Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

\~\~ В жовтні 2024 року з Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 68314,06 грн та судових витрат, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2422,4 грн, оплати послуг поштового зв`язку відповідно до розрахункового документу про оплату послуг поштового зв`язку та оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7200 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 28.02.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z06.21840.004971932. Договір кредиту був підписаний позичальником власноручно. Від імені банку договір був підписаний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтворений за допомогою технічного пристрою. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49999,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж, а позивальник зобов`язується повернути кредит разом з процентними платежами згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок позичальника, що відкривається банком. Згідно п.1.2 кредитного договору, сторони погодили, що строк кредитування становить 12 місяців з дня підписання Договору, тобто до 29.02.2020 року. Згідно з п.п.1.3, 1.4 позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 21,99 %. Згідно з п.2.5 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Одночасно з укладенням Кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «Страхова Компанія «Уніка Життя» договір від 28.02.2019 року добровільного страування життя. Розмір страхового внеску становить 4337,81 грн. Вигодонабувачем за цим договором страування є Банк. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 49999,00 гривень, з яких був сплачений на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» страховий платіж від імені позивальника в сумі 4337,81 гривень. У подальшому Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку Позичальника за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом Позичальник сплатив Банку лише 27721,03 грн. Останній платіж проведено 21.12.2019 року. Строк на який було надано кредит за Договором сплив 29.02.2020 року. Після закінчення строку кредиту Кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. У зв`язку із зазначеним, станом на 29.02.2020 року сформувалася наступна заборгованість Позичальника перед Банком за Договором: - заборгованість за основним боргом в сумі 31406,84 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 23264,9 грн., що разом становить 54671,74 грн. 16.11.2023 між AT «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу№16/11-23, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» перейшло право вимоги за договором № Z06.21840.004971932 від 28.02.2019, який укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] 29.12.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги за договором № Z06.21840.004971932 від 28.02.2019, який укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № Z06.21840.004971932 від 28.02.2019, який укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] у сумі 68314,06 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 31406,84 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 23264,90 грн., інфляційних втрат в сумі 10388,25 грн., 3% річних в сумі 3254,07 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.10.2024 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін\~повідомлений належним\~чином.\~Заперечень від\~представника позивача\~щодо розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~провадження,\~не надходило. В позовній заяві представник позивача просила розглядати справу без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надійшло. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (адреса місця реєстрації відповідача). Заперечень щодо розгляду справи у його відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до\~п.3\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України,\~днем вручення\~судової повістки\~є день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про,\~в тому\~числі,\~відсутність особи\~за адресою\~місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст.280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 28.02.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та\~ [PERSON] \~було укладено кредитний договір № Z06.21840.004971932, відповідно до умов якого, відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 49999,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (а.с.75-77). Відповідно до п.1.2. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у день підписання даного договору строком на 12 місяців. Згідно п.п.1.3., 1.4. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (Маржу Банку). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 %. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується ордером-розпорядженням про видачу кредиту та ордером-розпорядженням про сплату страового платежу (а.с.74). Одночасно з укладенням кредитного договору [PERSON] уклав з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» договір добровільного страхування життя № Z06.21840.004971932. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 4337,81 грн (69-72). Підтвердженням добровільного укладення відповідачем Кредитного договору є Заява-Анкета позичальника від 28.02.2019 року, що заповнена [PERSON] особисто (а.с.68). 28.02.2019 року [PERSON] надав банку письмову заяву про акцепт публічної оферти «Ідея Банк» (а.с.67). В Паспорті споживчого кредиту, підписаному [PERSON] особисто 28.02.2019 року, також зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.62-63). 16.11.2023 між AT «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу№16/11-23, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» перейшло право вимоги за договором № Z06.21840.004971932 від 28.02.2019, який укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] 29.12.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги за договором № Z06.21840.004971932 від 28.02.2019, який укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] (а.с.37-49). Відповідно до Витягу з друкованого Реєстру боржників №1 до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «Сонаті» відступив ТОВ «Санфорд Капітал» права вимоги до [PERSON] за договором № Z06.21840.004971932 від 28.02.2019 (а.с.51). Згідно Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z06.21840.004971932 від 28.02.2019 року, сформованої Первісним кредитором (АТ «Ідея Банк»), станом на 16.11.2023 заборгованість [PERSON] становить 84945,54 грн., з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 31406,84 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 23264,9 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 30283,8 грн (а.с.53) Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги - 16.11.2023 року. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «ФК «Сонаті» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст.610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1\~ст.513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основним боргом та за нарахованими відсотками. Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, просив також стягнути інфляційні втрати та 3% річних. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, додатково до суми основного боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, [PERSON] має також сплатити інфляційні втрати в сумі 10388,25 грн. та три проценти річних в сумі 3254,07 грн. Враховуючи викладені вище норми та обставини справи, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №Z06.21840.004971932 від 28.02.2019 року. Суд вважає, що позов є обґрунтованим, оскільки встановлено, що дійсно відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача, таким чином позов у цій частині необхідно задовольнити. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до\~ст.141 ЦПК України. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7200 грн суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, Реєстр боржників від 12.04.2024 року, Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 10.05.2024 року(а.с.23-33, 50,54). Згідно з Актом приймання-передачі послу з правничої допомоги від 10.05.2024 року вартість послуги, наданої АО «Альянс ДЛС» складає 7200 грн (а.с.54). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7200 грн, суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial