Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом і після смерті [PERSON] відкриался спадщина, до складу якої входить земельна ділянка кадастровий номер 0522482800:02:000:0043, площею 5,1858 га, яка розташована на території Хмільницької міської територіальної громади. Вказує, що 12.09.2024 вона звернулася в нотаріальну контору для оформлення спадщини на вищевказану земельну ділянку, проте її було відмовлено, в зв`язку з тим, що пропустила шестимісячний строк для звернення. Зазначила, що вказаний строк нею було пропущено в зв`язку з тим, що покійна тітка проживала на території росії і лише на початку 2024 вона отримала свідоцтво про її смерть. Потім вона зверталася до Літинського районного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту смерті покійної і лише 03.09.2024 отримала свідоцтво про її смерть. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визначити її додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Судові витрати залишає за собою. Представник відповідача Хмільницької міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Судові витрти просять залишити за позивачем. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до копії заповіту від 28.08.2015, посвідченого секретарем виконавчого комітету Журавненської сільської ради Гуменюк Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №103 (а.с.24) [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати її на день смерті і на що вона матиме право за законом заповідає [PERSON] , [INFO] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №065236 виданого 19.10.2004 Літинською РДА (а.с.29) [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 5,1858 га, кадастровий номер 0522482800:02:000:0043, що розташована на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області К.Д. Дудар від 12.09.2024 (а.с.31) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.36) 12.09.2024 здійснено реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч.1, 2 ст.1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правовими положеннями, викладеними у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснюється, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустив строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця у встановлений законом шестимісячний термін, в зв`язку з тим, що у позивача існували об`єктивні перешкоди. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій щодо фактичного усунення позивача від спадкування лише з підстави неможливості вчасно подати відповідну заяву про прийняття спадщини, а, особливо, коли позивач значиться у такому заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача. Саме така позиція суду узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача і забезпечить дотримання принципу верховенства права.

Outcome: approved