Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

У січні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вказаним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни перебуває виконавче провадження ВП № 68404047 про стягнення з неї коштів. Підставою відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Золотих О.О. № 18026, виданий 18.12.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" в сумі 11\~980,00 грн. Вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки, на думку позивача, він вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про наявну у [PERSON] заборгованість, позивач не отримувала кредитів від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ", відсутні докази відступлення прав вимоги за Кредитним договором, позивачка взагалі не має заборгованості по кредитам та жодних вимог щодо погашення заборгованості позивач не отримувала. На підставі викладеного, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18026, вчинений 18 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, яким задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 11 980,00 грн. Також позивачка просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1 211,20 грн, який був нею сплачений за подання позову, 605,60 грн - за подання заяви про забезпечення позову, 2000,00 грн - витрат на правничу допомогу адвоката. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від24 січня 2024 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, разом з позовною заявою надала клопотання про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками було надіслано йому за адресою його місцезнаходження, про що в справі міститься поштове повідомлення про вручення від 21 травня 2024 року. Відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна в судове засідання не з`явилася, правом надати заперечення не скористалася. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 68404047 від 28 січня 2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 18026 від 18 грудня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Золотих О.О. щодо стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 174207 від 27.01.2021 року укладеним з Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР"» (код 42146903), правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору Факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ» (код 42228158), далі іменований стягувач, суму заборгованості, яка складає 10 580,00 грн. B тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 8280,00 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 300,00 гри. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ "Про нотаріат" стягнуто плату із Стягувача, в розмірі 1400,00 грн., які підлягали стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягала стягненню з Боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ ФК "КЕШ ТУ ГОУ" складає 11 980,00 грн. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до ч. 1\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 19\~статті 34\~ЗУ\~«Про\~нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. Згідно\~ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений\~Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені обставини справи свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис № 18026 вчинений нотаріусом 18 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку, в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Згідно положень ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що укладений 27 січня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] кредитний договір № 174207, який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був дійсно укладений з [PERSON] , та був нотаріально посвідчений, також відсутні відомості, що розмір заборгованості перед банком, суми відсотків, штрафу та пені, зазначені у написі, є безспірними, якщо такий кредитний договір було укладено між сторонами, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна надала до суду листа, в якому повідомила, що в наслідок військової агресії російської федерації, офіс приватного виконавця Микитин Оксани Степанівни, що знаходився за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 193, оф. 7, повністю знищено, в тому числі згоріли всі оригінали виконавчих документів, матеріали виконавчих проваджень, архіви, номенклатури справ тощо. У зв`язку з чим, нею було надано інформацію та копії документів, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, а саме постанову про відкриття ВП № 68404047 від 28 січня 2022 року, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28 січня 2022 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 28 січня 2022 року, постанову про арешт коштів боржника від 28 січня 2022 року, постанову про зняття арешту з коштів від 12 лютого 2022 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника від 14 лютого 2022 року. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду № 910/10374/17 від 21.09.2021 року. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду жодного доказу, а з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від кредитора первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми відсотків, штрафу та пені, які зазначені у написі, є безспірними. Крім того, матеріали справи не містять і доказів того, що позивач отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису. Також боржнику не було представлено можливості надання будь-яких пояснень та аргументів на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису від 18 грудня 2021 року були наявні обставини, які викликають сумніви щодо існування у [PERSON] перед стягувачем заборгованості та безспірності її розміру перед банком, сум відсотків, штрафу та пені, які зазначені у написі. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок, з урахуванням наданих позивачем доводів, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір, у загальному розмірі 1816,80 грн (1211,20 грн за подання позовної заяви, 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову). Щодо клопотання позивача про відшкодування відповідачем понесених судових витрат на правничу допомогу, в розмірі 2\~000,00 гривень, суд дійшов такого висновку. 25 грудня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Жупинським Миколою Андрійовичем укладено Договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Відповідно до п. 3 клієнт зобов`язався сплатити адвокатові гонорар в розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до Акту прийняття-передачі виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги № 25/12-23 від 25 грудня 2023 року, квитанції до прибуткового касового ордеру №12/01 від 12 січня 2024 року, [PERSON] сплатила адвокатові Жупинському Миколі Андрійовичу гонорар у розмірі 2\~000,00 грн. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 5ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує обставини, визначені ст. 137 ЦПК України, зокрема й те, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу відбувається за клопотанням сторони. Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. У рішення ЄСПЛ, ухваленому в справі "Бєлоусов проти України", констатовано, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є "фактично понесеними", оскільки заявник має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Позивачкою підтверджено витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн та надано на їх підтвердження письмові докази: копію договору про надання правової допомоги № 547/25-01-2023 від 25 січня 2023 року, копію Акту приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги № 547/25-01-2023 від 25 січня 2023 року, копію квитанції № 547 від 21 лютого 2024 року на суму 8 500,00 грн, детальний опис робіт від 21 лютого 2024 року, а відтак такі витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved