Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] \~та [PERSON] \~звернулися до\~Слов`янської міської\~військової адміністрації\~Краматорського району\~Донецької області\~про визнання\~права власності\~на земельну\~ділянку,\~обґрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що [INFO] в\~м.\~Слов`янськ Донецької\~області померла\~їхня мати,\~ [PERSON] .\~Після її\~смерті залишилась\~спадкова маса,\~яка складається\~з житлового\~будинку з\~господарськими побудовами\~та спорудами\~під [ADDRESS] та\~земельної ділянки\~площею 0,05\~га,\~кадастровий номер\~1414100000:01:019:0696,\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~та споруд,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] .\~Позивачі прийняли\~спадщину відповідно\~до закону.\~21\~листопада 2024\~року позивачі\~отримали свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~по 1/2\~частці житлового\~будинку з\~відповідною часткою\~господарських та\~побутових будівель\~та споруд\~під [ADDRESS] ,\~кожний.\~21\~жовтня 2024\~року постановою\~нотаріуса позивачам\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер 1414100000:01:019:0696, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , через відсутність документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку. В зв`язку\~з викладеним,\~позивачі просять\~суд визнати\~за ними\~право власності\~в порядку\~спадкування за кожним\~на 1/2\~частку земельної\~ділянки площею 0,05 га, кадастровий номер 1414100000:01:019:0696, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивачі, [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача, Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, повідомлявся про розгляд справи в суді, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 серпня 1966 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 травня 1976 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25 серпня 1984 року, [PERSON] 25 серпня 1984 року уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 жовтня 2009 року. 21 листопада 2024 року [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці майна [PERSON] , яка померла [INFO] , отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, на 1/2 частку кожний, видані державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І., на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 21 листопада 2024 року, за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 листопада 2024 року зареєстроване право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 21 листопада 2024 року, за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 листопада 2024 року зареєстроване право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08 жовтня 2024 року, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1414100000:01:019:0696, розташовану за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. від 21 листопада 2024 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначену земельну ділянку. Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до\~ст.\~67\~Закону України\~«Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. \~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. \~Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1\~ст. 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця». 21\~листопада 2024\~року державним\~нотаріусом Першої\~слов`янської державної\~нотаріальної контори\~Макаровою Н.І.\~було відмовлено\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~у видачі\~Свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~земельну ділянку,\~кадастровий номер\~1414100000:01:019:0696,\~розташовану за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~після [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~у зв`язку\~з відсутністю належним чином оформленого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначену земельну ділянку. Таким чином, у встановленому нотаріальному порядку позивачі не можуть оформити право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер 1414100000:01:019:0696, розташовану за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкодавець за життя належним чином не оформила своє право власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. \~Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299\~ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~шляхом визнання прав. Відповідно до 392\~ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності\~відповідна територіальна громада. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивачів немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~їхня вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Стаття 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом у передбачений законом строк, однак їхнє право не визнається, що є, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»,\~правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України. Таким чином, позивачі є спадкоємцями земельної ділянки площею 0,05 га, кадастровий номер 1414100000:01:019:0696, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , після [PERSON] , яка за життя не оформила належним чином своє право власності на вказану земельну ділянку. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивачів немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача на задоволення позову та визнання права власності на вказане нерухоме майно, вимога позивачів про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved