Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

23 жовтня 2024 року до Білопільського районного суду із Сумського районного суду за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 578\~000 грн. Вказаний договір укладений між ними 26 вересня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №1763. Факт одержання грошей підтверджується письмовою розпискою [PERSON] , наданою в момент передачі коштів. У період з 30 жовтня 2023 року по 30 березня 2024 року відповідачка належним чином виконувала зобов`язання за договором та повертала позику у передбачені договором строки та сумі. Однак, чергову частину позики, яку мала сплатити до 30 квітня 2024 року не повернула та з цього моменту припинила виплати за договором. [PERSON] в односторонньому порядку відмовилась від виконання взятих на себе зобов`язань. Заборгованість за договором позики становить 256000 грн. Позивачка просить стягнути з відповідачку заборгованість за договором та судові витрати у загальній сумі 42560 грн. Ухвалою судді від 25 жовтня 2024 року позовна заява залишена без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків (а. с. 36). 30 жовтня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Покотило М. Б. про усунення недоліків позовної заяви (а. с. 38). 31 жовтня 2024 року у справі відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче засідання на 25 листопада 2024 року (а. с. 43). Протокольною ухвалою від 25 листопада 2024 року підготовче засідання відкладено на 12 грудня 2024 року (а. с. 64). 10 грудня 2024 року надійшла заява представника позивачки про збільшення позовних вимог (а. с. 66-67). Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 30 грудня 2024 року (а. с. 79). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, її інтереси представляла адвокат Андрійко О.В., яка позов підтримала, просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, хоча належним чином сповіщена про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не подала (а. с. 81). Враховуючи, що належним чином сповіщена про судове засідання відповідачка не прибула без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а представник позивачки не заперечує проти ухвалення зачного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному провадженні за згодою представника позивачки. Заслухавши представника позивачки - адвоката Андрійко О.В., повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, враховуючи таке. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2023 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. посвідчено договір позики грошових коштів, укладений між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] (а. с. 10-11) Згідно з умовами вказаного договору позивачка передала у власність відповідачки на безвідсотковій основі грошові кошти в сумі 578\~000 грн, які остання зобов`язалася повернути на умовах, визначених у договорі. Умовами договору передбачено, що після повернення позики в повній сумі позикодавець повертає позичальнику розписку. Сторони підтвердили, що грошові кошти, які є предметом договору, передані позикодавцем та одержані позичальником в повному обсязі до підписання цього договору. Крім того, умовами договору також передбачалося повернення коштів у сумі по 32\~000 грн в строк до 30 жовтня, 30 листопада, 30 грудня 2023 року та до 30 січня, 29 лютого, 30 березня, 30 квітня, 30 травня, 30 червня, 30 липня, 30 серпня, 30 вересня, 30 жовтня, 30 листопада, 30 грудня 2024 року, а також 30 січня, 28 лютого 2025 року та у сумі 34\~000 до 30 березня 2025 року включно. Договором також передбачено право відповідачки повернути позику достроково. Однією з умов договору є право позикодавця на звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості або до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису (а. с. 10-11). Факт отримання грошей [PERSON] від [PERSON] підтверджується розпискою від 26 вересня 2023 року, в якій також зазначено, що відповідачка зобов`язується повернути кошти у строки, встановлені договором позики від 26 вересня 2023 року (а. с. 9). З матеріалів справи також вбачається, що 31 жовтня, 03 грудня 2023 року, 04, 06, 21 січня а також 08 та 20 березня 2024 року [PERSON] повернула позивачці грошові кошти у загальні сумі 192 000 грн (а. с. 12-18). Статтею\~ст. 1046 ЦК України\~визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За договором позики грошових коштів від 26 вересня 2023 року строк повернення [PERSON] коштів був встановлений до\~30 березня 2025 року (а. с. 10 зв. бік). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, оскільки своєчасно та у повному обсязі не сплачує щомісячні платежі, починаючи з 30 квітня 2024 року. За договором позики відповідачка сплатила позивачці 192\~000 грн із 578\~000 грн отриманих. Залишок боргу становить 386 000 грн. Однак, [PERSON] просить стягнути з відповідачки кошти в сумі 256 000 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачкою [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором позики грошових коштів, укладеним 26 вересня 2023 року між нею та позивачкою [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути грошові кошти в межах заявленого позову в сумі 256 000 грн. Позивачка також просить стиягнути з відповідачки судові витрати, що складаються з витрат на оплату судового збору в сумі 2560 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40 000 грн, на що суд зазначає таке. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою сплачено судовий збір у сумі 3200 грн (а. с. 8, 47, 68, 69). Ціна позову у цій справі становить 256 000 грн (а. с. 66-67). Отже, сума судового збору, яку слід було сплатити позивачці, становить 2560 грн, а тому саме у такому розмірі суд вважає за необхідне стягнути судовий з відповідачки на користь позивачки. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн суд зазначає таке. Згідно з ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу підтверджується такими доказами: ордером адвоката Покотило М.Б., свідоцтвом на заняття адвокатською діяльністю адвоката Покотило М.Б., договором №17/07-24 про надання адвокатським бюро "ФЕДОРИШИН, ПОКОТИЛО ТА ПАРТНЕРИ" правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року, додатковою угодою №1 до договору №17/07-24 про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року та платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) від 21 липня 2024 року про перерахування [PERSON] на користь АБ "ФЕДОРИШИН, ПОКОТИЛО ТА ПАРТНЕРИ" завдатку в сумі 20 000 грн як оплату за послуги згідно з п. 3.1 додаткової угоди №1 від 17 липня 2024 року до договору №17/07-24 про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року (а. с. 19-23). Суд приймає вказані документи як докази на підтвердження виконання адвокатським бюро "ФЕДОРИШИН, ПОКОТИЛО ТА ПАРТНЕРИ" робіт на підставі вказаних вище договорів, а також на підтвердження вартості наданих адвокатом послуг на загальну суму 40 000 грн. Разом з тим, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи,

Outcome: approved