Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 02.10.2023 року у с.Михалкове, Дністровського району, Чернівецької області по вул.Шевченка, буд.82, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій пошкоджено належний [PERSON] автомобіль марки Mercedes-Benz 316CDI, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211498846, то, враховуючи наведене, [PERSON] звернувся за відшкодуванням заподіяної шкоди внаслідок ДТП до Страховика. 20.10.2023 року відповідачем [PERSON] перераховано страхове відшкодування в сумі 105450,00 грн. З даною сумою відшкодування позивач не згоден, так як зазначену вартість страховика вважає явно заниженою, оскільки згідно із висновком експерта №10-01-24 авто-товарознавчої експертизи про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz 316CDI, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 381004,67 грн. Також, згідно висновку експерта №10/1-01-24 авто-товарознавчої експертизи про вартість утилізації автомобіля Mercedes-Benz 316CDI, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 47635,00 грн. Указана експертиза проведена за зверненням представника [PERSON] від 16.01.2024 року, про проведення якої належним чином були повідомлені відповідачі, однак не з`явилися. Враховуючи наведене, вважають, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування», в якому застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] , враховуючи суму франшизи 2500,00 грн., має виплатити позивачу страхову виплату за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 157500,00 грн. Беручи до уваги уже виплачену суму у розмірі 105450,00 грн., залишок невиплаченої суми ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складає 52050,00 грн. Разом з тим, розмір завданих збитків, перевищує ліміт страхової виплати, то у даному випадку позивач , як потерпілий, звертається до суду з позовом про стягнення різниці між реальним збитком та сумою страхової виплати безпосередньо з винуватця ДТП. Отже, з урахуванням права на отримання позивачем страхового відшкодування від страховика в сумі 157500,00 грн. винуватець ДТП, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу: 175869,67 грн. = 381004,67 грн (вартість матеріального збитку) 47635,00 грн. (вартість утилізації автомобіля) 157500,00 грн (страхова виплата). Крім того, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на оплату здійснення авто-товарознавчої експертизи на суму 9800,00 грн. А тому просить стягнути з відповідача [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 185669,67 грн. та понесені позивачем судові витрати, у тому числі на правову допомогу та судовий збір, а також стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування», шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 52050,00 грн. Згідно протоколу\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями\~від 03.06.2024\~року дана\~позовна заява\~передана до\~провадження судді\~Суського О.І. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09.08.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками. Визначено відповідачам строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст.178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст.179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. Відповідачем-1 [PERSON] копію ухвали суду від 09.08.2024 року та копію позовної заяви з додатками не було отримано. Вказані документи направлялися відповідачу1 за адресою місця реєстрації. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації, повернувся до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачем-2 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» копію ухвали суду від 09.08.2024 року та копію позовної заяви з додатками отримано, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. 27.08.2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» надійшов відзив на позовну заяву, із позовними вимогами позивача не згідні. В обґрунтування відзиву зазначили, що 12.10.2022 між [PERSON] та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211498846, а саме щодо транспортного засобу Renault Master VF1FDCWH636832174, державний реєстраційний номер [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 320000,00 грн. та розміром франшизи 2500,00 грн. 03.10.2023 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від позивача було отримано заяву про страхове відшкодування та повідомлення про ДТП, щодо пошкодження в результаті настання ДТП від 02.10.2023 року транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] . 04.10.2023 року представником ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було організовано та проведено детальний огляд транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] з метою фіксації пошкоджень отриманих внаслідок вищезазначеної ДТП та для визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику даного автомобіля. Акт огляду підписано представником позивача [PERSON] , будь-яких претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого автомобіля позивач та його довірені особи не пред`являли, чим підтвердили правильність та повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів. Відповідно до висновку вартості придатних залишків№28524/1 від 10.10.2023 року, вартість залишків транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 168393,59 грн. 20.10.2023 року було здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 105500,00 грн. Відповідно до вищевикладеного відповідач 1 - ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не згідні з вимогами позивача, а саме з розрахунками розміру страхового відшкодування, що в наслідку вплинуло на розмір виплаченої суми Страховиком, а тому просить відмовити в повному обсязі. Станом на день ухвалення рішення відповідач [PERSON] своїм правом не скористався, відзив на позов не подав, жодних заяв, клопотань з процесуальних питань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу Сокирянського районного суду Чернівецької області не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити позицію відповідача [PERSON] щодо предмету спору. Представник позивача та позивач, в судове засідання не з`явилися, однак представником позивача до суду була надіслана заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідачі в судове засідання також не з`явилися, будучи повідомленими про час, день та місце розгляду справи належним чином; відомостей про поважність причин неявки до суду не надали. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у даній справі. Згідно ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] виданого 03.12.2018 року, орган, що видав 7321 та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , вбачається, що власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель 316 CDI, д.н.з. [NUMBER] , 2001 року випуску, чорного кольору, являється [PERSON] , житель [ADDRESS] Зокрема суд також встановив, що 02.10.2023 року о 20 год. 30 хв. в с.Михалкове по вул.Шевчека, 82, керуючи автомобілем «Рено Мастер», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості року, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення із транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.10.2023 року [PERSON] було визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, тобто у даній дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, в межах розгляду даної справи обставини вини (її відсутності) [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху доказуванню не підлягають, оскільки наявність вини в його діях вже встановлена чинним судовим рішенням. Постанова не оскаржувалася і набрала законної сили. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ч.6 ст.82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені постановою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.10.2023 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, щодо обставин, місця та часу події вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження автомобіль «Mercedes-Benz», модель 316 CDI, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] . Судом встановлено, що на час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault Master VF1FDCWH636832174, державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з Полісом №ЕР-211498846 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 320000,00 грн. та розміром франшизи 2500,00 грн. 20.10.2023 року відповідачем - ПрАТ «СК «Альфа Страхування» позивачу перераховано страхове відшкодування у сумі 105450,00 грн., що підтверджується копією квитанції про перерахування коштів. 28.05.2024 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з претензією, у якій вказав на те, що із розрахованою ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та отриманою 20.10.203 року сумою відшкодування збитку він не згоден та вважає зазначену вартість страховика явно заниженою. Та згідно викладеного в даній претензії просив Страховика виплати потерпілому [PERSON] страхову виплату за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 157500,00 грн. беручи до уваги уже виплачену суму у розмірі 105450,00 грн, залишок невиплаченої суми складає 52050,00 грн. З висновку експерта №10-01-24 авто-товарознавчої експертизи про вартість матеріального збитку автомобіля MERCEDES-BENZ 316 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] та економічної доцільності проведення відновлювального ремонту від 31.01.2024 року, на замовлення адвоката Батракова М.Ю., який складений судовим експертом Павлишин Я.Д., свідоцтво МЮУ №331 від 31.05.2013 року, сертифікат ФДМУ №594/2023, суб`єкта оціночної діяльності від 26.10.2023 року встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля MERCEDES-BENZ 316 CDI, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 02.10.2023оку, станом на дату виконання експертизи, становить 381004 грн. 67 коп. Проводити відновлювальний ремонт автомобіля MERCEDES-BENZ 316 CDI, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 02.10.2023 року економічно не доцільно. Із ремонтної калькуляції №10-01-24 від 31.01.2024 року доданої до висновку експерта №10-01-24 вбачається, що вартість ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 381004,67 грн. Окрім того, у додатках до висновку експерта №10-01-24 вбачається, що судовим експертом Павлишин Я.Д. повідомлено [PERSON] та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про те, що 29.01.2024 року о 10.00 год. буде проводитись авто-товарознавча експертиза транспортного засобу MERCEDES-BENZ 316 CDI, державний реєстраційний номер [NUMBER] та необхідність прибуття особисто, або забезпечити явку представника. З висновку експерта №10/1-01-24 авто-товарознавчої експертизи про вартість утилізації автомобіля MERCEDES-BENZ 316 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] від 28.02.2024 року, на замовлення адвоката Батракова М.Ю., який складений судовим експертом Павлишин Я.Д., свідоцтво МЮУ №331 від 31.05.2013 року, сертифікат ФДМУ №594/2023, суб`єкта оціночної діяльності від 26.10.2023 року встановлено, що вартість утилізації автомобіля MERCEDES-BENZ 316 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на момент виконання експертизи, з заокругленням до гривень складає 47635,00 грн. Позивачем під час судового розгляду даної справи були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачами, всупереч вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, не надано Доводи позивача, викладені під час судового розгляду справи, відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» і матеріалами справи не спростовуються. Положеннями ч.1 ст.22\~ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року за N 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №\~1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6\~Закону №\~1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №\~1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - у договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди у повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194\~ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц. Відповідно до вимог статті 7\~Закону України\~«Про оцінку\~майна,\~майнових прав\~та професійну\~оціночну діяльність\~в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону № 961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до вимог статті 7\~Закону України\~«Про оцінку\~майна,\~майнових прав\~та професійну\~оціночну діяльність\~в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. У пункті 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Разом із тим, уважно проаналізувавши наданий позивачем висновки експерта № 10-01-24 та №10/1-01-24 від 31.01.2024 року 28.02.2024 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, на замовлення адвоката позивача [PERSON] , суд приходить до висновку, що вони є належними та допустимими доказами, оскільки виконані повноважною особою, транспортний засіб оглядався безпосередньо оцінювачем, останнім визначено всі встановлені вказаною Методикою ідентифікаційні дані КТЗ: його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Відтак, враховуючи, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини власника застрахованого транспортного засобу, після чого позивач з метою отримання страхового відшкодування у встановленому законом порядку звернувся до його страховика - ПрАТ «СК «Альфа Страхування», який свої зобов`язання зі сплати страхового відшкодування фактично виконав частково, зокрема сплатив тільки 105450,00 грн., суд дійшов висновку, що в силу приписів статей 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача-2 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» підлягає стягненню сума невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 52050,00 грн., що становить залишок невиплаченої страхової суми. Відповідно до п 36.6. ст.36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача1 [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то на підставі ст.29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відшкодувало [PERSON] суму збитку в розмірі 105450,00 грн. Таким чином відповідач 1 зобов`язаний відшкодувати позивачу 175869,67 грн залишок вартості матеріального збитку та 47635,00 вартість утилізації автомобіля. З урахування того, що виплачене ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхове відшкодування не покриває реальної вартості матеріального збитку позивача, то різниця невідшкодованої суми збитків підлягає стягненню з винної особи, тобто з позивача [PERSON] на підставі ст.1194 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія» Альфа Страхування» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6, 8, 9 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №10-01-24 від 31.01.2024 р., позивачем сплачено 9800,00 грн. за висновки експерта №10-01-24 і №10/1-01-24 про проведення авто-товарознавчої експертизи про вартість утилізації та авто-товарознавчої експертизи про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля. Оскільки позивач поніс витрати на проведення вище зазначених експертиз, які були прийнятій судом під час вирішення спору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача1 - [PERSON] на користь позивача 9800,00 грн. витрат, понесених на оплату здійснення авто-товарознавчих експертиз. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу підтверджуються: договором №15/01-01 від 15.01.2024 року про надання правничої допомоги адвокатом Батраковим М.Ю.; ордером адвоката серії СЕ №1081152, свідоцтвом про право на здійснення адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000084 виданого 21.10.2016 року, додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомоги №15/01-01 від 15.01.2024 року, додатковою угодою №2 до договору про надання правової допомоги №15/01-01 від 15.01.2024 року, квитанцією №1 (15/01-01) від 23.05.2024 року, квитанцією №2 (15/01-01) від 28.08.2024 року, заявкою на виконання доручення до Договору №17/07-2024 від 17.07.2024; актом №5647 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.11.2024 року на загальну суму 13626,00 грн.. Обсяг виконаних робіт визначений в Додаткових угодах до договору про надання правової допомоги є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №15/01-15 від 15.01.2024 року. Під час розгляду справи стороною відповідача1 - [PERSON] не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Також, відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 30.07.2024 року №0.0.3792745074.1 за звернення до суду з позовною заявою представником позивача [PERSON] адвокатом Батраковим М.Ю. були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 2377,20 гривень. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір в розмірі 2377,20 грн., враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному розмірі в рівних частках, а саме по 1188,60 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved