Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

15.02.2024 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про визнання права, визнання поширеної інформації недостовірної, спростування недостовірної інформації. В обгрунування позовної заяви позивач зазначив, що він є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, які надає Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» (відповідач) за місцем його проживання за адресою [ADDRESS] . 12.10.2023 року за зазначеною вище адресою відповідачем на вхідних дверях кожного із п`яти під`їздів будинку розміщено оголошення з переліком номерів квартир, мешканці яких мають заборгованість перед відповідачем за спожиті послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території станом на 01.09.2023 року, із зазначенням загальної по будинку та індивідуальних сум заборгованості по кожній квартирі. Посилаючись на Закон України «Про інформацію» позивач вважає, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» порушив його права, оскільки поширив інформацію про заборгованість із зазначенням адреси місця проживання без його ж згоди. Крім того зазначав, що розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною, оскільки зазначена в ній сума заборгованості станом на 01.09.2023 року становила 1248, 9 грн., а у рахунку - повідомленні на цю ж саму дату 1683.93 грн. 30.10. та 06.12. 2021 року позивач звертався до відповідача з заявами щодо відсутності у нього заборгованості, інформація про яку була поширена, на підтвердження чого додавав квитанції про оплату за спожиті житлово-комунальні послуги. На думку позивача, інформація яка була розміщена відповідачем на вхідних дверях під`їздів будинку, в якому він проживає, є недостовірною та як наслідок порушила його особисті немайнові права , право на недоторканність особистого життя і право на повагу до гідності і честі. З огляду на зазначене вище позивач просив: визнати інформацію Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», розміщену в об`явах 12.10.2023 на вхідних дверях під`їздів будинку за адресою [ADDRESS] , про заборгованість квартири 93 цього будинку за спожиті послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у сумі 1248,19 грн. станом на 01.09.2023, недостовірною та такою, що порочить особисті немайнові права споживача [PERSON] ; визнати протиправним розповсюдження Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» недостовірної інформації у об`явах, розміщених 12.10.2023 на вхідних дверях під`їздів будинку за адресою [ADDRESS] , щодо заборгованості квартири 93 цього будинку за спожиті послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у сумі 1248,19 грн. станом на 01.09.2023, що призвело до розповсюдження про споживача [PERSON] недостовірної інформації про його заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території; зобов`язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» спростувати недостовірну інформацію, розміщену 12.10.2023 на вхідних дверях під`їздів будинку за адресою [ADDRESS] , про заборгованість квартири 93 цього будинку за спожиті послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у сумі 1248,19 грн. станом на 01.09.2023 щодо споживача [PERSON] , яка порочить його особисті немайнові права, у такий же спосіб, у який вона була поширена. 26.02.2024 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, за наявними у справі матеріалами. 30.10.2024 року від відповідача надійшов відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів про відсутність у нього боргу по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1248 грн. 20 коп. Крім того, звертав увагу суду, що наявність зазначеного боргу у позивача було встановлено судом під час розгляду справи № 752/ 26473/23 за позовом [PERSON] про захист справ споживачів, за результатами розгляду якого останньому було відмовлено у задоволені позову. Щодо боргу у сумі 1683, 73 грн. зазначеній в рахунку-повідомленні станом на 01.09.2023 року , відповідач зауважив, що це була сума наявного боргу в розмірі 1248, 19 грн. та місячного платежу у розмірі 435, 54 грн. Відповідач вважає, що інформація щодо наявності у мешканців будинку [ADDRESS] заборгованості за надані послуги не містила будь-яких ідентифікуючих даних [PERSON] , а тому встановити, що поширена інформація стосується саме його та сприймалася іншими особами стосовно позивача немає можливості. Позивач не скористався своїм правом подачі відповіді на відзив. 03.11.2024 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме просив доповнити пункт "3" прохальної частини позовної заяви підпунктами «a)», «b)» та викласти пункт "3" прохальної частини позовної заяви у такій редакції: зобов`язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» спростувати недостовірну інформацію, розміщену 12.10.2023 на вхідних дверях під`їздів будинку за адресою [ADDRESS] , про заборгованість квартири 93 цього будинку за спожиті послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у сумі 1248,19 грн. станом на 01.09.2023 щодо споживача [PERSON] , яка порочить його особисті немайнові права, у такий же спосіб, у який вона була поширена. a) об`ява Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» про спростування повинна містити такий текст: "КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» повідомляє, що інформація про заборгованість квартири 93 за житлові послуги, яка містилася у об`яві від 12.10.2023, не відповідає дійсності, що підтверджується рішенням Голосіївського районного суду м.Києва"; b) у об`яві Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» про спростування має міститися текст резолютивної частини рішення суду за даним позовом. Зважаючи на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Сторонами не заперечується, а отже, не підлягають доказуванню обставини того, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» було надавачем послуг позивачу щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно із розрахунком комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», станом на 01.09.2023 року, за квартирою [ADDRESS] , рахується заборгованість за надані послуги у сумі 1248,19 грн. Такий розрахунок було вивішено на вхідних дверях під`їздів зазначеного будинку, що сторонами не оспорюється. У матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про право власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому позивач на підтвердження того, що у зазначеній кватирі проживає лише він надав акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, складений головним спеціалістом управління соціального захисту населення Голосіївської РДА. Даним актом встановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] проживає один, домогосподарство веде самостійно. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (частина перша статті 201 ЦК України). У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до положень Закону України «Про інформацію», ст.ст. 270, 277, 297 ЦК України позивач вправі ставити питання про захист порушеного немайнового права. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 зазначено про те, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно із статтями 12 та 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] вказував на те, що інформація згідно якої у нього наявна заборгованість щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є недостовірною та порушує його особисті немайнові права. На підтвердження факту відсутності у позивача вказаної заборгованості останній посилався на те, що він звертався до відповідача з заявами щодо відсутності у нього заборгованості, інформація щодо якої була поширена, про пояснення причин появи боргу. Крім того, під час розгляду справи позивач надав суду документи, якими останній підтверджує оплату за надані йому житлово-комунальні послуги у період з 01.01.2018 по 01.11.2024 року. Судом встановлено, що згідно інформації, розміщеної на дошці оголошень в під`їзду будинку [ADDRESS] , в якому проживає позивач, за квартирою №93 , наявна заборгованість за надані послуги у сумі 1248,19 грн. станом на 01.09.2023 року. При цьому суд зазначає, що у поширеній відповідачем інформації щодо наявності у мешканців будинку [ADDRESS] заборгованості за надані послуги не міститься будь-яких ідентифікуючих конкретну особу даних, відтак, встановити, що поширена інформація стосується саме позивача та сприймалася іншими особами, як такою, що стосується [PERSON] немає можливості. Крім того, позивачем не доведено яким чином поширена інформація завдає шкоди його особистим немайновим благам, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відтак, [PERSON] не доведено, що поширена інформація порушує особисті немайнові права позивача, або завдала шкоди його особистим немайновим благам, що є складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації. Крім того, суд приймає до уваги, що у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2018 року в справі № 210/5503/16-ц (провадження № 61-1376св18) зроблено висновок, що «під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Нарахування боргу по оплаті за водопостачання і вказівка його в довідках не може бути розцінене як поширення недостовірної інформації в розумінні статті 277 ЦК України». Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2020 року у справі №645/3378/17 (провадження №61-20438св18). За зазначених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed