Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 23784,00 грн. за кредитним договором №10.07.2024-100000778 від 10.07.2024 року, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що 10.07.2024 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №10.07.2024-100000778, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. строком 98 днів, з процентною ставкою в розмірі 1,35% в день(фіксована), комісією 15% від суми кредиту (1200 грн.) грн.. Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на дату подачі позову 14.11.2024 року має заборгованість перед банком на загальну суму 23784,00 грн., яка складається із: 8000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1200 грн.- комісії 4000 грн. неустойки, 10584,00 грн.- заборгованості по процентам. Представник позивача, в судове засідання не з`явився подав клопотання про розгляд справи в за його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлялась судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за їх відсутності в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено у справі судове засідання на 23.12.2024 23.12.2024 судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідача. 10.01.2025 розгляд справи закінчено ухваленням заочного рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що 10.07.2023 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №10.07.2024-100000778, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. строком 98 днів, з процентною ставкою в розмірі 1,35% в день (фіксована), комісією 15% від суми кредиту (1200 грн.). В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором №10.07.2024-100000778, укладеним між ТзОВ «Споживчий центр» і відповідачем, станом на дату подачі позову 14.11.2024 рок., в якому зазначено, що на вказану дату заборгованість відповідача перед позивачем становить 23784,00 грн., яка складається із: 8000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1200 грн.- комісії 4000 грн. неустойки, 10584,00 грн. заборгованості по процентах. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Позивач як кредитодавець надав відповідачеві грошові кошти (кредит) у розмірах та на умовах, встановлених договором, а відповідач як позичальник свого зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти не виконав, створивши заборгованість. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, борг за тілом кредиту та відсотками слід стягнути з відповідачка на користь позивача. Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нарахована позивачем сума неустойки за прострочення сплати визначених договором платежів до стягнення не підлягає, в цій частині позову позивачеві слід відмовити. Крім того, комісія, нарахована позивачем за надання кредиту, до стягнення не підлягає. Так, у п. 29 Постанови Велика Палата Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 зазначено, що Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Аналогічна правова позиція підлягає застосуванню і до спірних правовідносин у даній справі. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 18584,00 грн., яка складається з 8000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 10584,00 грн. заборгованості за процентами. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з вище викладених мотивів. 6. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 2422,40 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 2422,40 грн. сплаченого судового збору х 18584,00 грн. присуджених коштів : 23784,00 грн. заявлених до стягнення коштів = 1892,78 грн. судових витрат до стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: approved