Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» - Мишевська Наталія Миколаївна, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 24 жовтня 2023 року, звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього заборгованість за договором № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року у розмірі 90 805 гривень 67 копійок, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 27324 гривень 90 копійок, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 63480 гривень 77 копійок, а також стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 22 червня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 468512-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 22 червня 2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 468512-КС-001 про надання кредиту. 22 червня 2023 року [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4324 на номер телефону, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, як вказав представник позивача, 22 червня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 23 000 гривень 00 копійок на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами укладеного договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.14893479 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початку календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Позивач свої зобов`язання за договором про надання кредиту виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 23000 гривень 00 копійок шляхом перерахування на банківську картку відповідача, яка вказана [PERSON] при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Також, 08 липня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає [PERSON] додатково кредит в сумі 6 000 гривень 00 копійок. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 900 гривень 00 копійок. Крім того, як вказала представник позивача, 17 серпня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни до пункту 2.7 Договору та викласти його у наступній редакції «Термін дії договору до 28 березня 2024 року». Також сторони домовились внести зміни до пункту 2.3 Договору та викласти «Строк кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк кредиту 41 тижнів». Як вказала представник позивача, до теперішнього часу боржник свої зобов`язання за договором № 468512-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти на загальну суму 27 065 гривень 00 копійок. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, [PERSON] вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору, і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов зазначеного договору з урахуванням додаткових угод, у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 25 липня 2024 року становить 90805 гривень 67 копійок та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 27324 гривні 90 копійок, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 63480 гривень 77 копійок. Враховуючи наведене, посилаючись на приписи статтей 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1049 та 1054 Цивільного кодексу України, представник позивача просила стягнути суму наявної заборгованості з відповідача, а також понесені витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 серпня 2024 року позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду, а також роз`яснено наслідки невиконання ухвали суду. Позивачем в установлений законом та зазначений в ухвалі суду від 19 серпня 2024 року строк, недоліки, що були підставою для залишення позовної заяви без руху, усунуті. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою?Нововодолазького?районного суду Харківської області від 26 грудня 2024 року визначено про заочний розгляд справи за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися завчасно, відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи представник позивача - Сімчук Яна Віталіївна, яка дії на підставі довіреності № 14 від 07 жовтня 2024 року, направила на адресу суду заяву, що була зареєстрована за вхідним № 8070/24-вх. від 14 листопада 2024 року, відповідно до якої просила розгляд справи провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначивши, що проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання, що були призначені на 26 листопада 2024 року, 11 грудня 2024 року та 26 грудня 2024 року, не з`являвся, хоча про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України за адресою місця реєстрації, вказаної у повідомленні Сосонівського старостинського округу № 5 Нововодолазької селищної ради Харківської області № 18-58/92. Судові повістка про виклик у судове засідання відповідача повернулись на адресу суду з відміткою УДППЗ «УКРПОШТА» про неможливість вручення - «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Крім того, у судове засідання, призначене на 26 грудня 2024 року, [PERSON] викликався шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/1727818/). Про причини своєї неявки [PERSON] суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності, а також відзив на позовну заяву, у відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, не надав, станом розгляду справи не цікавився. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення, у тому числі з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та у постанові від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23 (провадження № 61-73св24). Окрім цього, частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Також відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. В даному випадку суд також бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 та від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц, в яких зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, а сторона позивача звернулась на адресу суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, де зазначили, що проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечують, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 22 червня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено електронний договір № 468512-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора UA-6872, направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] , що вказаний позичальником в заяві. Відповідно до пункту 2.1 Договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 23000 гривень 00 копійок на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА». У пунктах 2.2 - 2.10 укладеного договору визначено тип кредиту - кредит; строк, на який надається кредит - 24 тижня; стандартна процента ставка за кредитом: в день 2,00000000 фіксована, знижена процентна ставка за кредитом: в день 1.14893479, фіксована; комісія за надання кредиту - 3450 гривень 00 копійок, яка залишається незмінною протягом усього строку (терміну) договору; загальний розмір наданого кредиту - 23000 гривень 00 копійок; термін дії договору - до 07 грудня 2023 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 59760 гривень 00 копійок; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9132,83 процентів; дата видачі кредиту - 22 червня 2023 року. Згідно пункту 2.12 Договору мета (цілі) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом. У пункті 3 Договору визначено порядок та умови надання кредиту та погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, а саме повернення кредиту рівними платіжами кожні 14 днів у сумі 4980 гривень 00 копійок, з 06 липня 2023 року по 07 грудня 2023 року, усього 12 платежів на загальну суму 59760 гривень 00 копійок. До вказаного договору додані паспорт споживчого кредиту (інформація обов`язкова для ознайомлення позивальником), підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6872, 22 червня 2023 року о 18 годині 02 хвилини 22 секунди, номер телефону [NUMBER] , пропозиція укласти Договір (оферта) № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року, у яких зафіксовано погоджені сторонами умови надання кредиту та які підписані сторонами електронними підписами, зокрема [PERSON] одноразовим ідентифікатором UA-4324, 22 червня 2023 року о 18 годині 04 хвилини 40 секунд. Також на підтвердження укладення договору № 468512-КС-001 від 22 червня 2023 року позивачем надано Анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи?http://my.bizpozyka.com) та Візуальну форму послідовності дій Клієнта щодо укладення вказаного договору, з якої вбачається, що 22 червня 2023 року о 17:33:22 клієнт [PERSON] використовуючи власний номер мобільного телефону [NUMBER] ідентифікувався в ІТС та зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, о 18:01:39 надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту, о 18:02:23 ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором UA-6872 паспорт споживчого кредиту та інформаційне повідомлення про отримання згоди від третіх осіб на передачу та обробку їх персональних даних, о 18:03:37 ознайомився з офертою Товариства та прийняв її умови, о 18:04:50 здійснив акцептування умов оферти шляхом підписання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-4324, надісланим на його номер телефону. На підтвердження переказу грошових коштів [PERSON] , позивачем надано копію платіжного документу № 599284097 про перерахування 23 червня 2023 року о 18 годині 10 хвилин на номер платіжної картки [NUMBER] грошових коштів у сумі 23000 гривень 00 копійок з призначенням платежу: «Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. До кредитного дог № 468512-КС-001 від 22.06.2023 без ПДВ». Крім того, як встановлено з матеріалів справи, 08 липня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року (далі - Додаткова Угода № 1) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-2605 (направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] ). Згідно з пунктом 1 Додаткової угоди № 1 позичальник - [PERSON] підписанням цієї додаткової угоди підтвердив наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за договором, яка станом на 08 липня 2023 року становить 23000 гривень 00 копійок - сума неповернутого кредиту, 528 гривень 52 копійки - сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом, 2433 гривні 90 копійок - сума нарахованої та несплаченої комісії. Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились, що кредит збільшується на 6000 гривень 00 копійок та кредитодавець, на умовах викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 6000 гривень 00 копійок у строки та на умовах викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого (відповідно до Договору та Додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 29000 гривень 00 копійок (пункти 2.1, 2.2 Додаткової угоди № 1). У пункті 4 Додаткової угоди № 1 сторони домовились, що після укладання цієї Додаткової угоди та збільшення суми кредиту: загальна сума отриманого кредиту становить 29000 гривень 00 копійок (пункти 1 та 2 Додаткової угоди); орієнтовна реальна процентна ставка 9260,39 %, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 69383 гривні 32 копійки. Комісія за надання додаткової суми кредиту - 900 гривень 00 копійок (пункт 5 Додаткової угоди № 1). Відповідно до пункт 6 Додаткової угоди № 1, враховуючи умови пунктів 1 - 4 Додаткової угоди сторони домовились внести відповідні зміни до Договору, з урахуванням загального розміру наданого кредиту, орієнтовної загальної вартості наданого кредиту та орієнтованої реальної річної процентної ставки, а також викладено Додаток № 1 до Договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) в новій редакції відповідно до якої визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, а саме повернення кредиту рівними платіжами у сумі 6310 гривень 00 копійок, а останній платіж у сумі 6283 гривні 32 копійки з 20 липня 2023 року по 07 грудня 2023 року, усього 11 платежів на загальну суму 69383 гривні 32 копійки. До вказаної Додаткової угоди № 1 до договору додані паспорт споживчого кредиту (інформація обов`язкова для ознайомлення позивальником), підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатора UA-4111 номер телефону [NUMBER] 08 липня 2023 року о 23 годині 07 хвилин 20 секунд, пропозиція укласти Додаткову угоду № 1 (оферта) до Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди № 1 до Договору 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року, у яких зафіксовано погоджені сторонами умови надання кредиту та які підписані сторонами електронними підписами. На підтвердження переказу грошових коштів [PERSON] за Додатковою угодою № 1 від 08 липня 2023 року, позивачем надано копію довідки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 14 серпня 2024 року № 455/08, про перерахунок коштів [PERSON] згідно Додаткової угоди від 08 липня 2023 року до кредитного договору № 468512-КС-001 від 22 червня 2023 року на номер платіжної картки [NUMBER] у сумі 6000 гривень 00 копійок (номер транзакції 38884-70056-64974 дата та час проведення 08 липня 2023 року о 23 годині 10 хвилин 07 секунд). Також з матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року (далі - Додаткова угода № 2) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-1851 (направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] ). Відповідно до пункту 1 Додатковий угоди № 2 позичальник - [PERSON] підписанням цієї додаткової угоди підтвердив наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за договором, яка станом на 17 серпня 2023 року становить 27324 гривні 90 копійок та включає: суму кредиту 27324 гривні 90 гривень; проценти за користування кредитом 00 гривень 00 копійок. Відповідно до умов Додаткової угоди № 2 сторони домовились, що орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, шо вказана в пункті 1 Додаткової угоди становить 79420 гривень 72 копійки; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2290,66 процентів. Враховуючи пункти 1 - 3 Додаткової угоди сторони домовились також внести наступні зміни до Договору: викласти пункт 2.3 договору в новій редакції, а саме «2.3 Строк, на який надається кредит: 41 тижнів»; «2.4 Процентна ставка за кредитом: з 17.08.2023 року по 12.10.2023 року (включно) діє пільгова ставка 0,8617011 % в день, якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі , якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 12.10.2023 року (включно) процентна ставка становитиме 1.14893479 % в день; з 13.10.2023 року 1.14893479 % фіксована»; «2.7 Термін дії договору до 28 березня 2024 року»; «2.11 Дата повернення кредиту 28 березня 2024 року». Також у Додатковій угоді передбачений новий Графік платежів з 31 серпня 2023 року по 28 березня 2024 року, усього 16 платежів. До вказаної Додаткової угоди до договору додані паспорт споживчого кредиту (інформація обов`язкова для ознайомлення позивальником), пропозиція укласти Додаткову угоду № 2 (оферта) до Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди № 2 до Договору 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року, у яких зафіксовано погоджені сторонами умови надання кредиту та які підписані сторонами електронними підписами. Як убачається з Візуальної форми послідовності дій Клієнта щодо укладення Додаткової угоди № 2 до Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року, 17 серпня 2023 року о 20:11:20 клієнт [PERSON] використовуючи власний номер мобільного телефону [NUMBER] ідентифікувався в ІТС та зайшов у особистий кабінет, о 20:12:09 надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту, о 20:12:59 ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором UA-2757 паспорт споживчого кредиту, о 20:14:19 ознайомився з офертою Товариства та прийняв її умови, о 20:14:47 здійснив акцептування умов оферти шляхом підписання Додаткової угоди одноразовим ідентифікатором UA-1851, надісланим на його номер телефону. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням [PERSON] виконання зобов`язань за Договором № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року та Додаткових угод до нього від 08 липня 2023 року та 17 серпня 2023 року, станом на 25 липня 2024 року у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 90805 гривень 67 копійок, яка складається: з заборгованості за кредитом у сумі 27324 гривні 90 копійок та заборгованості за відсотками у сумі 63480 гривень 77 копійок. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. У частині 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1 та 2 статті 14 Цивільного кодексу України). За правилом, наведеним у частині 1 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1?статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей?626 та 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Абзац 2 часини 2 статті 639 наведеного кодифікованого закону України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Із прийняттям Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України № 851-ІV від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення наведеної норми права, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями частин 1 т 3 статті 6 Закону України № 851-ІV від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватись електронний підпис. Накладання електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (частина 1 статті 7 Закону України № 851-ІV від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до частин 3 та 4 статті 11 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших?інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію»). У відповідності до частини 12 наведеної норми права, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі 127/33824/19 тощо. Також Верховний Суд у своїх постановах від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 зазначив, що укладення сторонами договору в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на підставі?Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» відповідає положенням законодавства України та не має наслідком нікчемність або недійсність такого договору, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і позивач не довів, що договір суперечить вимогам закону. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Як вже зазначалось вище, електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, статтям 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». За обставинами даної справи відповідач, [PERSON] шляхом власноручного введення одноразових ідентифікаторів, отриманих від відповідача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір № 468512-КС-001 від 22 червня 2023 року (здійснив акцепт пропозиції відповідача), а також Додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 08 липня 2023 року та Додаткову угоду № 2 до вказаного договору від 17 серпня 2023 року, тобто відповідний договір та додаткові угоди вважаються укладеним у відповідності до статтей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаного вище кредитного договору та додаткових угод до нього. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Із розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», встановлено, що загальний борг відповідача за договором № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року та Додаткової угоди № 1 та Додаткової угоди № 2 до нього станом на 25 липня 2024 року становить 90 805 гривень 67 копійок та складається з: заборгованості за кредитом - 27324 гривні 90 копійок; простроченої заборгованість за нарахованими процентами - 63480 гривень 77 копійок. Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. Також відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунками заборгованості, наданих позивачем. При цьому, проценти за користування кредитом визначено відповідно до статтей 1048 та 10561?Цивільного кодексу України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставилось. Суд звертає увагу на те, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів та зауважує, що враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість [PERSON] погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши договір про надання кредиту та додаткові угоди до нього [PERSON] засвідчив, що погодився на отримання в кредит коштів саме на умовах, що визначені договором та додатковими угодами. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України?позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статті 614 Цивільного кодексу України регламентовано, що яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Отже, після підписання договору про надання кредиту у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги Договору № 468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року та Додаткової угоди № 1, а також Додаткової угоди № 2 до вказаного договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням?статтей 526 - 530 Цивільного кодексу України. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. З урахуванням вищевикладеного, при заочному розгляді справи суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №468512-КС-001 про надання кредиту від 22 червня 2023 року та Додаткової угоди № 1 й Додаткової угоди № 2 до вказаного договору у розмірі 90805 гривень 67 копійки підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Разом із тим, частина 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 2422 гривні 40 копійок, що підтверджено платіжною інструкцією № 5545 від 12 серпня 2024 року, виданою АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved