Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем, який рішенням Орджонікідзевського міського суду від 03.07.2013 року розірвано, сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що від народження дитини і по теперішній час відповідач ніяким чином не піклується про сина, не цікавиться його життям,станом здоров`я, не спілкується, участі в його вихованні не приймає, коштів на утримання не надає, має заборгованість зі сплати аліментів. У зв`язку з чим, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.06.2024 року відкрито провадженні в справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 07.11.2024 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилися. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити (а.с. 100). Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.55). Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради як орган опіки та піклування, розгляд справи прохав проводити за його відсутності, про що вказав у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.92). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.05.2012 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачу змінено прізвище на дошлюбне - [PERSON] (а.с. 11). Згідно характеристики, виданої Криворізькою гімназією №48, вбачається, що мати , [PERSON] , виховує сина одна. Підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться шкільним життям дитини, регулярно відвідує батьківські збори. Батько, [PERSON] , починаючи з 1-го класу до школи не з`являвся. Не відвідував жодні батьківські збори. На контакт з класним керівником не виходив (а.с. 25). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.04.2024 року, виготовленого Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області, відповідач, станом на 01.04.2024 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 272747,71 грн. (а.с.26-27). Як вбачається з рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.04.2016 року, [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про оспорювання батьківства (а.с. 23). Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст.18,27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] було предметом розгляду органу опіки та піклування. Відповідно до висновку виконкому Тернівської районної у місті ради по цивільній справі №545/2175/24 з вих.№31/06-31/693 від 17.10.2024 року, виконком Тернівської районної у місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 91-92). Таким чином, дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання, виховання та розвитку малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Встановивши дані обставини, враховуючи інтереси малолітньої дитини, приймаючи до уваги ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків, ухвалюючи рішення у найвищих інтересах дитини та для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного та

Outcome: approved