Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

представник заявника [PERSON] - адвокат Токар О.М. в позовній заяві просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме, що [PERSON] , [INFO] перебував по день своєї смерті - [INFO] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , де під час укладення шлюбу обоє з подружжя були вказані під прізвищем [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя батьки заявника мали у власності квартиру по [ADDRESS] . У вказаному помешканні [PERSON] постійно проживав зі своїми батьками до їх смерті та на сьогоднішній день продовжує утримувати зазначене житло та проживати там в періоди своїх відпусток, адже будучи військовослужбовцем, заявник бере участь у бойових діях на сході країни. Після смерті батька заявника [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як була жива мати [PERSON] і тому у сім`ї було прийняте рішення, що саме вона спадкуватиме за [PERSON] , як за чоловіком, його 1/2 частку у квартирі, щоб в послідуючому, син, [PERSON] реалізував своє право на спадщину на цілу частку в майні. При цьому, [PERSON] з заявою про відмову від спадщини після смерті батька, до нотаріуса не звертався. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заявник продовжив надалі проживати у батьківській квартирі по [ADDRESS] , але у встановлений законом піврічний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, адже вважав, що для нього, як такого, що постійно мешкав однією сім`єю разом зі спадкодавцями, строку на виявлення волі щодо прийняття спадщини, не встановлено. З початком повномасштабного вторгнення рф до України, заявник вибув разом з бойовими підрозділами своєї частини для участі в бойових діях і тому, певний час, потреба у оформленні своїх спадкових прав, була не термінова. У травні 2024 заявник, перебуваючи у короткостроковій відпустці, звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2024 №2020/02-31, яка була аргументована тим, що [PERSON] не надав документів, які могли б підтвердити факт його постійного проживання разом з батьками, зокрема, з матір`ю, та, враховуючи наявність відмінностей у прізвищі заявника і ймовірних спадкодавців - « [PERSON] » та « [PERSON] », для нотаріуса залишається недоведеним факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцями. У свідоцтві про народження заявника, яке станом на 1968 було виписане російською мовою, як мовою офіційного діловодства в Україні, значиться наступна інформація: « [PERSON] », батьки: « [PERSON] », « [PERSON] ». Тобто, прізвище, яке носить заявник у російському варіанті пишеться та читається як « [PERSON] », в послідуючому, коли в України було запроваджено ведення офіційного діловодства на державній, українській мові, наступні документи, що підтверджують особу, стосовно батьків заявника, зазнали перекладу з « [PERSON] » на « [PERSON] », а прізвище самого заявника залишилось незмінним. 01.07.2024 заявник звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, виходячи з підстав відмови у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, викладених у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2024, №2020/02-31. Зокрема, як вказано вище, перешкодою для нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, стало те, що заявник не надав підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем - [PERSON] , що виключило б поширення на нього вимог ст. 1270 ЦК України, якими визначено строк на прийняття спадщини (подання заяви про прийняття спадщини), для спадкоємців, які не проживали однією сім`єю разом зі спадкодавцем, що становить шість місяців. Також нотаріус причиною відмови у видачі правовстановлюючого документа на спадщину, зазначила, що прізвище спадкодавця значиться як [PERSON] , при цьому, спадкоємець є носієм прізвища [PERSON] .. 30.07.2024 Ватутінським міським судом Черкаської області винесено рішення у справі № 690/426/24, де ухвалено встановити факт що [PERSON] , [INFO] з 2014 року постійно проживав однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після набрання законної сили рішенням суду від 30.07.2024 заявник надав його нотаріусу з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, але, натомість, йому повторно було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2024 №4866/02-31, так як його батько, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , спадщину за яким прийняла мати, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що за життя перебувала у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем, але не отримала свідоцтво про право на спадщину, в актовому записі про шлюб одружився під прізвищем [PERSON] з [PERSON] .. А у свідоцтвах про смерть подружжя [PERSON] , значаться як [PERSON] та [PERSON] , що унеможливлює для нотаріуса встановити самостійно факт подружніх відносин, як наслідок - відсутнє підтвердження, що [PERSON] за життя прийняла у спадщину 1/2 частину спадкового майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала чоловіку, відтак і заявник позбавлений можливості набути у спадщину цілу частку означеного майна. Різниця в написанні прізвищ батьків заявника, як і у випадку написання його прізвища, полягає в мові викладення. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час укладення шлюбу були вказані у актовому записі про шлюб російською мовою, де прізвище значилось як « [PERSON] », а на час смерті кожен з носіїв прізвища « [PERSON] » мав його переклад на державну українську мову - « [PERSON] ». Незважаючи на вказане, факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме, що вони за життя перебували у зареєстрованому шлюбі та були подружжям по день смерті [PERSON] , можливо підтвердити лише в судовому порядку, з причин смерті означених осіб. У [PERSON] та [PERSON] за їх життя з близьких родичів були лише діти, заявник [PERSON] та його брат [PERSON] .. Останній від прийняття спадщини після смерті батьків відмовився, та його відмова знаходиться в матеріалах спадкової справи №113/2024, що перебуває у приватного нотаріусу Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б.. Отже, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як дружина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що проживала постійно однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем, отримала після смерті чоловіка спадщину у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що в свою чергу набувається у власність як спадкове майно заявником. І встановлення факту перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] надасть заявнику можливість належним чином оформити своє право власності на спадщину. Враховуючи, що інших претендентів на спадщину у вигляді вищевказаної квартири немає, відсутній і спір про право у даній справі, відтак, заявлені вимоги можливо розглянути в порядку окремого провадження. Спадковим майном, на яке претендує [PERSON] є квартира [ADDRESS] .. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2024 № 4866/02-31, інших спадкоємців, які б виявили бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] , яка померла, [INFO] немає. Не отримання заявником свідоцтва про право на спадщину полягає в неможливості належним чином довести факт, що його батьки, які є спадкодавцями, перебували у зареєстрованому шлюбі, та [PERSON] , будучи за життя дружиною [PERSON] , набула у спадщину належну чоловіку частку у спільному майні подружжя - квартири [ADDRESS] .. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Токар О.М. в судове засідання не з`явилися, представник заявника подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності сторони заявника, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Багачевської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи та просить прийняти обґрунтоване рішення за наявними матеріалами. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заяву задовольнити повністю, вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть а.с.12) та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть а.с.13), що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). За життя батьки заявника мали у власності квартиру по [ADDRESS] , що стверджується копією технічного паспорта (а.с.14-15), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.09.2006 (а.с.16) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.11.2006 (а.с.17). У вказаному помешканні [PERSON] постійно проживав зі своїми батьками до їх смерті, та на сьогоднішній день продовжує утримувати зазначене житло та проживати там в періоди своїх відпусток, адже будучи військовослужбовцем, заявник бере участь у бойових діях на сході країни. Після смерті батька заявника, [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як була жива мати, [PERSON] , і тому у сім`ї було прийняте рішення, що саме вона спадкуватиме за [PERSON] , як за чоловіком, його 1/2 частку у квартирі, щоб в послідуючому, син, [PERSON] реалізував своє право на спадщину на цілу частку в майні. При цьому, [PERSON] з заявою про відмову від спадщини після смерті батька, до нотаріуса не звертався. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заявник продовжив надалі проживати у батьківській квартирі по [ADDRESS] , але у встановлений законом піврічний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, адже вважав, що для нього, як такого, що постійно мешкав однією сім`єю разом зі спадкодавцями, строку на виявлення волі щодо прийняття спадщини, не встановлено. З початком повномасштабного вторгнення рф до України, заявник вибув разом з бойовими підрозділами своєї частини для участі в бойових діях і тому, певний час, потреба у оформленні своїх спадкових прав, була не термінова. У травні 2024 заявник, перебуваючи у короткостроковій відпустці, звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2024 № 2020/02-31 (а.с.24-25), яка була аргументована тим, що [PERSON] не надав документів, які могли б підтвердити факт його постійного проживання разом з батьками, зокрема, з матір`ю, та, враховуючи наявність відмінностей у прізвищі заявника і ймовірних спадкодавців - « [PERSON] » та « [PERSON] », для нотаріуса залишається недоведеним факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцями. У свідоцтві про народження заявника, яке станом на 1968 було виписане російською мовою, як мовою офіційного діловодства в Україні, значиться наступна інформація: « [PERSON] », батьки: « [PERSON] », « [PERSON] ». Тобто, прізвище, яке носить заявник у російському варіанті пишеться та читається як « [PERSON] », в послідуючому, коли в України було запроваджено ведення офіційного діловодства на державній, українській мові, наступні документи, що підтверджують особу, стосовно батьків заявника, зазнали перекладу з « [PERSON] » на « [PERSON] », а прізвище самого заявника залишилось незмінним. 01.07.2024 заявник звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, виходячи з підстав відмови у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, викладених у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2024, № 2020/02-31. Зокрема, як вказано вище, перешкодою для нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, стало те, що заявник не надав підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем - [PERSON] , що виключило б поширення на нього вимог ст. 1270 ЦК України, якими визначено строк на прийняття спадщини (подання заяви про прийняття спадщини), для спадкоємців, які не проживали однією сім`єю разом зі спадкодавцем, що становить шість місяців. Також нотаріус причиною відмови у видачі правовстановлюючого документа на спадщину, зазначила, що прізвище спадкодавця значиться як [PERSON] , при цьому, спадкоємець є носієм прізвища [PERSON] .. 30.07.2024 Ватутінським міським судом Черкаської області винесено рішення у справі № 690/426/24 (а.с.27-32), де ухвалено встановити факт що [PERSON] , [INFO] з 2014 постійно проживав однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після набрання законної сили рішенням суду від 30.07.2024 заявник надав його нотаріусу з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, але, натомість, йому повторно було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2024 №4866/02-31 (а.с.33), так як його батько [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] спадщину за яким прийняла мати [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що за життя перебувала у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем, але не отримала свідоцтво про право на спадщину, в актовому записі про шлюб одружився під прізвищем [PERSON] з [PERSON] .. А у свідоцтвах про смерть подружжя [PERSON] , значаться як [PERSON] та [PERSON] , що унеможливлює для нотаріуса встановити самостійно факт подружніх відносин, як наслідок - відсутнє підтвердження, що [PERSON] за життя прийняла у спадщину 1/2 частину спадкового майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала чоловіку, відтак і заявник позбавлений можливості набути у спадщину цілу частку означеного майна. Різниця в написанні прізвищ батьків заявника, як і у випадку написання його прізвища, полягає в мові викладення. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час укладення шлюбу були вказані у актовому записі про шлюб російською мовою, де прізвище значилось як « [PERSON] », а на час смерті кожен з носіїв прізвища « [PERSON] » мав його переклад на державну українську мову - « [PERSON] ». Факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме, що вони за життя перебували у зареєстрованому шлюбі та були подружжям по день смерті [PERSON] можливо підтвердити лише в судовому порядку, з причин смерті означених осіб. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У [PERSON] та [PERSON] за їх життя з близьких родичів були лише діти, заявник [PERSON] та його брат [PERSON] .. Останній від прийняття спадщини після смерті батьків відмовився та його відмова знаходиться в матеріалах спадкової справи № 113/2024, що перебуває у приватного нотаріусу Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б.. Ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦКУ (6 місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, ст. 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269, 1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як дружина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що проживала постійно однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем, отримала після смерті чоловіка спадщину у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що в свою чергу набувається у власність як спадкове майно заявником. І встановлення факту перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] надасть заявнику можливість належним чином оформити своє право власності на спадщину. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20); постанова Верховного Суду від 06.12.2023 року у справі №754/6885/22 (провадження № 61-6167св23). Враховуючи, що інших претендентів на спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] немає, відсутній і спір про право у даній справі, відтак, заявлені вимоги можливо розглянути в порядку окремого провадження. Отже, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ національними судами застосовується як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших), сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які містяться у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті. Спадковим майном на яке претендує [PERSON] є квартира [ADDRESS] .. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2024 № 4866/02-31, інших спадкоємців, які б виявили бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] немає. Не отримання заявником свідоцтва про право на спадщину полягає в неможливості належним чином довести факт, що його батьки, які є спадкодавцями, перебували у зареєстрованому шлюбі та [PERSON] , будучи за життя дружиною [PERSON] , набула у спадщину належну чоловіку частку у спільному майні подружжя - квартири [ADDRESS] . А тому, суд вважає за необхідним встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме, що [PERSON] , [INFO] перебував по день своєї смерті - [INFO] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , де під час укладення шлюбу обоє з подружжя були вказані під прізвищем [PERSON] » [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved