Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь вартість невикористаних квитків у розмірі 19421,29 грн. В обґрунтування зазначає, що позивачем укладено договір повітряного перевезення, умови якого розміщено на веб-сайті відповідача, з метою придбання 6 квитків на рейс №7В341 22 липня 2022 року та рейс №7В342 05 серпня 2022 року Київ-Батумі-Київ. Авіаквитки заброньовано шляхом їх повної оплати, яка становила 19421,29 грн. 18.05.2022 позивач отримала електронний лист від відповідача, відповідно до якого авіакомпанія інформує, що у зв`язку із продовженням дії на території України воєнного стану та закриттям повітряного простору, авіакомпанія вимушена скасувати всі рейси до 01 вересня 2022 року. 23.01.2024 позивачем направлено ТОВ «Біз Ейрлайн» заяву про повернення коштів від 19 січня 2024 року. Однак, вказані грошові кошти відповідач позивачу не повернув. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачем заброньовано на веб-сайті ТОВ «Біз Ейрлайн» шість авіактивків на рейси: 22 липня 2022 року №7В341 Київ-Батумі, 05 серпня 2022 року №7В342 Батумі-Київ. Відповідно до копії виписки по карці/рахунку [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк», 06 лютого 2022 року здійснено оплату авіактивків на суму 19421,29 грн. 18.05.2022 позивач отримала електронний лист від ТОВ «Біз Ейрлайн», відповідно до якого авіакомпанія інформує, що у зв`язку із продовженням дії на території України воєнного стану та закриттям повітряного простору, авіакомпанія вимушена скасувати всі рейси до 01 вересня 2022 року. 23.01.2024 позивачем направлено ТОВ «Біз Ейрлайн» заяву від 19 січня 2024 року про повернення коштів у зв`язку зі скасуванням рейсів. Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 Повітряного кодексу України, авіаційний перевізник (авіаперевізник) - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення пасажирів, вантажу, пошти повітряним транспортом. Стаття 908 ЦК України встановлює, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно зі ст.910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка або електронного квитка та багажної квитанції, вимоги до яких встановлюються відповідно до законодавства. Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Порядок повернення коштів за невикористаний авіаквиток регламентують Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу та Повітряним кодексом України. Пунктами 2, 3 гл.1 розділу ІІІ Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239 встановлено, що укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу. Квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення, крім випадків, визначених у пункті 5 цієї глави. Відповідно до абз.3 п.1 гл.1 розділу XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239, у разі якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. У п.5 гл.1 розділу XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239 зазначено, повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Згідно з п.п.1, 2 гл. 2 розділу XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239, примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється у випадках скасування, перенесення, затримки рейсу (авіаперевізник може зменшити час затримки, зазначений у пункті 3 глави 4 розділу XV цих Авіаційних правил), на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток. У разі примусового повернення сума коштів, що повертається пасажиру, має дорівнювати якщо жодну частину квитка не використано, - сумі, що дорівнює повній вартості квитка за ціною, за якою його було придбано. Враховуючи скасування рейсу та повідомлення про це позивача 18 травня 2022 року, вказана дата є датою розірвання договору за ініціативою відповідача як перевізника. З урахуванням викладеного, позивачу мала бути повернута вартість квитка, сплачена ним при його придбанні у день розірвання договору, чого відповідачем не зроблено. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved