Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

05.11.2024 адвокат Рябченко Катерина\~Петрівназвернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] в якому просила визнати за позивачем право власності на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 13.12.2001 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 грудня 2001 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 802, а саме житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав продавцям на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1337 від 22.08.2001 р., виданого державним нотаріусом 2-ї Первомайської державної нотаріальної контори Мовчаном С.В, зареєстрованого Первомайським МБТІ, реєстр № 158, реєстрова книга № 1д стор. 34, від 13.12.2001 року. Вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований Універсальною Біржею «Південь» 13.12.2001. № 802. Після укладання договору були здійснені всі необхідні дії для його виконання, а саме: продавці передали, а покупець прийняв в управління та користування спірний житловий будинок, сплативши іншій стороні її договірну вартість в розмірі 25014 грн. що є доказом про те, що вони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання. Зазначений житловий будинок був зареєстрований позивачем у КП Первомайське МБТІ 13.12.2001 року за реєстровим номером 158. На час укладення договору, сторони не знали, що правочин, у відповідності ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Покупець вважає, що умови даного договору вони виконали повністю. Даний житловий будинок покупець переоформив на себе та виготовив відповідну технічну документацію. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу житлового будинку, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України у 2001 році. У відповідності до діючого на даний час законодавства, а саме ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним». Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України: «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним». У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Відповідно до ст. 392 ЦК України: «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Позивач вважає, що умови даного договору виконані повністю. Зазначене нерухоме майно було зареєстроване в Первомайському МБТІ у встановленому законом порядку, згідно реєстрового напису від 13.12.2001 року, записане в реєстрову книгу за № 158, що підтверджується реєстраційним посвідченням КП Первомайське МБТІ до Договору купівлі-продажу. З тих пір позивач проживає в даному житловому будинку, проводить поточні ремонти, сплачує комунальні платежі, ніяких претензій до нього ніхто не має. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Так як в теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися вищевказаним будинком, але він не може цього зробити, через не дотримання вимог ст. 657 ЦК України, яка передбачає обов`язкову нотаріальну форму посвідчення договору, тому він змушений звернутися до суду для вирішення цього питання. В підготовче засідання позивач не з`явився, а його представник адвокат Рябченко К.П. надала заяву з проханням розглядати справу без участі її та позивача, а позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в підготовче засідання не з`явились, але надали заяву в якій просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 200 ч.3 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин справи, суд знаходить доведеними позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України.

Outcome: approved