Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням експерта у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування. Вказана заява мотивована тим, що 21.11.2024 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області ухвалив судове рішення у цивільній справі № 695/4627/23, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування задовольнив частково. При цьому позивач зазначає, що у позовній заяві було вказано, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в усмі 6000.00 грн. та докази будуть надані протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини. Також позивач зазначає, що ним були понесені витрати, пов`язані з викликом експерта до суду за клопотанням відповідача в сумі 1135.92 грн. За таких обставин, посилаючись на ст.ст. 133, 134 ЦПК України, [PERSON] просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь 6000.00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 1135.92 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом експерта до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні заяви з підстав, зазначених у письмовому варіанті. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, зазначивши, що позивач шахрайським шляхом намагається стягнути з нього кошти, які не витрачав. Суд, вирішуючи питання стягнення понесених судових витрат, зазначає про таке. Відповідно до ч.,ч. 1, 4\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст.133 ЦПК України). Так, ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частинами 1, 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст.141 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів цивільної справи [PERSON] 27.11.2023 року до Золотоніського міськрайонного суду була подана позовна заява до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування, в якій у мотивувальній частині позивачем було зазначено, про очікуваний розмір понесених витрат на оплату адвокатських послуг, проте у резолютивній частині позивач не вказував про необхідність стягнення судових витрат на правову допомогу. 19.02.2024 року позивачем була подана заява про збільшення розміру заявлених позовних вимог, в якій позивач також не вказав про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Також позивачем як докази понесених витрат на правничу допомогу додано Договір про надання правової допомоги № Б/Н від 20.11.2023 року, укладений між адвокатом Петруніною Вікторією Віталіївною та [PERSON] , Акт № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг від 25.11.2023 року та Довідка адвоката Петруніної В.В. про отримання сплати за послуги від 25.11.2023 року. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим. Дотримання вказаного критерію співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката продиктовано ч. 4 ст. 137 ЦПК України. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Верховний Суд неодноразово зазначав, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позивачем документально не доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу в сумі 6000.00 грн, оскільки Довідка адвоката про отримання сплати за послуги від 25.11.2023 року не є належним доказом оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Також, аналізуючи докази на ствердження витрат, пов`язаних з викликом експерта, суд зазначає, що доказів стосовно витраченого часу експертом [PERSON] у зв`язку з прибуттям до суду, а саме 3 години, позивачем також не надано. Як вбачається з протоколу судового засідання від 21.11.2024 року судове засідання було розпочато об 11:07 год., встановлені особи учасників процесу та об 11:26 год. допит експерта було завершено. Належних доказів того, що експертом витрачено ще 2 год. 41 хв. на прибуття до суду та від`їзд до робочого місця суду не надано. Таким чином суд вважає, що вказані витрати не є належним чином підтвердженими та стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed