Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Керівник Летичівської окружної прокуратури Сухоребрий С.А. звернувся до\~суду з\~позовом в інтересах держави до Старосинявської селищної ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки та речових прав на неї, повернення земельної ділянки водного фонду. В обґрунтування позову посилається на те, що Старосинявською селищною радою 22 січня 2019 року зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6824484000:02:020:0022 площею 19,3387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1749284868244. Реєстрація речового права здійснена державним реєстратором Старосинявської селищної ради Куцоконь В.М. на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26 вересня 2018 року №22-6558-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», рішення сесії Старосинявської селищної ради №25/2018 від 31 жовтня 2018 року «Про надання на прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність», акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 28 вересня 2018 року, що підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 травня 2024 року №377158668. Наказом №22-6558-СГ від 26 вересня 2018 року Старосинявській селищній раді передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 8973,2999 га, у тому числі земельну ділянку з кадастровим номером 6824484000:02:020:0022 площею 19,3387 га, які розташовані за межами населених пунктів на території громади. В подальшому, рішенням сесії Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області №197/2020 від 23 жовтня 2020 року «Про затвердження документації із землеустрою» затверджено проект землеустрою щодо відведення ділянки із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності (землі запасу) у власність пала [PERSON] за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної ради та надано в межах норм безоплатної приватизації у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га за кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності. Вказану земельну ділянку відведено у власність [PERSON] за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6824484000:02:020:0022 відповідно до рішення сесії Старосинявської селищної ради №217/2020 від 25 вересня 2020 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що на підставі рішення Старосинявської селищної ради №197/2020 від 23 жовтня 2020 року 12 грудня 2020 року було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250763668244. Згідно інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області від 03 лютого 2022 року №111 встановлено, що згідно публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 площею 2 га, що знаходиться за межами с. Нова Синявка на території Старосинявської селищної ради розташована на лівому березі річки Південний Буг, яка належить до великих річок, при цьому, документація щодо встановлення меж прибережних захисних смуг відсутня. Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу річки Південний Буг. Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги річки Південний Буг на території за межами с. Нова Синявка Старосинявської територіальної громади не розроблявся та у місцевий фонд документації із землеустрою не передавався. Прокурор в у позові посилається на те, що за наслідками проведення топоргафо-геодезичних робіт виявлено часткове розміщення земельної ділянки з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 площею 2 га на землях водного фонду прибережної захисної смуги річки Південний Буг площею 1,6003 га, що підтверджується відповідними картографічними матеріалами від 10 квітня 2024 року. Як вбачається із матеріалів супутникового моніторингу наданих Державним космічним агентством України вказана земельна ділянка станом на момент виникнення спірних правовідносин та станом на даний час розташована поблизу берегової лінії річки Південний Буг. Прибирежні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у межений період) шириною: для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. Враховуючи, що частина спірної земельної ділянки фактично розташована в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг та відноситься до земель водного фонду та не може бути передана у приватну власність громадян. З урахуванням вказаного, прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області №197/2020 від 23 жовтня 2020 року «Про затвердження документації із землеустрою», в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2 га за кадастровим номером 6824484000:02:020:0029, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної ради колишнього Старосинявського (на даний час Хмельницького) району Хмельницької області, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029, площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної ради колишнього Старосинявського ( на даний час Хмельницького) району Хмельницької області, скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029, площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, зобов`язати [PERSON] повернути в комунальну власність територіальної громади в особі Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (код ЄДРПОУ 04402824) земельну ділянку водного фонду площею 1,6003 га, яка перебуває в межах сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029, площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області та стягнути з відповідачів по справі на користь Хмельницької обласної прокуратури,12112,00 грн судового збору,сплаченого за пред`явлення цього позову та 1514 грн судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову. Ухвалою від 24 червня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24 червня 2024 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку. Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача - Старосинявської селищної ради повторно в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з?явився, відзив на позов не подавав, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі на заочний розгляд справи, протокольною ухвалою суду від 07 січня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи прокурора, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-6558-СГ від 26 вересня 2018 року передано Старосинявській селищній раді Старосинявської селищної об`єднаної територіальної громади Старосинявського району Хмельницької області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 8973,2999 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної об`єднаної територіальної громади Старосинявського району Хмельницької області, в тому числі земельну ділянку з кадастровим номером 6824484000:02:020:0022, площею 19,3387 га. (додаток до наказу №22-6558-СГ від 26 вересня 2018 року). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №377158668 від 03 травня 2024 року державним реєстратором Куцоконь В.М. проведено реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6824484000:02:020:0022 площею 19,3387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1749284868244, номер відомостей про речове право 29981524, власник Територіальна громада в особі Старосинявської селищної ради (код ЄДРПОУ 04402824). Відповідно до рішення Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області № 25/2018 від 31 жовтня 2018 року надано згоду на прийняття Старосинявською селищною радою земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність загальною площею 8973,2999 га та затверджено акт прийому передачі земельної ділянки. В 2020 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення. Рішенням Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області №197/2020 від 23 жовтня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами населених пунктів території Старосинявської селищної ради. Змінено вид цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029. Надано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029. 12 грудня 2020 року державним реєстратором нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 380079046 від 24 травня 2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250763668244, номер відомостей про речове право 39744530. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800259772022 від 31 січня 2022 року земельна ділянка площею 2,0 га з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 має цільове призначення (01.03) для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, [PERSON] . Згідно відповіді регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області Державного агентства водних ресурсів України № 111 від 03 лютого 2022 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 площею 2 га, що розташована за межами с. Нова Синявка на території Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, розташована на лівому березі річки Південний Буг, яка згідно ст.. 79 Водного кодексу Україниналежить до великих річок. Документація щодо встановлення меж прибережних захисних смуг відсутня. Згідно повідомлення Державного космічного агентства України №2-307-24 від 22 січня 2024 року, відповідно до даних Інтерактивної карти України «Гісфайл», «Google maps» та даних інтернет ресурсу https://kadastr.live встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 площею 2 га орієнтовно перебуває у межах прибережної захисної смуги. На підтвердження зазначеного, також надано матеріали супутникового моніторингу (супутникові фотознімки). Згідно проведених польових топографо-геодезичних робіт урізу річки Південний Буг, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 площею 1,6003 га знаходиться в нормативній прибережній захисні смузі (частково), дослідження проведено за участі сертифікованого інженера-геодезиста [PERSON] від 10 квітня 2024 року. Аналогічні обставини підтверджуються і наданою планом-схемою розташування земельної ділянки з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 на території Старосинявської селищної ради (колишня Новосинявська сільська рада) Хмельницького району Хмельницької області, на якій вбачається, що прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах накладається на земельну ділянку площею 1,6003 га (виконав сертифікований інженер ФОП [PERSON] ). Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Згідно ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Ст.20 Земельного кодексу України передбачено, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України). Згідно ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру. Згідно ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами,а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Відповідно до ст.88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів -50метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Ст. 59 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і внутрішнього водного транспорту в порядку, встановленому законом. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (ст. 83 Земельного кодексу України). До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність,належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (ст. 84 Земельного кодексу України). Згідно ст. 61 Земельного кодексу України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічнихі фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, майданчиків для занять спортом на відкритому повітрі, об`єктів фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. У прибережних захисних смугах дозволяються реконструкція, реставрація та капітальний ремонт існуючих об`єктів. Це ж закріплено і у ст. 89 Водного кодексу України. Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари -50метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий порядок їх використання та надання їз у користування. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України,\~стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених\~статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у\~статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей\~83,\~84\~цього\~Кодексу. Зазначене узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду. Зокрема, Верховним Судом неодноразово зазначено, що відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не означає відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачу у приватну власність ділянки ( постанова від 30.05.2018 року у справі №469/1393/16-ц, від 28.11.2018 року у справі №504/2864/13-ц, від 12.06.2019 року у справі №487/10128/14-ц, від 11.09.2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 07.04.2020 року у справі №372/1684/14-ц, від 1509.2020 року у справі №469/1044/17). Можливість передачі у приватну власність земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства законом не передбачена. Судом встановлено та повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, що передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] земельна ділянка з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 в частині площі розміром 1,6003 га накладається на землі водного фонду - знаходиться у межах законодавчо визначеної 100 метрової прибережної захисної смуги річки Південний Буг, яка відноситься до великих річок, тому не могла передаватись у приватну власність під видом земель для ведення особистого селянського господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області №197/2020 від 23 жовтня 2020 року «Про затвердження документації із землеустрою», в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029, прийняте з порушенням норм ст.ст. 58-61, 83, 84 ЗК України та ст.ст.4, 85, 88 ВК України, оскільки зазначена земельна ділянка в частині площі 1,6003 га накладається на прибережну захисну смугу річки Південний Буг та відповідно відноситься до земель водного фонду, щодо яких законодавчо встановлено заборону на передачу у приватну власність, зокрема для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, що одночасно потягнуло за собою протиправну зміну її цільового призначення. З огляду на те, що спірна земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність, оскільки для цього існували законодавчі перешкоди, про які відповідачі знали чи повинні були знати, проявивши розумну обачність щодо місця її розташування, поведінка обох відповідачів не була добросовісною. Відповідно до статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90)). Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово виснувала про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 96); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 45) та від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19)). Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71); від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46) та від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19)). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (абзац п`ятий пункту 143), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)). Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення [PERSON] в комунальну власність територіальної громади в особі Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області в тій частині, що накладається на землі водного фонду є ефективним способом захисту порушеного права, метою якого є забезпечення введення власника у володіння майном, яким він позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись внаслідок державної реєстрації права власності за фізичною особою на спірну земельну ділянку і такий негаторний позов можна заявити впродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки. Також відповідно до приписів ч.13 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Аналогічну норму містить частина 10 статті 24\~Закону України «Про державний земельний кадастр». У даній справі встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6824484000:02:020:0029 сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 19.10.2020 відділом Держгеркадстру у Старосинявському районі з невірним визначенням цільового призначення, оскільки зазначена земельна ділянка в частині площі 1,6003\~га накладається на прибережну захисну смугу річки Південний Буг та відповідно відноситься до земель водного фонду. Державна реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі як ділянки сільськогосподарського призначення та проведена державна реєстрація права власності [PERSON] перешкоджає позивачу повернути земельну ділянку на користь територіальної громади в особі Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області і відновити її цільове призначення як земельної ділянки водного фонду. Відтак,\~з врахуванням\~змісту права,\~за захистом\~якого звернувся\~позивач,\~а також\~характеру його\~порушення,\~приймаючи до\~уваги те,\~що спірна\~ділянка водного\~фонду площею\~1,6003\~га є частиною земельної ділянки із кадастровим номером 6824484000:02:020:0029, яка сформована як єдиний об`єкт цивільних прав, а проведена державна реєстрація права власності [PERSON] на вказану ділянку перешкоджає поверненню земель водного фонду у розпорядження законного володільця та відновлення їх цільового призначення, суд приходить до переконання, що ефективним та належним способом захисту в даному випадку буде також скасування скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та скасування державної реєстрації права власності відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Звернення прокурора з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у комунальну власність, що беззаперечно становить суспільний інтерес. Щодо дотримання принципів правомірного втручання у право мирного володіння спірною земельною ділянкою суд зазначає наступне. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судом обставини, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом та з заявою про забезпечення позову позивачем сплачено 12112,00\~та 1514,00 судового збору відповідно, а всього 13626,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно на користь Хмельницької обласної прокуратури. На підставі наведеного,

Outcome: approved