.17). Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.04.1996, виданого Добровеличківським РАЦС Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] 26.04.1996 року, актовий запис № 61 (Т.1 а.с.20). Зі свідоцтва про смерть, виданого повторно, серії [NUMBER] від 11.10.2022, виданого Добровеличківським ВДРАЦС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Федорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області (Т.1 а.с.21). Зі змісту заповіту від 11.02.2020, посвідченого Шевченко М.Д., в.о. старости Федорівського старостинського округу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №6, з`ясовано, що [PERSON] заповіла у власність земельну ділянку відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії I-КР №022945, виданого 08.08.2002 року, розміром 11,81 га (кадастровий номер 3521786700:02:000:0558), яка розміщена на території Тишківської сільської ради Федорівського старостинського округу Добровеличківського району Кіровоградської області, - [PERSON] (Т.1 а.с.22). Зі змісту заяви [PERSON] від 11.02.2020 з`ясовано, що вона просить відмінити заповіт, складений нею 18.07.2013, зареєстрований у реєстрі за №74 (Т.1 а.с.23). З довідки КНП "Добровеличківська лікарня" від 02.02.2023 №50/01-15 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка проживала в с. Федорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, перебувала на диспансерному обліку у лікаря-психіатра КНП "Добровеличківська лікарня" з 25.05.2021 з діагнозом: шифр F00/9 (G30.9) деменція при хворобі Альцгеймера (неуточнена). Взята на облік після одного (єдиного) звернення з консультативною метою під час лікування в терапевтичному відділенні. В подальшому до психіатра не зверталась (Т.1 а.с.34). Зі змісту заяви про прийняття спадщини [PERSON] встановлено, що він звернувся до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу з даною заявою щодо прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] (Т.1 а.с.38). Зі змісту довідки Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №02-42-50 від 05.08.2022 з`ясовано, що [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1965 року і до дня смерті проживала в житловому будинку, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Померла, виписана з житлового будинку у зв`язку зі смертю. Протягом 6 місяців з дня смерті в зазначеному будинку проживав її син [PERSON] , який там жив з 1973 року. Від імені покійної у виконкомі Федорівського старостинського округу Тишківської сільської ради посвідчувався заповіт за № 6 від 11.02.2020 (Т.1 а.с.40). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.11.1973, виданого Федорівським сільським ЗАГСом Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (Т.1 а.с.45). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69690161 від 09.08.2022 встановлено, що довідка видана у зв`язку з відкриттям спадкової справи [PERSON] , дата смерті [INFO] (Т.1 а.с.52). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69690281 від 09.08.2022 встановлено реєстрацію спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 69554429, спадкодавець [PERSON] (Т.1 а.с.53). З Державного акту на право приватної власності на землю серії I-КР №022945, кадастровий номер 3521786700:02:000:0558, встановлено, що [PERSON] має земельну ділянку розміром 11,81 га (Т.1 а.с.54). З листа Кропивницької філії судових експертиз ДУ "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України" від 14.03.2024 №174 встановлено, що за відсутності всіх медичних документів, неможливо винести експертне рішення, матеріали були повернуті без виконання (Т.1 а.с.80). Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що є другом позивачки та часто приїздить до неї, щоб допомагати по господарству. Також він періодично проживав із нею з 2017 по 2019 роки. Свідок зазначив, що був знайомий за життя з [PERSON] , яка важко хворіла і не могла ні писати, ні читати, а часом і не впізнавала його. Він неодноразово возив [PERSON] до лікарні на своєму автомобілі. Свідок знає відповідача [PERSON] та зазначає, що не має з ним жодних стосунків. [PERSON] та [PERSON] мали конфлікти. [PERSON] та [PERSON] старший били [PERSON] . Свідок також возив [PERSON] до лікарні, оскільки вона поламала руку коли тікала від [PERSON] . [PERSON] проживала з [PERSON] в одному будинку, і він зачиняв її там на замок. [PERSON] неодноразово писала заяви до сільської ради та поліції, оскільки її брати не допускали до матері. У 2020 році [PERSON] суд визнав винним у його побитті. [PERSON] також говорив, що зробив заповіт, тому свідок вважає, що [PERSON] не виявляла волевиявлення щодо складення оспорюваного заповіту на [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що знайома з [PERSON] та є колишньою сусідкою. Вона пам`ятає, що була присутня під час складання заповіту [PERSON] у приміщенні сільської ради. Свідком їй запропонував бути голова сільської ради [PERSON] . Пам`ятає, що також була присутня свідок [PERSON] , але вона померла. Заповіт складався в присутності голови сільської ради [PERSON] . Свідок повідомила, що [PERSON] була при розумі, чітко відповідала на запитання і усвідомлювала, що підписує. Заповідачка зазначала, що все заповідає [PERSON] . Під час складання заповіту [PERSON] в приміщенні не було, але він перебував десь поруч. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що пам`ятає процес складання заповіту [PERSON] . Він зазначив, що під час його головування в сільській раді [PERSON] неодноразово зверталася на гарячу лінію, оскільки ворогувала з [PERSON] . Коли свідок був вдома, [PERSON] його особисто попросила скласти заповіт. [PERSON] привіз матір до приміщення сільської ради, і свідок роз`яснив їй зміст заповіту в присутності двох свідків. Він також роз`яснив, що старша донька та позивачка не будуть включені до заповіту. Текст заповіту зачитувався вголос. [PERSON] розмовляла нормально, і свідок не помітив жодних відхилень у її свідомості. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до визначення, яке міститься в статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За вимог частини першої статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. До інших осіб відносяться, зокрема, спадкоємці сторони правочину, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 523/14606/13-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц. Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Згідно з частиною першою статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Стаття 225 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Водночас національне цивільне судочинство базується на принципах, передбачених у ст. 2 ЦПК України, зокрема, принципах диспозитивності та змагальності сторін. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зміст принципу змагальності сторін полягає в тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12 ЦПК України). Право учасників справи подавати суду докази передбачене п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України. Водночас згідно з пунктами 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України на них покладаються обов`язки сприяння своєчасному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання усіх наявних у них доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду та вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факти порушення його прав з боку відповідача згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. Своєю чергою процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача або фактів порушення його права чи причетності до таких фактів відповідача. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з нормами частин 1 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Частиною 2 ст. 113 ЦПК України передбачено, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Згідно з п. 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом МОЗ України від 08 травня 2018 року № 865, предметом СПЕ є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Пунктом 6 цього ж Порядку передбачено, що за формою проведення СПЕ може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною. У частині першій статті 105 ЦПК України зазначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, у тому числі, психічний стан особи. Частиною 4 статті 12 ЦПК України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зазначає, що ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2023 року призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON] , яка померла [INFO] , а провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Листом Кропивницькій філії судово-психіатричних експертиз державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" від 24.11.2023 №654 експерт для проведення експертизи просив надати оригінали медичних документів (т.2 а.с.3). Ухвалою суду\~від 14.08.2023,\~суд витребував\~у КНП\~"Добровеличківська\~лікарня" оригінал медичної картки стаціонарного хворого та/або оригінал медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , що мешкала за адресою [ADDRESS] , за період з 2018 року по день її смерті - [INFO] ( т.1 а.с. 156). Ухвалою суду від 11.01.2024, суд витребував у КНП "Добровеличківська\~лікарня"\~оригінал медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , № 1330 за період з 23.03 по 26.03.2018 заведену Добровеличківською ЦРЛ; оригінал карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; оригінал карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] заведену у психіатричному кабінеті Добровеличківської ЦРЛ (т.2 а.с.46). Ухвалою суду від 13.02.2024, \~клопотання експерта №654 від 24.11.2023 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] про визнання заповіту недійсним - задоволено в частині наявної медичної документації, а саме оригіналу карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] заведену у психіатричному кабінеті Добровеличківської ЦРЛ. Листом Кропивницькій філії судово-психіатричних експертиз державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" від 14.03.2024 №134 повідомлено суд, що у зв`язку із відсутністю всіх медичних документів, не можливо винести експертне рішення, а тому матеріали справи повернуті без виконання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2024 поновлено провадження у справі. Повторних клопотань про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи в іншій експертній установі до суду не надходило, тобто позивач, розпоряджаючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, не заперечив завершення розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. До того ж під час поновлення та продовження розгляду справи судом позивач та її представник будь-яких заперечень щодо невиконання призначеної експертизи не висловлював. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Водночас суд зазначає, що свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали показання, що заповідачка [PERSON] під час укладення спірного заповіту усвідомлювала значення своїх дій та проявляла волевиявлення щодо його укладення. Також [PERSON] пояснив, що зачитував [PERSON] зміст заповіту та роз`яснював їй наслідки укладення. Що стосується пояснень позивачки [PERSON] та показань свідка [PERSON] , що [PERSON] була важко хворою та не могла усвідомлювати свої дії та керуватися ними, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд зазначає, що показання свідків для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними не є допустимим засобом доказування та може прийматися судом в сукупності з іншими доказами у справі. Водночас матеріали справи не містять категоричного висновку експертизи, а наявна в матеріалах справи медична документація не вказує, що [PERSON] не була здатною в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) виклав висновок про застосування норми права, відповідно до якого підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 травня 2019 у справі № 372/830/17-ц (провадження № 61-39444св18), від 22 травня 2019 року у справі №234/9293/14-ц (провадження № 61-2968св19) та від 06 лютого 2020 року у справі № 495/538/16-ц (провадження № 61-43716св18). З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до\~Тишківської сільської\~ради Новоукраїнського\~району Кіровоградської\~області,\~ [PERSON] про визнання заповіту недійсними, через недоведеність позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. Стороною відповідача не ставилось питання щодо розподілу інших судових витрат. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed