Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] ,\~в особі\~представника позивача\~ [PERSON] ,\~звернулась до\~Шевченківського районного\~суду м.\~Запоріжжя з\~вищевказаним позовом,\~сформованим в\~системі «Електронний\~суд»,\~в обґрунтування\~якого зазначив,\~що Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, відносно боржника [PERSON] , здійснювалось виконавче провадження №11268142 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] , для задоволення вимог іпотекодержателя ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». В межах зазначеного виконавчого провадження були призначені прилюдні торги, за результатами яких [PERSON] набула право власності на вказаний будинок, про що приватним нотаріусом Масловець Л.С., видане свідоцтво №4142 від 19.10.2009 р.. Того ж дня. Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області виконавче провадження №11268142 завершене та виконавчий документ повернуто стягувачу, при цьому арешт, який був накладений в межах виконавчого провадження знятий не був. Вказане нерухоме\~майно,\~фактично є\~власністю особи,\~яка не\~є відповідальною\~за зобов`язаннями\~боржника,\~при цьому\~Позивачка не\~є стороною\~виконавчого провадження,\~яка б\~могла ініціювати\~процеси пов`язані\~з зобов`язанням\~зняти арешт\~органом примусового\~виконання рішень. Таким чином, Позивачка як власниця зазначеного нерухомого майна не може реалізувати своє право власності в повному обсязі, через існування арешту. На підставі чого, просить задовольнити позовні вимоги та усунути перешкоди у здійсненні права розпоряджання нерухомим майном: житловий будинок [ADDRESS] шляхом скасування обтяження (арешту). Ухвалою судді Шевченківського від 15.10.2024 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. До початку розгляду справи по суті від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі АТ «Райффайзен Банк». Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Частиною 1 статті 13ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, відносно боржника [PERSON] , здійснювалось виконавче провадження №11268142 з примусового виконання виконавчого напису від 27.01.2009 №682 виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] , для задоволення вимог іпотекодержателя ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». 07.02.2009 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Борисенков В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. Постановою головного державного виконавця Борисенков В.С. від 16.10.2009 року, повернуто виконавчий документ стягувану з підстав того, що 09.10.2009 року ПП «СП «Юстиція» була проведена реалізація майна зазначеного у виконавчому документі, предмет іпотеки був реалізований за 157850,00 грн, стягувачу була перерахована сума у розмірі 150664,53 грн., якої не достатньо для погашення повної суми боргу.; Відповідно до Свідоцтва про право власності за реєстровим № 4142 від 19.10.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С, посвідчено, на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого Начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Усенко С.М., 15.10.2009 року, посвідчую, що гр. [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , належить право власності на майно, яке складається з жилого будинку [ADDRESS] . З - гараж. № 4, 5, 6 - паркани. З - водопровід, 1 - замощення, що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 753 кв. м., яке придбано гр. [PERSON] за сто п`ятдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок, що раніше належало гр. [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О., 01.12.2003 року за реєстровим № 976, що також підтверджується витягом про реєстрацію власності на нерухоме майно №24243499 від 26.10.2009. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №395134228 від 16.09.2024 року, наявні обтяження на майно: житловий будинок [ADDRESS] , що були внесені до реєстру, держ. реєстратор: Шаповалов Олександр Євгенович, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл., документи подані для реєстрації: Постанова про відкриття виконавчого провадження , серія та номер: ВП № 11268142, виданий 07.02.2009, видавник: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Державний виконавець Борисенков В.Є.; Вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9724446 від 03.01.2014 11:20:34, Шаповалов Олександр Євгенович, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл.; Особа, майно якої обтяжуються: [PERSON] . Реєстраційний номер обтяження: 8442069, 09.02.2009 11:08:18. З Листа за підписом начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пенязева О. вих.№ 122660/5 від 27.09.2024, встановлено, шо у відділі перебувало виконавче провадження № 11268142, яке 16.10.2009 завершено та повернуто виконавчий документ стягувану на підставі пункту 8 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 який діяв на час виконання даного виконавчого провадження) та передано до архіву. Надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню не виявляється можливим, оскільки відповідно до ч. 2, розділу XI Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З (три) роки, після чого вони підтягають знищенню. Стаття 319 ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із аналізу змісту ч.1 ст.650 ЦК України, ч.1 ст.655 ЦК України та ч.1 ст.656 ЦК України, слід дійти висновку, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 403/13077/12 (провадження № 61-42788св18). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 204 ЦК України, закріплено основоположний принцип цивільних правовідносин, а саме: принцип презумпції правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, таким, що породжує, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Отже, у разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватись, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року справа № 203 /2612/ 13, від 07 листопада 2018 року справа № 520/6819 /14. Згідно ст.ст.317, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, [PERSON] в силу ст.317, 321, 328, 591, ст.62 ЗУ «Про виконавче провадження», правомірно набула право власності на майно, придбавши його на електронних торгах (аукціоні) з реалізації предмета іпотеки. Крім того, суд вважає за важливе відзначити, що п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 встановлено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК України. При цьому, слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов`язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК України), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві. Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 (ст.ст. 389-393) цього Кодексу. У справі «Ятрідіс проти Греції» Європейський суд зазначив, що концепція власності у ст.1 Протоколу №1 має автономний зміст, який не обмежується правом власності на фізичні речі. Деякі інші права та користі, що утворюють майно, також можуть бути правом власності. Таким чином, із вище викладеного вбачається, що у особи, що придбала майно та провела за нього розрахунок до моменту державної реєстрації виникає право володіння (один із складових елементів права власності) та право на захист цього майна у відповідності до ст.391 ЦК України, тобто вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні новопридбаним майном шляхом зняття з нього арешту (як одним із способів захисту права власності) для можливості подальшої державної реєстрації права власності на придбане майно. Згідно роз`яснення постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 року у справі № 643/3614/17 вказала, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договорів позики, як основного зобов`язання, та іпотеки, якою було забезпечено виконання основного зобов`язання. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Виходячи з вище викладених обставин та норм права, на час звернення із заявою до суду за наявності обтяжень накладених на майно, порушується право власності [PERSON] внаслідок чого вона позбавлена змоги розпоряджатися своїм майном, оскільки наявність обтяжень на раніше зазначене нерухоме майно, придбане позивачем на електронних торгах, обмежує права власності позивача. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved