Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін та третьої особи: позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 26284,55 гривень, а також судові витрати, які понесені у зв`язку з розглядом справи, в розмірі 2684,00 гривні. Свої вимоги мотивує тим, що 30.10.2013 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421. Згідно з укладеним договором, розмір поточного ліміту кредиту на дату укладання договору складає 14300,00 грн, а надалі встановлюється та визначається відповідно до ст. 10 договору. Строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту, 48 місяців, що починається з 30.10.2013 та закінчується 30.10.2017. Процентна ставка за користування кредитом фіксована - 36,0% річних, процентна ставка за користування недозволеним оверфардом - 36,0% річних (розділ І ст. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору). Умовами договору також передбачено, що на підставі заяви, яка є невід`ємною частиною договору, банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, та випускає платіжні картки, тип картки визначається заявою (розділ ІІ п. 2 договору). Сторони дійшли згоди, що клієнт має право закрити картковий рахунок та розірвати договір у разі повного погашення кредиту, процентів за користування кредитними коштами, сплати комісії згідно з тарифами, письмово повідомивши банк та страховика (розділ ІІ п. 8.1, 8.2 договору). Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій з картковим рахунком (розділ ІІІ п. 9.2 договору). Без укладання додаткових угод до договору банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умовою, що в останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку користування кредитом. Строк користування кредитом може бути подовжений, в тому числі і без перевипуску ПК в разі настання обставин, згідно з п. 3.14 або 10.5 договору, з метою виконання обов`язку клієнта щодо погашення кредиту без права його отримати, про що банк повідомляє клієнта в порядку, аналогічному тому, що вказаний в п. 10.3 договору (розділ ІІІ п. 9.3 договору). Оскільки банк не отримував від клієнта листа про відмову від продовження строку користування кредитом, тому він автоматично продовжився на той самий строк, а саме до 30.10.2021. Максимальний розмір кредиту за договором складає 200000,00 грн. У межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту. Поточний ліміт діє в межах календарного місяця, в якому він установлений (розділ ІІІ п. 10.1 договору). За користування кредитом клієнт щомісяця зобов`язаний сплачувати банку проценти за ставкою, зазначеною п. 1.3 договору. 09 квітня 2020 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" укладено договір № 114/2-31-F про відступлення прав вимоги, відповідно до якого 25.06.2021 право вимоги за договором № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, який укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] , перейшло до ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП". Відповідно до п. 2.4 вказаного договору, внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля забогованості і відповідно вказані у реєстрі(ах) боржників, та набуває права грошової вимоги первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, але не змінює попередній. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу. 23 червня 2021 між ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Глобал Спліт" укладено договір відступлення прав вимоги № 23/06/21-F, відповідно до якого 25.06.2021 право вимоги за договором № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, який укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] , перейшло до ТОВ "Глобал Спліт". 25 червня 2021 року передача права вимоги за кредитним договором № 010/0598/82/0068421 відбулась до ТОВ "Глобал Спліт" згідно з реєстром боржників. 01 липня 2021 року ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" направило [PERSON] повідомлення про те, що 25.06.2021 відбулося відступлення прав вимоги за договором № 23-06/21-F від 23.06.2021 до ТОВ "Глобал Спліт", яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 010/0598/82/0068421. 12 січня 2022 року ТОВ "Глобал Спліт" направило на адресу [PERSON] повідомлення про укладення договору відступлення прав вимоги № 23-06/21-F від 23.06.2021 та про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором. Отже, ТОВ "Глобал Спліт" стало новим кредитором, яке має право грошової вимоги та отримання від [PERSON] заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 21.11.2023 у відповідача утворилась заборгованість за договором № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013 у розмірі 26284,55 грн, яка складається з: основної заборгованості за кредитом - 13634,32 грн; заборгованості за відсотками - 11520,11 грн; суми боргу з урахуваннм 3 % річних - 267,64 грн та суми боргу (убитку від інфляції) - 862,48 грн, що нараховані за період з 25.06.2021 по 23.02.2022. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Свою позицію мотивував тим, що, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що отримав право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] , уклавши 23.06.2021 договір відступлення права вимоги з ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП", яке, в свою чергу, отримало право такої вимоги, згідно з договором відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09 квітня 2020 року, з АТ "Райффайзен Банк Аваль". Однак матеріали справи не містять відомостей, що станом на момент укладення договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09 квітня 2020 року до нового кредитора перейшло право грошової вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за договором № 014-RО-82-59926822 від 19.08.2020 на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, штрафних санкцій, визначених кредитними договорами та інших платежів. Договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F не містить відомостей з реєстру боржників та портфелю заборгованості. У матеріалах справи також відсутні відомості, що станом на 09 квітня 2020 року [PERSON] мав будь-які договірні відносини з АТ "Райффайзен Банк Аваль", за якими ніби-то був боржником. Твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором № 014-RО-82-59926822 від 19.08.2020 перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" у зв`язку з укладенням договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП", а також у подальшому договору відступлення права вимоги № 22-04/21-F від 22 квітня 2021 року між позивачем та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН. ГРУП" не наведено та не підкріплено належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Представник позивача у системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що аргументи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, не відповідають дійсності та не спростовують докази наведені у позовній заяві. Щодо твердження відповідача, що договір про відступлення права вимоги № 114/2-31-F не містить відомостей з реєстру боржників та портфелю заборгованості, зазначив таке. Здійснюючи відступлення права вимоги, кредитор передає свої права не за договором у цілому (оскільки договір може охоплювати багато зобов`язань), а у розрізі конкретного(их) зобов`язання(нь). При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" 09.04.2020 укладений договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F з Реєстром боржників. Реєстр боржників це письмовий перелік, що містить імена, прізвища та по батькові, найменування боржників, контактні дані боржників, реквізити кредитних договорів, дату відступлення права вимоги (дата підписання реєстру боржників), розрахунок заборгованості боржника на дату відступлення прав вимоги, вартість прав вимоги (одинична ціна), відомості про статус справи, а також інші дані про боржників. Відповідно до п. 2.4 договору № 114/2-31-F від 09.04.2020, внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі(ах) боржників, та набуває права грошової вимоги первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. 23 червня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Глобал Спліт" укладено договір відступлення прав вимоги № 23-06/21-F на умовах та в порядку, встановленому цим договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України. За цим договором первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників. Відповідно до п. 2.4 вказаного договору, внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, новий кредитор звільняє первісного кредитора в первинних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі(ах) боржників, та набуває прав первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. Право вимоги по портфелю заборгованості до боржників переходить до нового кредитора з дати підписання сторонами відповідного реєстру (ів) боржників. При подачі позовної заяви до суду надано розгорнутий реєстр боржників від 25.06.2021 до договору про відступлення прав вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 від АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП". Таким чином, договір № 114/2-31-F від 09.04.2020 про відступлення прав вимоги не повинен містити відомості з реєстру боржників та портфелю заборгованості. Передача права вимоги за кредитним договором № 010/0598/82/0068421 відбулась до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" згідно реєстру боржників, який формується окремо від договору. Повідомлення про відступлення прав вимоги надсилалися відповідачу за адресою, яка зазначена у договорі про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування. Натомість відповідач, вказуючи на даний час про свою іншу адресу, не повідомляв про таку ні ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ні його правонаступника ТОВ "Глобал Спліт". Відповідач також подав заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказав, що ним надано оригінал історій по картковому рахунку за 2018 року із зазначенням, що станом на 27.12.2018 сплачена сума 152280,00 грн (кредитний ліміт становив 14300,00 грн). Згідно із заявкою карткового рахунку з фізичним знищенням 27.12.2018 у банківській платіжній картці у листопаді 2018 року закінчився термін дії, а нову банківську картку він не замовляв та не отримував. Крім того зазначив, що позивач ствердив, що погашення кредитної заборгованості було здійснено 16.09.2020, тобто право грошової вимоги щодо погашення кредитної заборгованості виникло з вересня 2020 року. Проте позивач подав позов 21.11.2023, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Представник позивача у системі "Електронний суд" сформував заперечення на заяву про застосування строку позовної завності, в яких зазначив, що договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421 був укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] 30.10.2013, відповідно до якого строк користування кредитом 48 місяців, що починається з 30.10.2013 та закінчується 30.10.2017. За вказаним договором сторони дійшли згоди, що клієнт має право закрити КР та розірвати договір у разі повного погашення кредиту, процентів за користування кредитними коштами, сплати комісій згідно з Тарифами та повернення до Банку або постановки до електронного стоп-списку основної та всіх додаткових ПК. Відповідно до п. 2.3 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ "Райффайзен Банк Аваль", рахунок закривається за заявою клієнта та в інших випадках, передбачених законодавством України та Договором. Відповідач особисто підписав договір, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту по продукту "Кредитна карта Прозора" Кредитна карта Базова", чим засвідчив обізнаність про умови надання споживчого кредиту. Виходячи з підписаних умов, [PERSON] також погодився із тим, що без укладання додаткових угод до договору, банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом, банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. У зв`язку із особистим підписом позичальника на договорі про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421 та не звернення із заявою до банку про закриття кредитного рахунка, [PERSON] надав свою згоду на збільшення строку користування кредитом на той самий строк. Тобто строк кредитного договору не закінчився, оскільки відповідач не звертався до банку про відмову від продовження строку користування кредитом. Таким чином, позовна давність не сплинула, так як строк кредитного договору не закінчився і на момент звернення до суду із позовною заявою, а саме 21.11.2023. Договір № 101/0598/82/0068421 з часу укладання по сьогоднішній день дійсний, [PERSON] користувався кредитними коштами, із заявою про розірвання договору до банку не звертався. Виходячи з викладеного, строк позовної давності не може бути застосований, так як відсутні для цього правові підстави. Представник позивача, який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у письмових заявах, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що 30.10.2013 відповідач уклав кредитний договір з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на термін 48 міс. Всі додатки до вказаного договору датовані також 2013 роком. Факт укладення договору [PERSON] не заперечив, з позовом про визнання його недійсним не звертався. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитнні кошти та користувався ними, що підтверджується випискою по рахунку, яка надана за електронним підписом АТ "Райффайзен Банк" за весь період кредитування. Оскільки [PERSON] не звертався із заявами про припинення кредитного договору, навпаки продовжував користуватися кредитним рахунком, здійснював його поповнення, що також підтверджується випискою по рахунку, тому банк на підставі п. 9.3 договору без додаткових угод продовжив дію кредитного договору на той самий строк, на який був укладений договір. Під час дії кредитного договору мала місце переуступка права вимоги від АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП", про що останній повідомив [PERSON] за адресою, вказаною у кредитному договорі. Надалі про відступлення права вимоги від ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ТОВ "Глобал Спліт" також позивач повідомив [PERSON] за зазначеною в договорі адресою, як і вказав на необхідність погасити наявну заборгованість. Про зміну адреси відповідач банк не повідомив, хоча такий його обов`язок був передбачений п. 18.3 договору, тому повідомлення були направлені за відомою адресою. Також зазначив, що про переуступку прав вимог зазначається в самих договорах відступлення, у Реєстрі ж боржників вказуються вже реквізити боржників. Тобто за такими договорами змінюється тільки кредитор, що відповідає вимогам ст. 512 ЦК України, саме ж зобов`язання залишається незмінним. Щодо завленої до стягнення суми заборгованості зазначив, що ціна позову в розмірі 26284,55 грн складається із основної заборованості в сумі 13632,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 11520,11 грн, а також 267,64 грн - 3 % річних і 862,48 грн інфляційних утрат, які нараховані за період з 25.06.2021, тобто з часу відступлення права вимоги позивачу, по 23.02.2022. При цьому зазначив, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» нараховувало відсотки за період з 14.11.2013 по 24.06.2021. Після відступлення останнім права вимоги позивач за період з 25.06.2021 до 23.02.2022 нараховував 3% річних та інфляційні втрати. На підтвердження розміру заборгованості наведені відповідні розрахунки, яких відповідач не спростував. Ті обставини,\~які мали\~місце при\~розгляді справи\~про скасування\~виконавчого напису\~за спірним\~кредитним договором\~та сума\~заборгованості,\~яка була\~стягнута за\~ним,\~не мають\~значення при\~розгляді даної\~справи.\~Заборгованість,\~яка була\~зазначена у\~виконавчому написі,\~існувала ще\~перед АТ\~"Райффайзен\~Банк Аваль".\~Однак відповідач\~і після\~вчинення виконавчого\~напису продовжував\~користуватися кредитними\~коштами,\~що вбачається\~із виписки\~по рахунку\~(востаннє\~користувався кредитним\~рахунком 07.11.2020,\~були зняті\~кредитні кошти\~в сумі\~400\~грн),\~тому нараховувалися\~відсотки,\~а відтак\~розмір заборгованості\~змінився.\~ Також зазначив, що позовна заява подана в межах строку позовної давності, оскільки дія кредитного договору була продовжена до 30.10.2021, позов скеровано до суду 28.11.2023, що в межах трирічного строку, а тому підстав для застосування строку позовної давності нема. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, зіславшись на обставини, викладені у відзиві на позов. Додатково зазначив, що позов подано за межами строку позовної давності, який розпочався ще з грудня 2018 року. В матеріалах справи відсутні докази, що він після 27.12.2018 користувався картковим рахунком. А виписка в електронній формі є фіктивною. Більше того 27.12.2018, отримавши відповідні роздруківки про відсутність у нього заборгованості, він подав у банк в одному екземплярі заяву про припинення договору, яку заповнив на їхньому бланку та, яка, зі слів працівників банку, повинна була розглядатись до шести місяців. Тобто на момент звернення до суду з даним позовом минуло більше 5 років, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Також зазначив, що він, дійсно, укладав договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, але це не той договір, оригінал якого долучено до матеріалів справи. Дані у долученому до матеріалів справи кредитному договорі суперечливі, оскільки дата у вступній його частині різниться із датою його підписання. Наявні ж у ньому підписи йому не належать. Крім того, договори переуступок укладені з порушенням, оскільки право вимоги перейшло по реєстру, а не по самих договорах відступки. При цьому будь-яких повідомлень про перехід прав вимоги йому не надходило. Звернув увагу і на те, що з нього протиправно були зняті кошти за виконавчим написом, які йому не повернуті, хоча ще під час скасування виконавчого напису він звертав увагу, що заборгованість є спірною, що врахував суд при ухваленні рішення. Представник третьої\~особи в судове засідання не з`явився, неодноразово подавав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Спір між сторонами не вирішений. II. Заяви та клопотання сторін та третьої особи, процесуальні дії у справі: на підставі ухвали від 05.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. 08 січня 2024 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував клопотання про розгляд справи без його участі. 08 січня 2024 року відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи. 29 січня 2024 року представник позивача подав клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, яке суд задовольнив на підставі ухвали від 30.01.2024. 02 лютого 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів. Ухвалою від 02.02.2024 суд задовольнив клопотання відповідача про витребування доказів та продовжив строк проведення підготовчого провадження. 09 лютого 2024 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив. 13 лютого 2024 року від позивача поступив оригінал витребовуваного за клопотанням відповідача документу (договору). 15 лютого 2024 року відповідач подав заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності. За клопотанням представника позивача в підготовчому судовому засіданні 15.02.2024 суд оголосив перерву. 28 лютого 2024 року представник позивача в системі "Електронний суд" сформував клопотання про долучення доказів, які попередньо направлені відповідачу. На підставі ухвали від 04.03.2024 суд задовольнив клопотання відповідача [PERSON] та залучив до участі у розгляді даної справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, АТ "Райффайзен Банк". 19 березня 2024 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. 29 березня 2024 року відповідач подав заяву про те, що він не може з`явитися в підготовче судове засідання, не заперечує проти призначення справи до судового розгляду. На підставі ухвали від 29 березня 2024 року суд закрив підготовче провадження, справу призначив до судового розгляду. 10 квітня 2024 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. 25 квітня 2024 року відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з лікуванням. 07 травня 2024 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. 20 травня 2024 року суд заслухав вступне слово сторін, оголосив перерву перед дослідженням письмових доказів. 03 червня 2024 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. 18 червня 2024 року відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності. 10 липня 2024 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. 19 липня 2024 року представник позивача в системі "Електронний суд" сформував заперечення на заяву про застосування строку позовної давності. 22 липня 2024 року від відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою. 12 серпня 2024 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. 30 вересня 2024 року від відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні 10-14 днів. 23 жовтня 2024 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. 25 жовтня 2024 року від відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні 10 днів. 12 листопада 2024 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. 26 листопада 2024 року відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям, до якого долучив довідку, та в якому наполягав на особистій участі в судовому засіданні. 11 грудня 2024 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. 16 грудня 2024 року відповідач подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на лікуванні орієнтовний час 10-14 днів, до якої долучив довідку про звернення до лікаря, яке суд задовольнив, та з метою перевірки можливості останнього за станом здоров`я брати участь у судовому засіданні (встановлення підстав для зупинення провадження або ж продовження розгляду у відсутності відповідача) звернувся з відповідним запитом у медичний заклад. 30 грудня 2024 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. III. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: 17 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", у зв`язку з чим підписав заяву на відкриття поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, та встановлення кредитного ліміту (т. 1 а.с. 10). У заяві серед іншого вказано: сума кредитного ліміту - 14300 грн, термін 48 міс. Також зазначена адреса проживання клієнта: [ADDRESS] . Представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 17.10.2023 ознайомив клієнта в особі [PERSON] із Правилами ведення поточних рахунків фізичних осіб, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів та до яких встановлено ліміт кредитування, та користування платіжними картками АТ "Райффайзен Банк Аваль" (т. 1 а.с. 11-12), а також з довідою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту до продукту "Кредитна картка Прозора"/"Кредитна картка Базова", що підтвердив клієнт своїми підписами на кожній зі сторінок вказаних документів (т. 1 а.с. 13). Відповідач, заперечуючи в судовому засіданні належність йому підписів, будь-яких доказів з приводу цього не надав, про призначення експертиз не клопотав, хоча суд неодноразово роз`яснював йому про таке його право. До матеріалів справи представник позивача також долучив витяг з Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк Аваль", редакція яких набула чинності 21.10.2013 (т. 2 а.с. 14-15), в частині відкриття та закриття рахунків, зарахування коштів на рахунки. Вказаний витяг не містить підпису відповідача, а відтак не можна беззаперечно вважати, що з такими умовами був останній ознайомлений та погодився з ними, тому суд не бере такі до уваги. Як убачається зі змісту договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні, між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Страхова компанія "Уніка життя" та [PERSON] укладено договір, за умовами якого розмір поточного кредитного ліміту на дату укладення договору складає 14300,00 грн, надалі встановлюється відповідно до ст. 10 Договору; строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту, - 48 місяців, що починається з 30.10.2013 та закінчується 30.10.2017; процентна ставка за користування кредитом - фіксована, 36,0 % річних. Відповідно до п. 9.3. Договору, без укладання додаткових угод до договору банк має право продовжити строк користування кредитом та той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після подовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку користування кредитом. Строк користування кредитом може бути подовжений, у тому числі без перевипуску ПК в разі настання обставин згідно п. 3.14 або 10.5 Договору, з метою виконання обов`язку клієнта щодо погашення кредиту без права його отримання, про що банк повідомляє клієнта в порядку аналогічному тому, що вказаний в п. 10.3 Договору. За користування кредитом клієнт щомісяця зобов`язаний сплачувати банку проценти за ставкою, зазначеною п. 1.3 Договору (п. 11.1 Договору). Клієнт зобов`язаний до 20 числа включно кожного наступного за місяцем користування кредитом, сплатити банку платіж у розмірі 5 % від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 гривень або суми залишку власності заборгованості перед банком, якщо вона менша за зазначену суму (п. 11.5). Клієнт має забезпечити в термін, зазначений в п. 11.5, наявність коштів у необхідній сумі для оплати щомісячного платежу, зазначеному в п. 11.5, на рахунку, зазначеному в абзаці другому п. 13.1 договору, а у випадку відсутності вищезазначеного рахунку/припинення трудових відносин між організацією, роботодавцем та клієнтом на КР, для подальшого здійснення договірного списання цих коштів згідно з умовами, передбаченими ст. 13 договору. У випадку незабезпечення клієнтом коштів у необхідній сумі на вищезазначеному рахунку, клієнт вважається таким, що пропустив оплату щомісячного платежу, зазначеного в п. 11.5 договору (п. 11.6). Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту, процентів за користування ним не пізніше дати закінчення користування кредитом, а у випадку подовження строку користування кредитом, передбаченого у п. 9.3 Договору, - в останній робочий день строку користування кредитом (п. 11.8 Договору). Банк у встановленому законодавством України порядку має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах договору. Банк повідомляє клієнта про факт відступлення права вимоги шляхом відправлення письмового повідомлення рекомендованим листом за адресою клієнта, зазначеною в Договорі або повідомленого банку клієнтом в порядку, визначеному договором (п. 16.1, 16.3 Договору). З моменту відступлення банком права вимоги за договором КР закривається, страховий захист за договором припиняється без можливості його відновлення, а відповідні права та обов`язки сторін щодо КР та страхування, що випливають з розділів ІІ та ІV, припиняються (п. 16.4 Договору). Повідомлення та інша кореспонденція між сторонами за договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправленого або врученого повідомлення. Сторони зобов`язуються своєчасно інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їх поштових та інших реквізитах. У випадку порушення будь-якою стороною вищезазначеного зобов`язання щодо своєчасного інформування про зміни в поштових реквізитах сторін будь-яке листування або повідомлення за договором вважається належно виконаним за наявності відмітки (квитанції) поштового відділення, якщо воно направлено за останньою відомою стороні згідно з умовами договору адресою (п. 18.3 Договору). До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням договору застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років (п. 18.6). У вказаному договорі та його додатках наявні власноручні підписи клієнта-позичальника. При цьому відповідач указує, що долучена до справи копія договору не відповідає дійсності, оскільки дата у вступній частині (2013 рік) відрізняється від дати підписання договору (2014 рік), а також підпис йому не надежать. Однак він не долучає доказів на спростуання такого, як і не клопоче про призначення відповідних експертиз, хоча в матеріалах справи наявний оригінал указаного договору, який надав у розпорядження суду позивач. Представник позивача зазначив, що дія вказаного вище договору була продовжена до 30.10.2021, оскільки відповідач не подав заяву про відмову від продовження строку користування кредитом. Як убачається із розрахунку заборгованості по картковому кредиту за договором № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, проведеного АТ "Райффайзен Банк", за [PERSON] станом на 24.06.2021 рахувалася загальна заборгованість в розмірі 14023,89 грн, з яких: 13634,32 грн заборгованість за дозволеним овердфартом, 389,57 грн - заборгованість за відсотками. В розрахунку зазначено дані про зняття готівки, яке востаннє мало місце 07.11.2020 на суму 400 грн, а також про погашення (зменшення) заборгованості, що мало місце востаннє 06.04.2021 на суму 300 грн. Також вказано номера карткових рахунків, розміри відсоткових ставок та інших нарахувань, дату закінчення угоди з урахуванням пролонгації договору - 30.10.2021 (т. 1 а.с. 14-16). Відповідач заперечив проти вказаного розрахунку, мотивуючи тим, що він не знімав готівку, а кошти списувалися банком. На підтвердження вчинення операцій та транзакцій за вищевказаним договором до матеріалів справи представник позивача долучив виписки по рахунку, надані АТ "Райффайзен Банк", які підписані електронним цифровим підписом. Так, згідно з долученою випискою за період із 30.10.2013 по 29.06.2021 по рахунку № [NUMBER] , [PERSON] неодноразово здійснював готівкові поповнення рахунка. Такі мали місце протягом цього періоду як до закінчення первісно встановленого строку кредитування (до 30.10.2017), так і після 30.10.2017 (22.11.2017, 21.12.2017, 25.04.2018, 25.06.2018, 26.07.2018, 23.08.2018, 03.09.2018, 19.09.2018, 23.11.2018, 19.12.2018, 19.07.2018, 20.09.2019, 25.02.2020, 26.05.2020, 17.06.2020, 16.09.2020) (т. 1 а.с. 163-171), що також відображено у розрахунку, вказаному вище. Згідно з випискою за карткою № [NUMBER] за період з 22.01.2018 по 06.04.2021, у вказаний період мало місце як користування кредитними коштами, востаннє 07.11.2020 дві операції по 200 грн, так і здійснення поповнення картки, востаннє 06.04.2021 на суму 300 грн (т. 1 а.с. 171 звор.-179). Виписка за період з 14.11.2013 по 20.10.2017 вказує також на активний рух коштів (т. 1 а.с. 180-187). Як зазначив представник позивача, у процесі користування кредитними коштами за спірною кредитною лінією, відкривалися різні карткові рахунки. У свою чергу відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, надав: - виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, де відображено поповнення відповідачем карткового рахунку, розмір нарахованих відсотків (т. 1 а.с. 137), а також по рахунку № [NUMBER] за періоди 01.11.2016-10.01.2017, 01.12.2016-10.01.2017 (т. 1 а.с. 138, 139), згідно з якими вихідний залишок на кінець кожного зі вказаних періодів 0,00 грн; - історії по картковому рахунку [NUMBER] (номер картки № [NUMBER] ) за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 та за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 (т. 1 а.с. 130-132, 133-136), з яких вбачається активне користування клієнтом протягом 2018 року рахунком, його поповнення, зняття з картки готівки, у свою чергу банк нараховує відсотки за користування кредитом. Станом на 26.12.2018 вихідний залишок складає 0 грн. Як зазначив представник позивача, вказані виписки свідчать про стан рахунка у вибіркові періоди, а тому не можуть підтверджувати відсутність заборгованості в інші періоди протягом цілого строку кредитування. Однак відповідач вважає, що вказані виписки та історії свідчать про припинення кредитних правовідносин у зв`язку з відсутністю у нього будь-якої заборгованості та закінченням строку дії картки, її знищенням. 09 квітня 2020 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" уклали договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, відповідно до якого первісний кредитор передав новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. За цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелей заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до Договору. В договорі у п. 2.3 визначено порядок відступлення прав вимоги щодо кожного сформованого портфеля заборгованості. Внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим Договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрах боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожний наступний реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній (п. 2.4). Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитними договорами з дати відступлення прав вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства. При цьому новий кредитор має право нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов кредитного договору (п. 4.1.11). Договір набирає силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами зобов`язань по договору (п.7.1). Договір діє до 09.10.2020 (включно), однак у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором (п. 7.2) (а.с. 30-33). До вказаного договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F укладені додаткові угоди № 1, № 2, № 5, згідно з якими продовжено термін передачі документації та дії самого договору, зокрема продовжено дію договору до 09.10.2021, який надалі продовжено до 09.04.2022, однак у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором (т. 1 а.с. 34-37). Згідно із Реєстром боржників від 25.06.2021 до договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020, право вимоги до [PERSON] за договором № 010/0598/82/0068421 відступлено 24.06.2021. Заборгованість за основною сумою боргу - 13634,32 грн, за відсотками - 389,57 грн (т. 1 а.с. 38-45). Виписками по особовому рахунку [PERSON] (т. 1 а.с. 163-171, 188) підтверджується, що на дату відступлення за останнім дійсно рахувалася заборгованість за тілом кредиту 13634,32 грн, за відсотками - 389,57 грн. 23 червня 2021 року між ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Глобал Спліт" укладено договір відступлення права вимоги № 23-06/21-F, відповідно до якого його сторони обумовили, що первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. У п. 2.3 Договору визначено порядок відступлення прав вимоги щодо сформованого портфеля заборгованості, згідно з яким первісним кредитором у відповідності до критеріїв, визначених у додатку № 1 до договору, було сформовано портфель заборгованості станом на 31.05.2021. Загальна вартість сформованого портфеля заборгованості, дата формування портфеля заборгованості та характеристики портфеля заборгованості у відповідності до форми згідно додатку № 2 до договору. Додатково направляється портфель заборгованосі за формою згідно додатку № 2-1. Внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання усіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній. Права вимоги по портфелю заборгованості до боржників переходять до нового кредитора з дати підписання сторонами відповідного реєстру боржників. Також у п. 4.1.9 вказаного договору зазначено, що новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитними догворами з дати відступлення прав вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства України (т. 1 а.с. 46-55). 25 червня 2021 року ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Глобал Спліт" підписали додаткову угоду № 1 до договору відступлення права вимоги № 23-06/21-F від 25.06.2021, якою погодили його предмет та порядок розрахунків у новій редакції, зокрема погодили, що: "2.2. За цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелю заборгованості, сформованого у відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до договору у межах загальної суми заборгованості (без урахування пені) 20768493,57 грн" (т. 1 а.с. 56). Згідно із Реєстром боржників від 25.06.2021 до договору відступлення права вимоги № 23-06/21-F від 23/06/2021, право вимоги до [PERSON] за договором № 010/0598/82/0068421 відступлено 25.06.2021. Заборгованість за основною сумою боргу - 13634,32 грн, за відсотками - 389,57 грн (т. 1 а.с. 57-64). ТОВ "Глобал Спліт" здійснило сплату ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" за договором про відступлення права вимоги № 23-06/21-F від 23.06.2021, про що свідчать відповідні платіжні доручення (т. 1 а.с. 65-66). Договори про відступлення прав вимог не оспорювалися, недійсними не визнавалися, доказів протилежного матеріали справи не містять. Як вказав представник позивача, про відступлення права вимоги за відповідними договорами та про необхідність погасити перед новим кредитором наявну заборгованість [PERSON] було повідомлено рекомендованими листами, які отримані (т. 1 а.с. 27), за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 25, 26), яка зазначена як адреса місця проживання у договорі про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013 (т. 1 а.с. 5-8) та визначена як місце реєстрації останнього в паспорті громадянина України (т. 1 а.с. 28-29). Заперечуючи факт отримання вищевказаних повідомлень, відповідач надає витяг з Реєстру територіальної громади від 05.01.2024, в якому зазначено, що він з 20.04.2021 зареєстрований у [ADDRESS] (т. 1 а.с. 100). При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів повідомлення кредитора про зміну відповідачем адреси місця проживання. Як пояснив представник позивача, отримавши право вимоги до [PERSON] та зважаючи на те, що останній не погашав наявну в нього заборгованість, ТОВ "Глобал Спліт" звернулося до приватного нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису. Натомість відповідач оскаржив виконачий напис, на підтвердження чого надав рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 (т. 1 а.с. 194-199), яке набрало законної сили 20.10.2023, згідно з яким суд визнав виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотиху О.О. № 11943 від 02.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Глобал Спліт" заборгованості в розмірі 14473,89 грн таким, що не підлягає виконанню, та стягнув з останнього на користь [PERSON] сплачений судовий збір (а.с. 194-199). 04 грудня 2023 року виданий виконавчий лист про стягнення судового збору із ТОВ "Глобал Спліт" на користь [PERSON] у розмірі 1073,60 грн (т. 1 а.с. 97). Згідно із даними розрахунку заборгованості за кредитним договором № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, який провело ТОВ "Глобал Спліт", станом на 25.06.2021 залишок основного боргу складав 13634,32 грн, залишок заборгованості за відсотками 389,57 грн. З 26.06.2021 до 21.11.2023 залишок заборгованості по основній сумі боргу залишилася в розмірі 13634,32 грн, розмір відсотків з 26.06.2021 по 21.11.2023 збільшився із 389,57 грн на 11520,11 грн. Тобто за [PERSON] станом на 21.11.2023 рахується загальна заборгованість в розмірі 25154,43 грн, з яких: 13634,32 грн - основна заборгованість, 11520,11 грн - заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 17-23). При цьому суд звертає увагу на те, що у вказаному розрахунку 05.01.2023 відображено погашення відсотків у розмірі 678,56 грн, яке, як установлено під час розгляду справи, було здійснене державною виконавчою службою в рамках примусового виконання виконавчого напису нотаріуса до визнання його таким, що не підлягає виконанню. Як ствердив відповідач, згадану суму йому не повернуто, що підтвердив представник позивача. Також позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013 у частині нарахування 3 % річних та індексу інфляції, в якому зазначив, що 3% річних нараховано за 244 днів (25.06.2021-23.02.2022) від основної суми боргу в розмірі 13345,33 грн, що становить 267,64 грн, а також індексу інфляції з липня 2021 року по лютий 2022 року в розмірі 862,48 грн (т. 1 а.с. 24). Як вказав представник позивача, ТОВ "Глобал Спліт" не є банківською установою, що підтверджується статутом Товариства та свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (а.с. 67-70, 71). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. У свою чергу наявність такої заборгованості відповідач заперечує, як і не визнає факту набуття позивачем права вимоги до нього за спірним кредитним договором, крім того вказує на необхідність застосування строку позовної давності. IV. Оцінка суду: суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Як установлено з матеріалів справи, відповідач 17.10.2013 звернувся до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ознайомився із основними умовами кредитування у вказаному Товаристві. На підтвердження даного факту позивач надав описані вище заяву на відкриття поточного рахунка, правила ведення поточних рахунків фізичних осіб та довідку про умови кредитування, які підписані представниками банку та клієнтом [PERSON] . Натомість відповідач під час розгляду справи тільки голослівно заперечив факт підписання вказаних документів, будь-яких доказів на спростування цього не надавав, клопотань про призначення експертиз із цього приводу не заявляв. Після ознайомлення із основними умовами кредитування у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" [PERSON] уклав із вказаним Банком договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, на підтвердження чого позивач долучив до матеріалів справи договір № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013. Відповідач заперечив факт підписання вказаного договору, зазначаючи, що такий містить суперечливі дані в датах його укладення та підписання і що наявний у ньому підпис йому не належить. При цьому, заперечуючи проти підписання долученого до матеріалів справи договору, [PERSON] будь-яких експертиз щодо належності його підпису в договорі не заявляв, хоча суд роз`яснив йому таке право, з огляду на те, що в розпорядження суду позивач, за клопотанням ж самого відповідача, надав оригінал такого договору. Більше того, під час розгляду справи відповідач все ж таки підтвердив факт укладення із ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" договору банківських послуг та послуг у сфері страхування, хоча самий такий договір (який за його твердженнями є відмінним від спірного договору) до матеріалів справи не долучив. Тобто відповідач в обгрунтування своїх заперечень щодо укладення із ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, в тому числі щодо його редакції, не надав жодних доказів, хоча кожна сторона, згідно із приписами ст. 12, 81, 89 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). За вказаних обставин, суд вважає доведеним той факт, що 30.10.2013 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений саме договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421, який долучений до матеріалів справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У матеріалах справи відсутні докази щодо спростування презумпції правомірності договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, як і не містять матеріали справи доказів про визнання даного договору недійсним. Оскільки між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] виникли кредитні зобов`язання, тому суд застосовує до них положення ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина 1 статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами укладеного договору, його сторони погодили, що розмір поточного кредитного ліміту на дату укладення договору складає 14300,00 грн. Строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту, - 48 місяців, що починається з 30.10.2013 та закінчується 30.10.2017. Процентна ставка за користування кредитом - фіксована, 36,0 % річних. Також сторони обумовли, що без укладання додаткових угод до договору банк мав право продовжити строк користування кредитом та той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. На підставі укладеного кредитного договору, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відкрив на ім`я [PERSON] картковий рахунок та надав можливість користуватися кредитними коштами у межах погодженого кредитного ліміту. З долучених до матеріалів справи банківських виписок по рахунку, які, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, суд установив, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, здійснював покупки, знімав кошти, поповнював рахунок. При цьому [PERSON] , заявляючи про те, що надана позивачем виписка по рахунку є фіктивною, не надав доказів на підтвердження такого, як і не ставив питання про їх витребування. Факт користування\~кредитними коштами\~не заперечив\~і відповідач.\~Однак він\~зазначив,\~що користування\~кредитом мало\~місце до\~26.12.2018,\~на підтвердження\~чого надав\~виписки по\~рахунку та\~історії по\~картковому рахунку\~за вказаний\~період.\~Після 27.12.2018\~він кредитними\~коштами не\~користувався,\~заборгованості за\~кредитом не\~мав.\~Однак,\~суд звертає\~увагу на\~те,\~що надані\~відповідачем докази\~на підтвердження\~даної обставини,\~містять дані,\~які свідчать\~про стан\~карткового рахунка\~тільки в\~певні періоди.\~Більше того,\~відсутність заборгованості\~станом на\~26.12.2018\~не є\~беззаперечним свідченням\~відсутності заборгованості\~після цієї\~дати та\~неможливості користуватися\~і надалі\~кредитними коштами\~у межах\~наданого кредитного\~ліміту під\~час дії\~кредитного договору.З огляду на вказане, не заслуговують на увагу і твердження відповідача про те, що після фізичного знищення кредитної картки він не користувався кредитними коштами, оскільки п. 9.3 договору передбачено, що строк користування кредитом може бути продовжений також і без перевипуску персональної картки. Щодо твердження відповідача про те, що строк дії договору відповідає строку дії картки, суд зазначає, що строк дії картки і строк дії договору є різними поняттями, а відтак і строк їх дії може бути відмінним, адже строк дії договору визначається його умовами, а строк дії картки регулюється іншими положеннями та зазначається на самій картці, закінчення строку дії якої не припиняє дію договору. \~ Як убачається з описаних вище доказів, у тому числі виписок по рахунку, відповідач і після 30.10.2017 (закінчення строку дії договору №010/0598/85/00/68/421) продовжував користуватися кредитом, поповнював кредитний рахунок, користувався кредитними коштами, заяви про припинення договору у вказаний період не подавав, що відповідно до п. 9.3 договору підставно розцінено банком як згода на продовження строку кредитування. Більше того, сам же відповідач зазначив, що він користувався кредитом до 26.12.2018, на підтвердження чого надав історію по картковому рахунку, що безумовно свідчить про те, що він пристав на умови продовження строку кредитування та вказує на суперечність його тверджень у цій частині. Таким чином, під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт продовження строку дії кредитного договору № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013 ще на 48 місяців, тобто з 30.10.2017 до 30.10.2021. Як установлено із матеріалів справи, 09.04.2020 АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" уклали договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F. До вказаного договору відступлення права вимоги укладені додаткові угоди, на підставі яких продовжено дію договору відступлення до 09.04.2022. Згідно з Реєстром боржників від 25.06.2021 до вказаного договору, право вимоги до [PERSON] за договором № 010/0598/82/0068421 відступлено 24.06.2021. Заборгованість за основною сумою боргу - 13634,32 грн, за відсотками - 389,57 грн. З долучених стороною позивача виписок по рахунку та розрахунку заборгованості, які складені АТ "Райффайзен Банк" (з 17.06.2021 відбулася зміна найменування юридичної особи з АТ «Райффайзен Банк Аваль», що є загальновідомим фактом), підтверджується, що станом на 24.06.2021 за [PERSON] рахувалася заборгованість в сумі 14023,89 грн, з яких: 13634,32 грн заборгованість за дозволеним овертрафтом та 389,57 грн заборованість за відсотками. Будь-яких доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідач, крім висловлення загальних заперечень, не надав. Крім того, під час розгляду справи установлено, що 23 червня 2021 року між ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Глобал Спліт" укладено договір відступлення права вимоги № 23-06/21-F. Згідно з Реєстром боржників від 25.06.2021 до зазначеного договору, право вимоги до [PERSON] за спірним кредитним договором відступлено 25.06.2021. Заборгованість за основною сумою боргу - 13634,32 грн, за відсотками - 389,57 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зазначено, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Як зазначив Верховний Суд України у своїх постановах від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) зазначено, що оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 вказав, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. Як вже було зазначено, договір між сторонами був укладений 30.10.2013 та діяв до 30.10.2021, натомість договори про відступлення права вимоги були укладені відповідно 09.04.2020 та 23.06.2021, що вказує на те, що відступлення прав вимоги мало місце відносно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. На підтвердження реального переходу прав вимоги позивач надав відповідні докази, які описані вище. Крім того, суд зазначає, що в п. 16.1 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування передбачено право банку без згоди клієнта відступати свої права вимоги за договором будь-якій особі. Договори відступлення права вимоги укладені у відповідності до вимог закону, містять всі істотні умови, при їх укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини. Таким чином,\~в судовому\~засіданні знайшло\~своє підтвердження\~перехід права\~вимоги до [PERSON] за договором № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013 від АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП", від ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ТОВ "Глобал Спліт". При цьому\~є безпідставними\~твердження відповідача\~про те,\~що договори переуступок укладені з порушенням, оскільки право вимоги перейшло по реєстру, а не по самих договорах відступки, тому що у вказаних договорах чітко прописано, що дані про боржників, щодо яких переходить право вимоги, зазначені в реєстрах боржників, які є додатками до договорів відступлення права вимоги і кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній. Не погоджуючись із такими умовами, відповідач із вимогами про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги до суду не звертався, доказів протилежного не надав. Крім того відповідач зазначає, що про відступлення прав вимоги його не було повідомлено належним чином, оскільки за місцем його проживання будь-яких повідомлень з приводу цього не надходило. Проте суд зважає на те, що в матеріалах справи є докази про те, що про відступлення прав вимоги нові кредитори повідомляли [PERSON] шляхом направлення повідомлень за вказаною ним у договорі адресою, яка на час його укладення була адресою його місця реєстрації, про що свідчать засвідчені 17.10.2013 копії з паспорта громадянина України (а.с. 23-24). Доказів на підтвердження повідомлення первісного кредитодавця про зміну 20.04.2021 (а.с. 100) адреси місця реєстрації відповідач не надав, хоча його обов`язок щодо своєчасного\~інформування про\~зміни \~в поштових\~реквізитах визначений у п. 18.3 договору. Суд також зазначає, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не є підставою для визнання договору недійсним, а лише тягне за собою наслідки, передбачені статтею 516 ЦК України, якою встановлено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Крім того, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Однак, як зазначив представник позивача, договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування пролонгувався і після 30.10.2021 та діє по даний час, оскільки відповідач не подав заяви про відмову від продовження строку користування кредитом та продовжував користуватись таким. Натомість відповідач заперечив вказане, зазначаючи, що про відступлення права вимоги йому не було відомо у зв`язку зі зміною адреси проживання, однак він у вказаний період, тобто до 30.10.2021, а саме 27.12.2018 звертався у відділення АТ "Райффайзен Банк", заповнивши наданий йому бланк, про припинення умов кредитування, що повинно було бути розглянуто кредитовцем до закінчення строку дії договору. Жодна зі сторін не надала доказів на підтвердження чи спростування описаних обставин. При цьому [PERSON] повідомив, що йому було відмовлено у наданні такої інформації, оскільки на даний час він не є користувачем банківських послуг АТ "Райффайзен Банк", натомість позивач не був позбавлений можливості отримати таку інформацію, однак жодних заходів для цього не вжив. Представник АТ "Райффайзен Банк", яке залучено до участі у справі як третя особа, на жоден виклик суду не з`явився, неодноразово клопотав про розгляд справи у його відсутності, тому отримати підтвердження чи спростування вказаної інформації від останнього в судовому засіданні не представилось можливим. Однак, як встановлено з виписок по рахунках та розрахунку заборгованості, відповідач після 30.10.2021 жодних дій щодо використання коштів за рахунок кредиту, які б свідчили про його згоду на продовження строку користування кредитом не вчиняв. Тому стороною позивача не доведено наявності підстав для продовження ним після 30.10.2021 строку дії договору №010/0598/82/0068421 від 30.10.2013. Як вказано вище, станом на дату придбання права вимоги ТОВ «Глобал Спліт» 25.06.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013 становила за основною сумою боргу - 13634,32 грн, за відсотками - 389,57 грн. Згідно із даними із розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Глобал Спліт», з 26.06.2021 до 20.11.2023 залишок по основному боргу залишився без змін (1364,32 грн), натомість заборгованість за відсотками зросла із 389,57 грн до 11520,11 грн (процентна ставка за кредитом 36%), а відтак загальна сума заборгованості станом на 21.11.2023 склала 25154,43 грн. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як установлено\~із матеріалів\~справи та\~підтверджується описаними\~обставинами,\~за відповідачем\~рахується заборгованість\~по тілу\~кредиту в\~розмірі 13634,32\~грн. Факт отримання кредитних коштів підтверджується наданою представником позивача випискою по особовому рахунку. Натомість відповідач доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів суду не надав, а також не долучив будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, хоча не був позбавлений можливості надати власний розрахунок із відповідними доказами, проте таким своїм правом не скористався, тому,\~виходячи із\~основних засад\~цивільного судочинства,\~зокрема диспозитивності,\~що відповідає\~положенням ст.\~13\~ЦПК України,\~суд приходить\~до висновку\~про обгрунтованість\~позовних вимог\~в частині\~стягнення з\~ [PERSON] \~на \~користь позивача\~заборгованості за\~кредитом (тілом\~кредиту)\~в розмірі\~13634,32\~грн. Щодо нарахованих до стягнення відсотків, суд зважає на те, що розрахунок заборгованості, про який вказано вище, свідчить про те, що після отримання права вимоги позивач продовжував нараховувати відсотки на основну суму боргу, даючи оцінку чому, зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як установлено вище, під час укладення договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013 його сторони погодили, що за користування кредитом застосовується фіксована процентна ставка у розмірі 36,0 % річних. Згідно з долученими виписками по рахунку та розрахунку заборгованості, які складені АТ "Райффайзен Банк", станом на 24.06.2021 за [PERSON] рахувалася заборгованість за відсотками в розмірі 389,57 грн. Така ж сума заборгованості за відсотками була відступлена за описаними вище договорами відступлення прав вимог. Після переходу права вимоги до відповідача позивач продовжив нарахування відсотків. Право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитним договором з дати відступлення права вимоги передбачено п. 4.1.9 договору відступлення права вимоги № 23/06/21-F. При цьому позивач підставно за основу для нарахування відсотків взяв 36 %, оскільки саме такий розмір був погоджений із відповідачем під час укладення договору № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013. Проте, як виснував суд, строк користування кредитом за вказаним договором був продовжений тільки до 30.10.2021, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами за минуванням цієї дати є безпідставним, що узгоджується із\~висновками щодо\~можливості нарахування\~процентів,\~викладеними у\~постановах Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~28.03.2018\~у справі\~№444/9519/12\~(провадження\~№14-10цс18),\~від 04.07.2018\~у справі\~№310/11534/13-ц\~(№14-154цс18).Представник позивача у судовому засіданні також не міг пояснити підстав для нарахування зазначених відсотків, ствердивши, що після відступлення права вимоги за період з 25.06.2021 до 23.02.2022 нараховував тільки 3% річних та інфляційні втрати, що не відповідає долученому розрахунку. А тому, зважаючи на те, що станом на 30.10.2021 (на момент закінчення строку дії договору з урахуванням його продовження) було нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 2097,72 грн (т. 1 а.с. 18) та з огляду на здійснення погашення відсотків (яке фактично було стягненям на підставі виконавчого напису) на суму 678,56 грн, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за відсотками в сумі 1419,16 грн (2097,72 грн-678,56 грн), відмовивши у задоволенні решти вимог у цій частині. Щодо підставності заявлення до стягнення 3% річних та інфляційних утрат, то суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому суд ураховує, що в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 вказувалося, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові. Враховуючи, що умови договору відступлення права вимоги № 23-06/21-F від 23.06.2021 містять вказівку на право кредитора нараховувати та стягувати штрафні санкції за порушення боржником грошових зобов`язань, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань відповідно до законодавства та умов кредитного договору (п. 4.1.9), тому суд висновує про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України і стягнення на користь позивача визначених цією нормою законодавства сум, як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання Позивач навів розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 25.06.2021 по 23.02.2022, який проведено із суми заборгованості за основною сумою боргу 13345,33 грн, на підставі чого визначив, що сума боргу з урахуванням 3 % річних за кредитним договором складає 267,64 грн, а збитки від інфляції 862,48 грн. Зважаючи на вказані вище норми та на встановлені обставини справи, суд зазначає, що підстав для стягнення 3% річних за період з 25.06.2021 до 30.10.2021 (закінчення строку кредитування в період нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами) нема, оскільки за вказаний період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), що і було зроблено позивачем, а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. З урахуванням указаного, зважаючи на те, що позивач за основу для розрахунку 3% річних взяв суму заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 13345,33 (що є меншою від заявленої до стягнення суми в цій частині в розмірі 13634,32 грн), суд уважає, що перерахунок суми боргу 3% річних слід також провести саме від суми 13345,33 грн (що на користь відповідача) і взяти до уваги період з 31.10.2021 до 23.02.2022. Тому сума боргу 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України складає 127,24 грн (13345,33 грн (сума заборгованості*3/100* 116 (кількість днів між датою початку розрахунку та датою закінчення розрахунку)/365 (кількість днів у році)). При проведенні перерахунку суми боргу від інфляції, суд також бере за основу суму заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 13345,33 грн (з якої позивач проводить розрахунок), період із 31.10.2021 до 23.02.2022 й індекси інфляції за листопад (100,80%) 2021 року, грудень 2021 року (100,60%), січень 2022 року (101,30%), лютий 2022 року (101,60%) та приходить до переконання, що збитки від інфляції з урахуванням сукупного індексу інфляції за період існування боргу (104,37%) становлять 587,19 грн. Тобто суд вважає, що з відповідача до стягнення підлягає 127,24 грн - 3% річних та 587,19 грн збитків від інфляції, а позовні вимоги в цій частині до часткового задоволення. З огляду на викладене, беручи до уваги, що відповідач порушив умови укладеного договору № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідач не надав, а позивач набув право вимоги у встановленому порядку, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ "Глобал Спліт" слід стягнути заборгованість в розмірі 15767,91 гривень, яка складається з: 13634,32 гривні - заборгованості за кредитом, 1419,16 гривень - заборгованості за відсотками; 127,24 гривень - 3 % річних, 587,19 гривень - інфляційних втрат. У задоволенні ж решти вимог - відмовити. Таким чином, позов ТОВ "Глобал Спліт" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягає до часткового задоволення. При цьому, даючи оцінку твердженням відповідача щодо пропуску строку позовної давності, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України) Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Відповідно до умов спірного кредитного договору, сторони встановили строк дії договору, під час якого клієнт щомісяця зобов`язаний сплачувати банку проценти за фактичне користування коштами. Строк, протягом якого діє спірний кредитний договір з урахуванням продовження строку його дії, встановлено до 20.10.2021. Поряд із установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі Договору. Так, за умовами договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013, клієнт зобов`язаний до 20 числа включно кожного наступного за місяцем користування кредитом, сплатити банку платіж у розмірі 5 % від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 гривень або суми залишку власності заборгованості перед банком, якщо вона менша за зазначену суму (п. 11.5). Клієнт має забезпечити в термін, зазначений в п. 11.5, наявність коштів у необхідній сумі для оплати щомісячного платежу, зазначеному в п. 11.5, на рахунку, зазначеному в абзаці другому п. 13.1 договору, а у випадку відсутності вищезазначеного рахунку/припинення трудових відносин між організацією, роботодавцем та клієнтом на КР, для подальшого здійснення договірного списання цих коштів згідно з умовами, передбаченими ст. 13 договору. У випадку незабезпечення клієнтом коштів у необхідній сумі на вищезазначеному рахунку, клієнт вважається таким, що пропустив оплату щомісячного платежу, зазначеного в п. 11.5 договору (п. 11.6). Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту, процентів за користування ним не пізніше дати закінчення користування кредитом, а у випадку подовження строку користування кредитом, передбаченого у п. 9.3 Договору, - в останній робочий день строку користування кредитом (п. 11.8 Договору). За умов, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами і передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення в договорі терміну кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. В такому випадку, термін позовної давності по кожному щомісячному платежу в межах строку кредитування відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України починається після невиконання або неналежного виконання позичальником чергового платежу і обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. За вказаних умов, позовна давність у три роки встановлюється окремо до кожного невиконання щомісячного платежу. Тому, в разі порушення позичальником зобов`язань за кредитом в межах строку кредитування, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як установлено під час розгляду справи, [PERSON] востаннє користувався кредитними коштами 07.11.2020. З цього часу він здійснював тільки поповнення кредитного рахунка, востаннє 06.04.2021. Зважаючи на те, що строк дії кредитного договору не закінчився та з огляду на п. 11.5 кредитного договору, згідно з яким відповідач зобов`язаний був до 20 квітня 2021 року сплатити банку платіж у розмірі 5 % від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 гривень або суми залишку власності заборгованості перед банком, якщо вона менша за зазначену суму, однак будь-яких сплат він з цього часу не здійснює, тому в позивача з 21.04.2021 виникло право вимоги за кредитним договором щодо погашення чергового платежу. Крім того відповідач повинен був повернути всю заборгованість за кредитним договором до 30.10.2021. Після цієї ж дати у позивача виникло право для звернення до суду з позовом про стягнення загальної заборгованості за кредитним договором, оскільки саме на цей час позивачу було відомо, що кредитні кошти не повернуті та існує заборгованість. Позовну заяву представник позивача скерував до суду 28.11.2023 (т. 1 а.с. 74), тобто в межах установленого законом загального строку позовної давності як щодо погашення чергового платежу, так і щодо стягнення загальної заборгованості за кредитним договором у цілому, що спростовує твердження відповідача в цій частині. Більше того, суд звертає увагу на те, що сторони збільшили у договорі № 010/0598/82/0068421 від 30.10.2013 строк позовної давності до 70 років (п. 18.6 договору), що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України, згідно з якими позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін , та підтверджує, що строк позовної давності на час звернення до суду із даною позовною заявою не минув. При цьому посилання відповідача у своїй заяві про застосування строку позовної давності на те, що такий строк слід рахувати, починаючи з погашення, яке мало місце ще 16.09.2020, суд вважає безпідставним, оскільки, як убачається з розрахунку заборгованості та виписок по рахунках, погашення (поповнення рахунків в АТМ4899 RB AVAL) мали місце також 22.10.2020, 07.11.2020, 23.01.2021, 23.03.2021 та востаннє 06.04.2021 на суми відповідно 1000 грн, 1000 грн, 500 грн, 600 грн, 300 грн (т. 1 а.с. 16, 179), що відповідало умовам договору щодо обов`язку відповідача забезпечення на рахунку наявності необхідних коштів. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що, звернувшись до суду з даним позовом позивач - ТОВ «Глобал Спліт» - не пропустив строк позовної давності. V. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (т. 1 а.с. 4). Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідача 15767,91 грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 1610,11 грн (15767,91 грн*2684 грн / 26284,55 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного, ст. 253, 256, 259, 261, 509, 512, 625, 626, 628, 1048, 1049, 1054,

Outcome: partial