Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права спільної сумісної власності, та визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік позивачки [PERSON] . Згідно довідки №429 від 01.06.2023 року, виданої Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] заповіт не залишав. 26.08.2022 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , придбаного на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.03.2008 року, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,16 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у власність не передавалась. Державний нотаріус Ізмаїльської нотаріальної контори Одеської області Горючкіна О.М. відмовила в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус роз`яснила, що немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , не може вважатися спільним майном подружжя, тому, що набутий спадкодавцем до реєстрації шлюбу. На підставі викладеного вище, нотаріус рекомендував позивачці звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів та визнання права власності на житловий будинок (частку) під номером [ADDRESS] в порядку визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, та в порядку спадкування. Згідно довідки від 01.06.2023 року № 428, виданої Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на день смерті спадкодавця за адресою [ADDRESS] була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] . Згідно кредитного договору № OD 34GK01420005 від 04.03.2008 року графік погашення кредиту на придбання нерухомості, що розташована за адресою [ADDRESS] у розмірі 13 120 дол. США з 05.04.2008 року до 04.03.2015 року. Позивачка вважає, що вказане майно є спільним майном подружжя та належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки вказаний будинок було придбано ними під час проживання однією сім`єю, тобто в цивільному шлюбі. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] шлюб зареєстрували 10.11.2009 року. Тривалий час до реєстрації шлюбу вони проживали у цивільному шлюбі з червня 2004 року. Враховуючи викладене, позивачка просить суд встановити факт перебування [PERSON] з [PERSON] в шлюбних відносинах, встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , визнати [PERSON] спадкоємцем майна [PERSON] за законом першої черги, визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі (а.с.36). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.45). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 14.10.2024 року представник позивачки - адвокат Резник ЮД. надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу за її відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позовних вимог у повному обсязі наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 31.10.2023 року пояснила, що знайома з [PERSON] з 2009 року. Остання проживала разом із чоловіком [PERSON] , тому, є спадкоємицею після його смерті. Вказала, що з 2004 року [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі, вони придбали житловий будинок у кредит, у будинку робили ремонт, міняли вікна, котли, димоходи, провели опалення, електропостачання та водопостачання. [PERSON] працював у закордонних рейсах, він поважно ставився до дружини, проживали вони добре. Останні три роки [PERSON] хворів. Доньку [PERSON] свідок ніколи не бачила, на похоронах її не було. Свідку це відомо, оскільки вона проживає поряд із ними біля 8 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 22.11.2023 року пояснила, що вона знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2006 року, вона з [PERSON] разом працювали у банку. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2004 року, для придбання житлового будинку у с.Саф`яни вони оформили кредит в банку. В будинку зробили капітальний ремонт, для чого також брали кредит в банку. Кредити оформляли на [PERSON] . Потім вони одружилися. Від першого шлюбу у [PERSON] є донька [PERSON] , вона тільки один раз приїздила до м.Ізмаїла. Коли [PERSON] хворів, тільки дружина [PERSON] доглядала за ним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 22.11.2023 року пояснив, що знайомий із позивачкою з 2001 року. В 2003 році чи в 2004 році [PERSON] познайомилася з [PERSON] та почали проживати у цивільному шлюбі. Спочатку вони проживали на зйомній квартині, а потім у 2008 році придбали будинок. Будинок вони придбали за сумісні кошти, а також, взяли банківський кредит. Потім вони зробили ремонт у будинку та у флігелі. Кредити оформлювали на [PERSON] та на [PERSON] . Коли [PERSON] захворів, за ним доглядала тільки дружина [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 22.11.2023 року пояснила, що її донька, [PERSON] та [PERSON] познайомилися у 2004 році, проживали у цивільному шлюбі. У 2008 році придбали будинок, зробили ремонт, міняли вікна, двері, підлоги, стелі, купили меблі, зробили опалення, змінили сантехніку. У 2009 році вони уклали шлюб, до цього, з 2004 року вони проживали у цивільному шлюбі та придбали будинок та всі речі у будинок на спільні кошти. У [PERSON] є донька від першого шлюбу, яка проживає у м.Севастополі, життям батька не цікавилася, на похоронах не була, спільних дітей у [PERSON] та [PERSON] немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 315 ЦПК України передбачено встановлення судом фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними. Статтею 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що з червня 2004 року до 10 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та фотокартками. На підставі договору купівлі-продажу будинку від 04.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Хітрін П.В. придбав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №677, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.11.2009 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно довідки про право власності на житловий будинок від 01.06.2023 року №428 виконавчого комітету Ізмаїльського району Одеської області Саф`янівської сільської ради у відповідності із записами у погосподарській книзі Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №12 житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на правах власності [PERSON] . У відповідності із записами у погосподарській книзі сільської ради у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована та проживає: дружина [PERSON] , [INFO] . Присадибна земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,16 га у власність не передавалась (а.с.24). Отже, спірний житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] був придбаний [PERSON] у період фактичного проживання однією сім`єю з [PERSON] , що згідно з положеннями ст. 60 СК України, дає підстави вважати, що спірний житловий будинок належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, тому суд оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати в порядку поділу спільного майна право власності на 1/2 частину будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №561, [PERSON] помер [INFO] (а.с.18). Згідно з довідки від 01.06.2023 року №429 виконавчого комітету Ізмаїльського району Одеської області Саф`янівської сільської ради згідно записів у погосподарській книзі №12 Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований і проживав [PERSON] , що помер [INFO] . На день смерті спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] . Згідно даних Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області померлий [PERSON] заповіт не залишав (а.с.25). Враховуючи, що суд прийшов до висновку, щодо поділу будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить: - 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями, надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., зареєстрованого в реєстрі №1261. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261, 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72252193 від 26.04.2023 року інформація про залишення заповіту [PERSON] відсутня (а.с.151 зворот). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС адміністрації м.Бузулука Оренбургської області 29.07.2004 року, [INFO] народилася [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.133). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м.Севастополі 23.11.2013 року, після реєстрації шлюбу 23.11.2013 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.133 зворот). 19.08.2022 року [PERSON] звернулася до компетентного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Повідомленням від 25.10.2022 року №426/02-14 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіною О.М. роз`яснено [PERSON] , що її заява про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] долучена до спадкової справи №17/2022 від 26.08.2022 року, однак, повідомлено, що дана заява оформлена неналежним чином (а.с.136). Позивачка [PERSON] та спадкодавець [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 10.11.2009 року (а.с.9). Як було встановлено судом, позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідками від 01.06.2023 року №428 виконавчого комітету Ізмаїльського району Одеської області Саф`янівської сільської ради (а.с.24, 25), тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] 26.04.2023 року звернулася до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіної О.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , відповідно до чого нотаріусом була заведена спадкова справа №17/2022 (а.с.147). Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини вони перебували у зареєстрованому шлюбі та були зареєстровані разом за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , донька [PERSON] . Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] належить також 1/4 частина будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , як спадкоємиці померлого [PERSON] . Письмовою відповіддю від 26.04.2023 року №435/02-14 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіною О.М. роз`яснено [PERSON] , що з поданих документів вбачається, що нерухоме майно, а саме, житловий будинок [ADDRESS] , не може вважатись спільним майном подружжя, тому що набутий спадкодавцем до реєстрації шлюбу. У зв`язку з викладеним, рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів та визнання права власності на житловий будинок (частку) (а.с.19-20). Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачки неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю з червня 2004 року до [INFO] , визнання майна, а саме будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю та визнання права власності на 3/4 частини будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: partial