Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

11.06.2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог, з урахування уточненого позову, позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України у м.Кремінна, Сєвєродонецького р-н, Луганської області. У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, 03.04.2022 року вона із сестрою евакуювалися на підконтрольну території України, а саме до м.Дніпра та отримала статус внутрішньо переміщеної особи. Під час евакуації було втрачено свідоцтво про смерть батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Повторне свідоцтво про смерть батька було видано у м.Дніпро 09.05.2024 року. 10.05.2024 року приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у зв`язку із тим, що шести місячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона пропустила. Позивач зазначає, що пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, необхідності евакуації з території бойових дій на підконтрольну території України, що об`єктивно унеможливило її своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного, просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її батька. Ухвалою суду від 17.06.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та витребувано від приватного нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. копію спадкової справи № 18/2024, заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. 23.09.2024 року на виконання ухвали суду від 17.06.2024 року, до суду надійшла копія спадкової справи, № 18/2024, заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 24.09.2024 року на адресу суду надійшов відзив Дніпровської міської ради на позовну заяву, в якому просила розглянути справу згідно норм чинного законодавства. 13.01.2025 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому остання просила позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач та представник позивача просили позов задовольнити. Представник Дніпровської міської ради, просив прийняти рішення на розсуд суду, зазначив, що міська рада одним чином не порушувала права позивача. [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.03.1972 року, актовий запис 45. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 09.05.2024 року. Як вбачається, з витребуваних судом матеріалів спадкової справи, що за життя [PERSON] заповіт не складався. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини [INFO] звернулася донька померлого, позивач [PERSON] та [INFO] донька померлого [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. від 10.05.2024 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки пропущенно шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження №61/21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Вказана позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20 січня 2021 року по справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20). При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказана позиція підтверджується також роз`ясненнями, наданими в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме копією довідки від 06.04.2022 року № 1241-5000776474 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , а фактично проживає/перебуває в [ADDRESS] та є внутрішньо переміщеною особою. Враховуючи, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, строк звернення [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини встановлено законом на протязі шести місяців, тобто до 19.03.2022 року, однак 24.02.2022 року російська федерація розпочала збройну агресію проти України, м.Кремінна, Североденецького р-н., Луганської області є територією на якій відбувалися бойові дії та на теперішній час є тимчасово окупованою територіє, позивачем пропущенно строк звернення до нотаріуса з поважних причин, які не залежали від останньої. Суд звертає увагу, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи збройну агресію російської федерації проти України, необхідності позивача залишити своє місце проживання та переїзду до іншого міста, отримання статусу внутрішньо переміщеної особи та як наслідок, об`єктивної неможливості, що є обставинами, які створювали для останньої істотні труднощі для своєчасної подачі у передбаченому законом порядку заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Окрім цього судом враховано, що повторне свідоцтво про смерть [PERSON] було видане 09.05.2024 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), а з заявою до нотаріуса позивач звернулась вже 10.05.2024 року, тобто на наступний день після отримання свідоцтва про смерть. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходячи з того, що позивач дійсно мав об`єктивні перешкоди в зверненні до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати поважною причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини і вважає за необхідне встановити йому додатковий строк в три місяці, який буде достатній для подання заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved