Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

18.10.2024 року позивач, як батько дитини, який має статус внутрішньо переміщеної особи, звернувся до суду із відповідною заявою, в якій просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно спільної дитини сторін по справі [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України через ухилення від виконання батьківських обов`язків та стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржниці, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, враховуючи той факт, що третя особа по справі відмовила позивачу у наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо дитини листом від 31.07.2024 року №01-14/Л328 на заяву позивача від 02.07.2024 року, а відповідачка надала суду нотаріально посвідчену заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав. Ухвалою судді від 31.10.2024 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження та наданий відповідачці час для подання відзиву, а третій особі письмових пояснень, витребувано від третьої особи висновок щодо можливості позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини (а.с.31-32). Відзив та письмові пояснення третьої особи до суду не надходили. 24.10.2024 року позивач засобами поштового зв`язку надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та підтримку заявлених позовних вимог (а.с.39-40). 12.11.2024 року від позивача засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на 30 днів без пояснення причин таких дій та не вказівки, в якому із проваджень треба відкласти розгляд справи, враховуючи, що воно розглядається у загальному позовному провадженні (а.с.43-44). Від третьої особи у справі засобами Електронного суду в особі уповноваженого представника за посадою Миколи Бакшеєва 20.11.2024 року надійшла заява, в якій суду було повідомлено, що надати відповідний висновок третя особа у справі не може, оскільки відсутні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, а сам позивач звертався до третьої особи у липні 2024 року із відповідною заявою, однак жодних доказів вказаного факту не надав, що стало підставою не для відмови йому у видачі висновку, а взагалі для не розгляду вказаного питання, оскільки його безпідставність була встановлена станом на час подання відповідної заяви у липні 2024 року (а.с.45-46). Разом із вказаною заявою до суду був надане рішення третьої особи №261 від 22.05.2024 року про затвердження комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Первомайської міської ради (а.с.47). Тим самим вимоги ухвали судді про відкриття провадження в частині витребування доказів за ініціативою суду у відповідній формі були виконанні. Ухвалою суду від 20.11.2024 року підготовче провадження у справі було відкладено через не визначення питання, чи забезпечить позивач явку заявлених ним свідків, про що він не вказав у своїй заяві про їх виклик, а також визнано безпідставним клопотання позивача про відкладено розгляду справи (а.с.48). Ухвалою суду від 09.12.2024 року підготовче провадження у справі було закрите та справу призначено до розгляду по суті, клопотання позивача про виклик свідків залишено без розгляду (а.с.57-58). Позивач у судове засідання для розгляду справи по суті не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.65), раніше надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтримкою заявлених позовних вимог що дозволяє суд розглянути справу за відсутності позивача. Відповідачка у судове засідання для розгляду справи по суті не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.66), причини неявки суду не повідомила, що дозволяє суду у порядку п.ю1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянути справу по суті за її відсутності. Третя особа в особі свого уповноваженого представника у судове засідання не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином засобами електронного суду (а.с.63-64), раніше надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи з позицією щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи неявку учасників справи у судове засідання для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до думки, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, виходячи з наступного. Позивач та відповідачка є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області (актовий запис №35 від 01.06.2010 року)(а.с.12). Шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 23.04.2018 року у справі №616/211/18 (а.с.17). Позивач, відповідачка та дитина, відносно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав, є внутрішньо переміщеною особою на території м. Златопіль Лозівського району Харківської області (а.с.11, 15, 16). Відповідачка надала свою нотаріальною згоду на позбавлення її батьківських прав відносно дитини, що підтверджено заявою, посвідченою приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Мірошниченко О.М. 02.07.2024 року (реєстровий номер 1396)(а.с.19). Вирішуючи справу по суті, суд первинно зазначає, що відсутність висновку третьої особи не є перешкодою для розгляду справи, що встановлено постановою об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 11.12.2023 року у справі №523/19706/19, за якою висновок органу опіки та піклування не є обов`язковоюб умовою для розгляду справи даної категорії, тобто суд повинен розглянути справу і за відсутності вказаного висновку, виходячи з власного бачення предмета спора та надаючи оцінку доказам сторін. При цьому суд встановлює, що третя особа не надала висновок через недостатність доказів або інформації для висновку, спричиненого\~ небажанням співпраці позивача у процесі збору відомостей про дитину. Відносно нотаріальної заяви відповідачки щодо згоди на позбавлення її батьківських прав, то вказану заяву як належний доказ суд відкидає, оскільки вона суперечить інституту батьківства та оцінюється судом критично. Крім цього, в даній категорії справ для прийняття відповідного рішення у судовому засіданні про необхідність застосування вказаного заходу до відповідачки повинна сама дитина, чого не було в даній справі, зокрема позивач не бажав допитувати дитину у судовому засіданні з власних мотивів. Так, відповідно до ч.3 ст.155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. На підставі частин 1 та 2 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї; дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відносно надано позивачем другого та останнього доказу про те, що саме він займається дитиною під час його навчання у Первомайському ліцеї №2 Первомайської міської ради Харківської області після переведення як внутрішньо переміщеної особи на підставі відповідної характеристики (а.с.20)., то в частині вказаного доказу суд сприймає його критично, оскільки очне навчання в Харківській області в державних та комунальних загальноосвітніх школах, ліцеях та гімназіях, а також у професійно-технічних та вищих навчальних закладах не ведеться з 24 лютого 2022 року, зокрема у вищевказаному навчальному закладі. Дати вказаної характеристики немає та в ній зазначено про навчання дитини у вказаному навчальному закладі з вересня 2021 року, коли їй було 11 років, і дитина навчалася у 5 класі, хоча в характеристиці мова йде виключно про 7 клас. Тобто дані у характеристиці суперечать фактичним даними про проживання дитини. Крім цього, позивач зазначив адресою місце проживання як ВПО відповідачки свою адресу без жодного пояснення причин такої вказівки ( [ADDRESS] зазначено позивачем). Всі зазначені судом нестиковки та суперечності за відсутності допиту у судовому засіданні дитині, який виповнилося 14 років і яка спроможна самостійно висловити свою позицію, суд сприймає критично по відношенню до заявлених позивачем вимог та вважає, що з наданих доказів встановити факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків неможливо, а відповідно відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог в цій частині. Відповідно суд встановлює і відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, оскільки судом встановлено, що підстав для застосування норм статей 182 та 183 СК України немає, оскільки доказів утримання виключно позивачем дитини суду надано не було. Судові витрати у справі в частині судового збору за вимоги про позбавлення батьківськи прав слід залишити за позивачем, а в частині судового збору за вимоги про стягнення аліментів компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed