Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

06.11.2024 адвокат Болквадзе Бесікі Мерабович звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] в якому просив визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 0,0667 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 квітня 2002 року позивачка придбала житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Токарчук С.А., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області від 08 квітня 2002 року за р.№ 2569. Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0667 га, яка належала продавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Первомайською міською радою народних депутатів від 27.06.1995 року, за № 4693. В жовтні місяці 2024 року позивачка звернулась до державного нотаріуса, з метою подальшого відчуження житлового будинку, але їй було роз`яснено, що вона не зможе оформити правочин, так як, вищевказана земельна ділянка перебуває у приватній власності іншої особи. Також було роз`яснено, що відповідно до ст.120 ЗК України їй необхідно звернутись до суду з заявою про визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку в зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок. Ураховуючи те, що земельна ділянка 0,0667 га. за адресою: [ADDRESS] , була передана колишньому власнику житлового будинку в користування для обслуговування житлового будинку, отже є всі законні підстави для визнання за позивачкою права власності на вказану земельну ділянку. В зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду із заявою про визнання права власності на земельну ділянку. Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (08.04.2002 року), визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю/споруду, які розміщені на цій земельній ділянці. Так, частина перша статті 120 ЗУ України (у відповідній редакції) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. В редакції на час розгляду справи ст. 377 ЦК України викладена зі змінами в такій редакції: до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Цілісність об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці з такою ділянкою та перехід права власності чи права користування на земельну ділянку у випадку придбання будинку чи споруди неодноразово досліджувалось Верховним Судом за результатом чого була сформована чітка позиція з якої вбачається, що у разі придбання житлового будинку до нового власника переходить право власності або право користування земельною ділянкою яка належала попередньому власнику будинку (постанови Верховного Суду від 12.10.2016 року №6-2225цс16. від 04.12.2018 № 910/18560/16 від 19.05.2020 №127/10011/18. від 20.01.2021 року № 318/1274/18). В підготовче засідання позивач не з`явилась, а її представник адвокат Болквадзе Бесікі Мерабович надав заяву з проханням розглядати справу без участі його та позивачки, а позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явилась, надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає, в задоволенні позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 200 ч.3 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин справи, суд знаходить доведеними позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved