Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

25 листопада 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі також позивач, АТ «Універсал Банк») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09 листопада 2022 року в розмірі 11651 грн 62 коп., а також понесених судових витрат. Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 54-55). Ухвалою суду від 16 січня 2025 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з цим, 09 листопада 2022 року вона встановила мобільний додаток monobank. Пройшовши реєстрацію та надавши пакетів документів, відповідачка підписала Анкету-заяву та Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал\~Банк» принаданні\~банківських послуг,\~Таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та Паспортом\~споживчого кредиту,\~складають договір\~про надання\~банківських послуг.\~Підписавши Анкету-заяву\~відповідачка підтвердила,\~що отримала примірник договору у мобільному додатку, ознайомилась і погодилась з умовами договору, підтвердила укладення договору. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . [PERSON] погодилась із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати та збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. В свою чергу, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак, відповідачка свої зобов`язання по договору не виконала, не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 05 серпня 2024 року становить 11651 грн 62 коп., із яких: 11651 грн 62 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). АТ «Універсал Банк» 02 червня 2024 року направив відповідачці повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості, роте відповідачка на контакт не виходила, суму заборгованості не погасила. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Згідно з інформацією, наданою Виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53). Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою направлялися на зареєстровану адресу відповідачки, однак 17 грудня 2024 року повернулись до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» 10 грудня 2024 року (а.с. 58-109). Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, зазначена ухвала вважається такою, що вручена відповідачці. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 26 листопада 2024 року, суд встановлював відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов. Відзиву на позов від відповідачки до суду не надходило. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачкою відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 115), у прохальній частині позовної заяви не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом (а.с. 6). Також, у клопотанні, яке позивач надав до суду разом із позовною заявою, він просив розглянути справу без участі представника позивача, підтримав позовні вимоги та не заперечував проти винесення судом заочного рішення (а.с. 46). Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 16 січня 2025 року, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідачки [ADDRESS] , повернулась до суду із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 112-114). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачці, отже суд приходить до висновку про те, що відповідачка є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 09 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 11). Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank¦Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, тарифами складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 1-2 Анкети-заяви, відповідачка просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку та погодилась, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних дні, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Згідно з пунктами 3-4 Анкети-заяви, відповідачка підтвердила, що надані нею документи є чинними, а інформація правдивою та засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі -УЕП) з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнала, що УЕП аналогом власноручного підпису. Відповідно до пункту 5 Анкети-заяви, відповідачка погодилась, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Мonobank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність. Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank підписано шляхом накладення [PERSON] електронного підпису за допомогою відкритого ключа (а.с. 14-зі звороту), який згідно форми підтвердження електронного документу згенеровано 09 листопада 2022 року (а.с. 15). У пункті 1 Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, вказано, що підписуючи власним УЕП в мобільному додатку це Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Моnobank», що є невід`ємною частиною Анкети-заяви до Договору, відповідачка, зокрема: підтвердила отримання примірника Договору в мобільному додатку monobamk; підтвердила своє ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування рахунків, розміщення вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; підтвердила укладання Договору; зобов`язалась виконувати умови Договору; підтвердила, що інформація передбачена частиною 2 статті 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» їй надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Пунктом 3 Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank передбачено, що відповідачка погодилась, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Отже, на підставі укладеного Договору відповідачка отримала кредит у розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості (а.с. 9-10), заборгованість відповідачки перед АТ «Універсал Банк» за договором б/н від 09 листопада 2022 року станом на 05 серпня 2024 року становить 11651 грн 62 коп., із яких: 11651 грн 62 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank¦Universal Bank та в межах встановленого кредитного ліміту. В той же час, відповідачка, яка зобов`язалась здійснювати погашення кредиту, свої зобов`язання не виконала. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 09 листопада 2022 року, за відповідачкою рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 11651 грн 62 коп. ? загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Згідно з частиною першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з частиною 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що 09 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 11). Відповідачкою не спростований факт укладення відповідного договору між нею та АТ «Універсал Банк». Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank¦Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, тарифами складають договір про надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають Договір та зобов`язалась виконувати його умови. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачці розпоряджатись кредитним коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачки перед АТ «Універсал Банк» за договором б/н від 09 листопада 2022 року станом на 05 серпня 2024 року становить 11651 грн 62 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Суд приходить до висновку, що відповідачка не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09 листопада 2022 року у розмірі 11651 грн 62 коп. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09 листопада 2022 року у розмірі 11651 грн 62 коп., оскільки зазначена сума підтверджена наданим позивачем розрахунком, і відповідачкою не спростована. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028 грн 00 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved