Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 08.02.2021 представник Акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» звернувся до Сарненського районного суд Рівненської області з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.12.2010 в розмірі 64 945,19 грн. яка виникла станом на 30.11.2020 та судові витрати по справі - судовий збір в розмір 2 270,00 грн. Ухвалою Сарненського районного суд Рівненської області від 01.04.2021 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором передано за підсудністю до Богуславського районного суду Київської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2021, головуючим суддею у справі визначено суддю [PERSON] . Останнім провадження у справі не відкрито.\~\~ 26.06.2024 по справі на підставі розпорядження № 123 керівника апарату суду здійснений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді [PERSON] рішенням ВРП від 18.06.2024 на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України. 26.06.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Лебединець Г.С. Ухвалою судді від 23.07.2024 вказана позовна заява була залишена без руху та позивача повідомлено про необхідність протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали виправити недоліки позовної заяви. Позивачу також було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та буде йому повернута.\~ 26.07.2024 від АТ КБ «Приват Банк» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 01.08.2024 позовну заяву повернуто позивачу. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Попельнюх Тетяни Іванівни задоволено, ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 01 серпня 2024 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 19 листопада 2024 року справа надійшла до Богуславського районного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024, головуючим суддею визначено суддю Романенко К.С. Як вбачається з відповіді № 918447 від 22.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Романенко К.С. від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, не спростував доводів банку щодо здійснення не погашення заборгованості по кредитному договору. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Як вбачається з Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 15.12.2010, відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який потім збільшився до 50000,00 гривень. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті - заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Відповідно копії витягу «Умов та Правил надання банківських послуг», та витягу «Тарифів Банку» власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7. Договору. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит відповідачу. Однак, останній, в порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач станом на 30.11.2020 має заборгованість в розмірі 64945,19 грн., яка складається з наступного: 60298,70 грн. - заборгованість за кредитом; 4646,49 грн. - заборгованість за відсотками. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 3 статті 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема прострочені відсотки за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування посилається на підписану сторонами анкету - заяву № б/н від 15.12.2010 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, інформацію про умови кредитування за договором, підписану відповідачем [PERSON] (а.с. 31). При цьому, з наданої позивачем до суду довідки вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитні картки: 09.09.2008 з терміном дії до 09/10; 17.01.2014 з терміном дії до 08/17; 18.08.2017 з терміном дії до 07/21 (а.с. 30). Факт встановлення на картковий рахунок відповідача кредитного ліміту у розмірі\~ 50000,00 грн., а також використання відповідачем наданих кредитних коштів за карткою, в тому числі шляхом зняття готівки, здійснення купівлі товарів та поповнення мобільного телефону підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та випискою по картковому рахунку відповідача [PERSON] згідно укладеного між сторонами договору (а.с. 14-28, 29). Таким чином суд, дослідивши надані позивачем докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 64945 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень 19 коп., яка складається з тіла кредиту та заборгованості за відсотками. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ВОJ66В39СU від 06 січня 2021 року. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог банку, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved