Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

18.11.2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача, посилаючись на ст.ст.\~2,4,5,12,13,175,177\~ЦПК України, просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 червня 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 77 (Свідоцтво про шлюб видане повторно Серія [NUMBER] ). Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що протягом останнього року подружні стосунки почали розлагоджуватись. У подружжя виникають непорозуміння, сварки. Почуття поваги та любові один до одного зникло. У кожного різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. 13.11.2024 року між сторонами укладено Договір «між батьками про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні» посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. Батьки досягли згоди щодо проживання доньки з матір`ю. Наразі шлюб існує формально, що суперечить інтересам позивача. Ухвалою судді\~від 28.11.2024\~року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного\~позовного провадження з викликом сторін. В призначене судове засідання 25 грудня 2024 року сторони не з`явились. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджено особистим підписом. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджено особистим підписом. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Просив розірвати шлюб. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 2024 року повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб 10 червня 1995 року, про що зроблено актовий запис за №77. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . 13.11.2024 року між сторонами укладено Договір «між батьками про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні» посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С., зареєстрований за № 3534. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. Питання з приводу місця проживання та утримання дитини також у сторін відсутні, оскільки вирішені у договорі «між батьками про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні». У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила змінити набуте прізвище на дошлюбне, суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище - « [PERSON] ». СУДОВІ ВИТРАТИ. На підставі п.1.3.ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачем було сплачено судовий збір в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved