Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 05.06.2024 позивачка, інтереси якої представляє адвокат Спеціальний С.П., звернулась до суду з цим позовом. Вимоги мотивовані тим, що з 26.12.2004 року [PERSON] стала проживати разом із [PERSON] по [ADDRESS] , як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, права та обов`язки притаманні подружжю. Шлюб не реєстрували, оскільки не приділяли цьому значення. [PERSON] на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , хоча останні не мали жодних взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишилося спадкове майно: квартира у с. Сульжин та земельна ділянка. За життя чоловік заповіту не складав. Вважає, що крім відповідачки та синів [PERSON] та [PERSON] вона є спадкоємцем першої черги, оскільки тривалий час матеріально забезпечувала чоловіка та надавала йому допомогу коли він перебував у безпорадному стані. Окрім неї таку допомогу [PERSON] ніхто не надавав, вона також займалася похованням чоловіка. Звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не є спадкоємцем ні за законом, на за заповітом. Вказуючи на те, що протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу [PERSON] , просила встановити факт, що вона проживала з [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 26 грудня 2004 року по час його смерті [INFO] та включити її до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у позові, зазначила, що проживала з [PERSON] як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Коли він захворів, вона здійснювала за ним догляд, а коли помер то займалася його похованням. Представник позивача адвокат Спеціальний С.П. в судовому засіданні підтримав позов, з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. \~ \~ \~ \~Позиція відповідача. Представник відповідача адвокат Сташук М.О. в судовому засіданні позов не визнала. В обґрунтування заперечень зазначила, що відповідачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем до дня його смерті, що є перешкодою для встановлення факту спільного проживання та надання права на включення у коло спадкоємців першої черги позивачки. Відносини позивачки [PERSON] та [PERSON] не мали постійного характеру, крім того у [PERSON] були ще інші жінки, з якими він періодично проживав, оскільки не був схильний до довготривалих відносин. [PERSON] не бажав розлучатися з відповідачкою [PERSON] , яка пробачала йому, оскільки спільно виховували двох синів. Вважає, що зареєстрований шлюб є перешкодою для визнання інших незареєстрованих відносин, просила у задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 05.06.2024 позивачка звернулась до суду з цим позовом. 11.06.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, 12.06.2024 відкрив провадження у справі та призначив до підготовчого засідання на 04.07.2024, витребував у нотаріуса копію спадкової справи. Підготовче засідання відкладалося на 22.07.2024 у зв`язку з ненадходженням до суду копії спадкової справи. 15.07.2024 на адресу суду надійшла копія спадкової справи. 22.07.2024 суд постановив ухвалу якою закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду на 16.09.2024. Розгляд справи відкладався на 14.10.2024 для забезпечення виклику свідків, 14.11.2024 у зв`язку з зайнятістю представника позивача в іншій справі, 17.12.2024 та 23.12.2024 у зв`язку з перемовинами сторін щодо вирішення спору у досудовому порядку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з приводу черговості спадкування майна після смерті спадкодавця [PERSON] , які регулюються нормами ЦК України. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у м. Шепетівці Хмельницької області, державну реєстрацію його смерті здійснено виконавчим комітетом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області за заявою [PERSON] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним були зареєстровані дружина [PERSON] та двоє синів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.10.1982 року і по день смерті. Причиною смерті [PERSON] є набряк головного мозку, інфаркт головного мозку. Згідно епікризу безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку, що розвинувся на тлі інфаркту головного мозку та прогресуючої декомпенсації іщемічної хвороби серця. Позивачка [PERSON] у ФОП [PERSON] придбала ритуальні товари та послуги на загальну суму 10860 грн, 26.09.2023 замовила та оплатила поминальний обід в кафе «Центр» с. Судилків (ФОП [PERSON] ) на суму 15117,00 грн. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. 09.10.2023 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , яка мала місце 23.09.2023 та зареєстровано її у Спадковому реєстрі за заявою [PERSON] . Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори письмові заяви про відмову від належної їм долі спадкового майна на користь матері [PERSON] . 19.10.2024 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Викладені обставини встановлені з пояснень сторін та підтверджуються копіями свідоцтва про смерть [PERSON] , довідками Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, відомостями паталогоанатомічного дослідження, довідками ФОП, копією спадкової справи. Висновки та норми права, які застосував суд. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черг, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України За правилами ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 17 жовтня 2018 року (справа №200/21452/15-ц провадження №61-1857св18). Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). Суд погоджується з тим, що особа, яка вважає себе спадкоємцем може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про визнання права на спадкування тим, що набула таке право за час спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж п`ять років на час відкриття спадщини. Позовні вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав спадкоємця. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Суд також зазначає, що обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про визнання права на спадкування, а лише підставою для вирішення такої справи. А тому вимога про встановлення факту проживання сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, не менше п`яти років на час відкриття спадщини не підлягає задоволенню. Суд вважає, що підстав для зміни черговості одержання позивачкою права на спадкування за законом спадщини після смерті [PERSON] немає. Для одержання права на спадкування разом із відповідачем, що є спадкоємцем першої черги, їй необхідно довести що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Разом з тимбудь-яких медичних даних про те, що [PERSON] був у безпорадному стані, перебував на обліку органу опіки та піклування як особа, яка потребувала стороннього догляду, допомоги чи піклування, стороною позивача не надано. [PERSON] не призначалася опікуном чи піклувальником відносно [PERSON] . А тому у суду немає підстав для висновку про те, що до смерті [PERSON] знаходився в безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги. Допитані в судовому засіданні свідки сторони позивача [PERSON] та [PERSON] суду показали, що знали покійного [PERSON] , він проживав з позивачкою [PERSON] однією сім`єю як подружжя, разом ходили на ринок, придбавали одяг, вели господарство. Будучи на пенсії, [PERSON] працював, а коли хворів, [PERSON] завжди була поруч у лікарні, бо він «боявся уколів». Після смерті його похованням займалася позивачка. Згідно п.6 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо, оскільки безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я. Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, проте позивачкою таких доказів не надано. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, згідно ст.80 ЦПК України доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивачки є недостатнім, з огляду на те, що відповідачка, що є спадкоємцем першої черги, заперечує право позивачки на спадщину. У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст.1258 ЦК України. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування. \~ \~ \~ \~Доказів, які б з достовірністю підтверджували ті обставини, що спадкодавець [PERSON] через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги у відповідності до ст.81 ЦПК України позивачкою не надано. Поховання позивачкою померлого [PERSON] та понесені нею у зв`язку з цим витрати не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки ці витрати були здійснені нею вже після смерті спадкодавця і вона має право на їх відшкодування спадкоємцем, звернувшись з позовними вимогами до суду про це. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] не страждав на тяжку хворобу чи каліцтво, не був у безпорадному стані і не потребував сторонньої допомоги, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості спадкування після смерті [PERSON] та включення [PERSON] в коло спадкоємців першої черги.

Outcome: dismissed