Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивачка, через представника адвоката Литвиненко Л.А., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що розпорядженням Бородянської селищної ради від 10 червня 2019 року № 239-К вона (позивачка) призначена на посаду начальника відділу освіти Бородянської селищної ради з 11 червня 2019 року. [INFO] на пленарному засіданні шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання, запис якого викладено на YoTube каналі Бородянської селищної ради https://youtu.be/lnkXKBeATDo?t=1116, депутат Бородянської селищної ради Захарченко І.В. поширила про неї ( [PERSON] ) неправдиву інформацію наступного змісту: «8\~000\~000 грн ви просто «профукали» https://youtu.be/lnkXKBeATDo?t=2081, «ви в другій школі за 120\~000 грн перестелили лінолеум https://youtu.be/lnkXKBeATDo?t=2181, «почніть з себе, менше крадіть, менше крадіть, не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум» https://youtu.be/lnkXKBeATDo?t=2328. Вважає поширену відповідачкою, у присутності більше як 30 осіб, інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та порушує її право на повагу до гідності, честі, ділової репутації. Поширення зазначеної інформації створило негативно соціальну оцінку відносно неї серед осіб, які почули її від відповідачки в сесійній залі та ознайомилися з відеозаписом пленарного засідання шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання, запис якого викладено на YoTube каналі Бородянської селищної ради https://youtu.be/lnkXKBeATDo?t=1116. Вважає, що [PERSON] публічно звинуватила її у розтраті 8\~000\~000 грн бюджетних коштів, придбанні в Бородянський академічний ліцей лінолеуму за завищеною ціною, а саме за 120\~000 грн, крадіжці бюджетних коштів та залученні юридичних осіб, які мають до неї відношення для проведення ремонтних та будівельних робіт у закладах освіти. Разом з тим, займаючи посаду начальника відділу освіти Бородянської селищної ради, вона ні до дисциплінарної, ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності не притягувалася, жодних зауважень від безпосереднього керівника [PERSON] вона не мала, розтрату коштів у розмірі 8\~000\~000 грн не здійснювала та лінолеум у Бородянський академічний ліцей на суму 120\~000 грн не купувала. Зазначила, що викладені недостовірні факти про неї відповідачкою, яка одночасно демонструвала зневагу до її особистості, кричала на неї у присутності голови Бородянської селищної ради, депутатів, працівників Бородянської селищної ради, на відеозапис камер, які транслювали засідання сесії в онлайн режимі та зазначене відео переглянуло 606 осіб, є прямим втручанням у її право на повагу до честі, гідності, які є недоторканими. Вказане втручання у право є незаконним, а тому підлягає захисту в порядку, встановленому для захисту порушених цивільних прав. З червня 2019 року вона займає посаду начальника відділу освіти Бородянської селищної ради, з 1990 року по 2010 рік працювала вчителем історії Бородянської ЗОШ № 2 (зараз Бородянський академічний ліцей), з 2010 року призначена на посаду заступника цієї ж школи з навчально-виховної роботи, з 2013 року по 2019 рік працювала на посаді вчителя історії, має багато подяк за кваліфіковану працю, бездоганну репутацію серед учнів, їх батьків, педагогічних колективів шкіл, ДНЗ, колег, знайомих, при цьому інформація поширена [PERSON] на пленарному засіданні сесії, дає підстави стверджувати, що вона вчинила протизаконні дії, належно не виконує свої посадові обов`язки та поганий керівник, навмисно завищує вартість матеріалів при проведенні ремонтних робіт у навчальних закладах, що негативно сприймається та засуджується у суспільстві. Згідно інформації наданої головним бухгалтером відділу освіти Бородянської селищної ради Голові постійної комісії з питань регламенту, депутатської етики, законності, правопорядку, забезпечення діяльності депутатів, розвитку і вдосконалення місцевого самоврядування, запобігання корупції [PERSON] , на придбання лінолеуму в 2021 році в Бородянський академічний ліцей було виділено з місцевого бюджету 16\~000 грн, договір на постачання укладено 05 серпня 2021 року на суму 15\~984 грн, також придбання подібного товару (лінолеуму) відділом освіти Бородянської селищної ради було у вересні 2019 року, вартість якого становила 11\~668 гривень. Вважала, що поширена відповідачкою інформація, викладена в стверджувальній формі, яка сприймається як факт, який дійсно відбувся, і її правдивість можливо перевірити, а тому вона не є оціночним судженням, враховуючи недостовірність указаної інформації, яка суттєво принижує її ділову репутацію, дискредитує її, що є прямим втручанням у право на недоторканість ділової репутації та підлягає судовому захисту. Зазначеними діями відповідачки їй (позивачці) була завдана моральна шкода, яка полягає у приниженні честі, гідності та ділової репутації, зокрема, як керівника Бородянського відділу освіти, мешканки селища Бородянка та вчителя. Враховуючи наведені обставини, просила визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує її ( [PERSON] ) честь, гідність, ділову репутацію, інформацію поширену [PERSON] 02 листопада 2021 року на пленарному засіданні шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання, яка міститься у висловах [PERSON] : «8\~000\~000 грн ви «профукали», «ви в другій школі за 120\~000 грн перестелили лінолеум», «почніть з себе, менше крадіть, не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум», зобов`язати [PERSON] спростувати зазначену недостовірну інформацію про неї ( [PERSON] ) шляхом оприлюднення на найближчому пленарному засіданні Бородянської селищної ради резолютивної частини судового рішення не пізніше 10 днів з дня набрання законної сили рішенням суду в даній справі, а також, з урахуванням характеру, глибини душевних страждань, часу їх дії, кола осіб, якому поширено недостовірну інформацію, ступеню зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, просила стягнути із [PERSON] на відшкодування завданої моральної шкоди 20\~000 гривень. Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 18 жовтня 2022 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Чекмана М.П. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким він просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що 02 листопада 2021 року позивачкою представлено звіт щодо організації освітнього процесу, зокрема використання коштів освітньої субвенції. Відповідачка, реалізуючи право депутата місцевої ради, ставила запитання доповідачу, надавала свої коментарі щодо незадовільної діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради. Як наслідок, справедлива критика не була сприйнята позивачкою та стала приводом для подання позову. Відповідно до вказаного звіту відділом освіти Бородянської селищної ради, начальником якого є позивачка, не здійснено розпорядження приблизно 8\~000\~000 грн з освітньої субвенції, виділеної з державного бюджету місцевій раді. Водночас на той момент існували сфери в освітній галузі, які вимагали нагального фінансування. Як наслідок, сума у розмірі 8\~000\~000 грн становить очікуване на той час зменшення освітньої субвенції на 2022 бюджетний рік. Вказане також підтверджується довідкою фінансового управління Бородянської селищної ради № 01-05-121 від 29 вересня 2022 року, у якій зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України № 401 від 01 квітня 2022 року «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» обсяг освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам було зменшено, повідомленням Казначейської служби № 22 від 11 квітня 2022 року доведено суму змін за територіями, а саме по Бородянській селищній територіальній громаді складає 7\~895\~900,00 гривень. Усвідомлюючи негативні наслідки для фінансування громади на наступний бюджетний рік, депутатами Бородянської селищної ради, зокрема, відповідачкою здійснено критику діяльності відділу освіти, начальником якого є позивачка. Висловлювання відповідачки «8\~000\~000 грн ви просто «профукали», «ви в другій школі за 120\~000 грн перестелили лінолеум», «почніть з себе, менше крадіть, менше крадіть, не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум» направлені на адресу управління освіти Бородянської селищної ради, а не до позивачки як фізичної особи. Позивачка як начальник відділу освіти Бородянської селищної ради є публічним службовцем. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 757/22307/17-ц зазначено, що в разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя. У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо публічної особи є значно ширшими, оскільки вона безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави, та її безпосередні дії становлять суспільний інтерес. Вважав, що доцільно аналізувати вказані висловлювання у контексті усієї розмови відповідно до обставин справи. Під час пленарного засідання шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання на значні недоліки в роботі управління освіти Бородянської селищної ради неодноразово звернено увагу депутатами місцевої ради. Вважав, що відповідачкою реалізовано конституційне право на свободу слова. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно- стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Зазначив, що висловлювання «профукали», «менше крадіть» жодним чином не спрямовані на порушення таких особистих немайнових прав позивачки як честь, гідність та ділова репутація. Вказані вислови скеровані на звернення уваги в суспільстві до необхідності боротьби з корупцією. На думку відповідачки, ця проблема наявна також в управлінні освіти Бородянської селищної ради, що і демонструє її виступ, у якому висловлені на загал її оціночні судження. У справах про спростування недостовірної інформації предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків. Оціночні судження як вираження суб`єктивної думки і поглядів не можна перевірити на відповідність дійсності, їх не можна спростувати чи підтвердити, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 08 липня 1986 року у справі «Lingens v. Austria»). Щодо вимог про стягнення із відповідачки завданої моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн зазначив, що станом на даний час позивачка здійснює управління освіти Бородянської селищної ради, громадська оцінка суспільної вагомості щодо позивачки як керівника не змінилася, тому відсутні підстави стверджувати про зниження престижу та ділової репутації особи. Позивачкою зауважено про глибину її оцінних страждань, а також про час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, однак у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про завдання позивачці моральної шкоди (медичні довідки, висновки експертів, показання свідків суду не надані). Враховуючи викладене, вважав міркування позивачки необґрунтованими. Відповідачкою реалізоване право на свободу слова, висловлювання [PERSON] є суб`єктивними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Враховуючи наведене, вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. 09 листопада 2022 року до суду від представника позивачки адвоката Литвиненко Л.А. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вважала заперечення відповідачки такими, що не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу з наступних підстав. Зазначила, що викладені у відзиві обґрунтування відповідачки щодо її висловлення на адресу позивачки, як начальника відділу освіти, «8\~000\~000 грн ви просто «профукали», через нібито негативні наслідки для фінансування громади з посиланням на довідку Фінансового управління Бородянської селищної ради № 01-05-121 від 29 вересня 2022 року, є неправдивими та спрямовані на спотворення дійсної інформації не тільки перед громадою Бородянки, а й перед судом. Зокрема, відповідно до додатка до постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» видатки загального фонду Державного бюджету України на 2022 рік, передбачені для Міністерства освіти і науки за програмою 2211190 «Освітня субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам», скорочена на 10 відсотків загальним обсягом 10804383,8 тис. гривень (лист Міністерства освіти і науки України від 25 квітня 2022 року № 1/4444-22). Отже, державою зменшено фінансування освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам по всій Україні на 10%. Таким чином, у зв`язку із запровадженням військового стану в Україні фінансовий ресурс у 2022 році для виплат заробітної плати педагогічним працівникам є надто обмеженим, що спонукає місцеві органи виконавчої влади, керівників закладів освіти ухвалювати рішення про зменшення розмірів надбавок і доплат. Проте слід зауважити, що згідно із помісячним розписом видатків державного бюджету зазначені обсяги освітньої субвенції буде зменшено ще й у червні грудні поточного року, що призведе до недофінансування видатків на оплату праці педагогічних працівників закладів освіти, які здійснюються за рахунок освітньої субвенції, у середньому на 17 відсотків щомісяця. Згідно інформаційної довідки МОНУ щодо розрахунку обсягу освітньої субвенції на 2022 рік по Бородянській ОТГ її розмір станом на 01 січня 2022 року складав 78\~958\~600,00 грн та у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» відбулося зменшення на 7\~895\~900,00 гривень. Отже, зменшення освітньої субвенції на 2022 рік відбулося по всій Україні приблизно на 10% через заощадження коштів для оборони країни і ніяк не пов`язано з діями позивачки, як начальника відділу освіти. Разом з тим, залишок освітньої субвенції з державного бюджету місцевому бюджету станом на 01 січня 2022 року складає 12\~004\~600,89 грн і дана обставина підтверджується довідкою фінансового управління Бородянської селищної ради Київської області від 29 вересня 2022 року № 01-05-121. Тобто, з попередніх років відбулося заощадження освітньої субвенції, яка була призначена для виплати заробітної плати працівникам шкіл, за рахунок незайнятих посад і ці кошти на даний час використовуються для облаштування укриття в освітніх закладах Бородянської ОТГ. Посилання відповідачки у відзиві на ту обставину, що в 2021 році існували сфери в освітній галузі, які вимагали негайного фінансування, але позивачка, як начальник відділу освіти не здійснила розпорядження на суму приблизно 8\~000\~000 грн суперечать нормам закону, а саме згідно зі статтею 103-2 Бюджетного кодексу України цільове призначення освітньої субвенції це її спрямування на оплату праці з нарахуваннями педагогічних працівників закладів загальної середньої освіти та тих, які забезпечують здобуття загальної середньої освіти у закладах фахової передвищої та професійно-технічної освіти. Міністерство освіти і науки України у листі від 4 жовтня 2022 року № 1/11649-22 щодо використання освітньої субвенції роз`яснили, що засновники можуть спрямовувати залишки коштів за освітньою субвенцією на оновлення матеріально-технічної бази закладів та установ освіти лише у разі забезпечення в повному обсязі обов`язкових виплат на оплату праці з нарахуваннями педагогічним працівникам на поточний бюджетний рік. Такі орієнтири для місцевої влади відповідають нормам статті 103-2 Бюджетного кодексу України, що залишки коштів за освітньою субвенцією на кінець бюджетного періоду зберігаються на рахунках відповідних місцевих бюджетів і використовуються у наступному бюджетному періоді в першу чергу з урахуванням цільового призначення субвенції, а вже потім на оновлення матеріально-технічної бази закладів загальної середньої освіти. Відповідачка, висловившись на адресу [PERSON] , як начальника відділу освіти, «8\~000\~000 грн ви просто профукали» поширила недостовірну інформацію для широкого кола осіб, щодо негативних наслідків для місцевого бюджету, які настали через невчасне використання освітньої субвенції. Крім того, у відзиві відповідачка не надала жодних пояснень з приводу її висловлювань «ви в другій школі за 120\~000 грн перестелили лінолеум», «почніть з себе, менше крадіть, менше крадіть, не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум» на адресу [PERSON] , як начальника відділу освіти Бородянської селищної ради, та лише стверджувала, що даний вислів був адресований управлінню освіти Бородянської селищної ради, а не конкретно їй як керівнику. Висловлювання «почніть з себе» спростовує обґрунтування відповідачки, що поширена інформація «менше крадіть, менше крадіть, не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум» направлена на адресу відділу освіти, а не позивачки як фізичної особи. Вислів «менше крадіть, менше крадіть» завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивачки, оскільки призводить до формування недовіри до її необмеженого кола осіб і створює уявлення про те, що вона причетна до протиправних дій на території України. Вислів «не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум» не є оціночним судженням, оскільки може бути перевіреним на його достовірність, а саме можна перевірити угоди з підприємствами, які виконували роботи по укладенню лінолеуму в будь-якому освітньому закладі ОТГ, але такі угоди в період 2019-2021 року на зазначену суму відділом освіти не укладались, протилежних доказів відповідачка не надала. Зауважила, що станом на 2020 рік згідно Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», посада начальника відділу освіти Бородянської селищної ради не входить до переліку національних публічних діячів. Поширена інформація була сприйнята громадянами ОТГ як достовірна, а не як оціночне судження. Вважала, що позивачкою обґрунтовано, а також доведено належними та допустимими доказами, що 8\~000\~000 грн залишку освітньої субвенції залишені на рахунку місцевого бюджету, а на придбання та укладання лінолеуму в 2021 році витрачено 15\~984 грн, до кримінальної та адміністративної відповідальності за крадіжку та корупційні правопорушення вона ( [PERSON] ) не притягувалася. Відповідачка зі свого боку жодних доказів, які підтверджують достовірність поширеної нею інформації відносно [PERSON] до відзиву не надала та запевнила, що це є її оціночними судження для привернення уваги в суспільстві до необхідності боротьби з корупцією, яка присутня у відділі освіти Бородянської селищної ради. Зазначила, що поширена відповідачкою інформація, враховуючи її загальний контекст, не може вважатися оціночними судженнями, ще й тому, що є у переважній більшості констатацією фактів із використанням різкої лексики, що є надмірним, з огляду на ситуацію та обставини, за яких відбувалось поширення таких висловлювань. Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 27 лютого 2023 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідачки адвоката Чекмана М.П., у яких він зазначив, що позовна заява [PERSON] подана як начальником відділу освіти Бородянської селищної ради. Розпорядженням виконуючого обов`язки Бородянського селищного голови № 387-к від 16 грудня 2022 року [PERSON] звільнена з посади начальника відділу освіти Бородянської селищної ради з 31 грудня 2022 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Під час пленарного засідання шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання депутатами місцевої ради звернено увагу на значні недоліки в роботі Управління освіти Бородянської селищної ради. Про це свідчать висловлювання відповідачки «профукали», «менше крадіть», які адресовані не позивачці, як фізичній особі, а Управлінню освіти Бородянської селищної ради. Оскільки на даний час позивачка вже не є начальником відділу освіти, не є публічним службовцем, вважав, що позовна вимога про визнання такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] 02 листопада 2021 року на пленарному засіданні шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання, яка міститься у висловах [PERSON] : «8\~000\~000 грн ви просто «профукали», «ви в другій школі за 120\~000 грн перестелили лінолеум», «почніть з себе, менше крадіть, не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум», задоволенню не підлягає. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Литвиненко Л.А. позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] і її представник адвокат Чекман М.П. проти позову заперечували та просили відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що висунуті позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 11 червня 2019 року по 31 грудня 2022 року обіймала посаду начальника відділу освіти Бородянської селищної ради ( т. 1, а.с. 14, 15-19, 127, 128-129). З 01 лютого 2023 року обіймає посаду заступника директора з навчальної роботи у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Бородянський професійний аграрний ліцей» (т. 1, а.с. 145). Як вбачається з відтвореного у судовому засіданні запису, який викладено на YoTube каналі Бородянської селищної ради https://youtu.be/lnkXKBeATDo?t=2081, 02 листопада 2021 року на пленарному засіданні шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання, депутатами Бородянської селищної ради висловлено питання щодо незадовільної, на їхню думку, організації освітнього процесу. Позивачка [PERSON] , яка на той час займала посаду начальника відділу освіти Бородянської селищної ради, виступила зі звітом щодо організації освітнього процесу, під час якого повідомила про проблемні питання, які існують у закладах освіти та необхідність виділення коштів з місцевого бюджету для належної організації освітнього процесу; висловила свою позицію щодо використання коштів освітньої субвенції. У свою чергу, відповідачка [PERSON] , яка є депутатом Бородянської селищної ради, в емоційній формі ставила запитання позивачці та надавала свої коментарі щодо незадовільної діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради, під час яких зазначила: «8\~000\~000 грн ви просто «профукали…», «ви в другій школі за 120\~000 грн перестелили лінолеум…», «почніть з себе, менше крадіть, менше крадіть, не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум…». 08 листопада 2021 року позивачка звернулася до голови постійної комісії Бородянської селищної ради з питань регламенту та депутатської етики із заявою, у якій просила розглянути на засіданні вказаної комісії поведінку депутата Захарченко І.В. під час проведення 02 листопада 2021 року пленарного засідання шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання (т. 1, а.с. 20). Вказана заява позивачки розглядалася постійною комісією Бородянської селищної ради з питань регламенту та депутатської етики 09 листопада 2021 року та 10 грудня 2021 року, під час якої позивачка вказала, що звинувачення на її адресу від відповідачки лунали публічно, є спростування цих звинувачень у письмовому вигляді, а тому вимагала публічного вибачення за образи; відповідачка вказала, що ніякої нецензурної лексики на адресу позивачки не вживала. За результатами розгляду заяви позивачки постійною комісією Бородянської селищної ради з питань регламенту та депутатської етики було вирішено рекомендувати позивачці та відповідачці залагодити конфліктну ситуацію через примирення шляхом проведення перемовин; в разі недосягнення консенсусу вирішити дане питання у судовому порядку (т. 1, а.с. 21-23, 24-27). Згідно листа головного бухгалтера відділу освіти Бородянської селищної ради від 07 грудня 2021 року № 01-21/1316, у вересні 2019 року та у серпні 2021 року було здійснено придбання лінолеуму у Бородянський академічний ліцей на суму 11\~668 грн та 15984 грн відповідно. Інших коштів на придбання подібних товарів для Бородянського академічного ліцею з місцевого бюджету за період функціонування відділу освіти Бородянської селищної ради не виділялося (т. 1, а.с. 28). Згідно з довідкою фінансового управління Бородянської селищної ради від 29 вересня 2022 року № 01-05-121 залишок освітньої субвенції з державного бюджету місцевому бюджету станом на 01 січня 2022 року складає 12\~004\~600,89 грн (т. 1, а.с. 67). З постанови Кабінету Міністрів України № 401 від 01 квітня 2022 року «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» та з листа Міністерства освіти і науки України № 1/4444-22 від 25 квітня 2022 року вбачається, що обсяг освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам було зменшено на 10 відсотків на усій території України у зв`язку із запровадженням військового стану в Україні (т. 1, а.с. 92-95, 96-98). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» позивачка станом на 02 листопада 2022 року до кримінальної відповідальності не притягувалася (т. 1, а.с. 108). У судовому засіданні відповідачка вказала, що, реалізуючи право депутата місцевої ради, висловлювала свою думку щодо незадовільної діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради. Проте такі висловлювання були адресовані не на адресу позивачки, а на адресу відділу освіти Бородянської селищної ради, оскільки до неї як до депутата надходили звернення від батьків учнів закладів освіти щодо незадовільної організації освітнього процесу. Вказала, що її висловлювання «8\~000\~000 грн ви просто «профукали…» стосувалися коштів освітньої субвенції, які на кінець 2021 року не були витрачені на потреби освітнього процесу при наявності багатьох проблемних питань про які на засіданні сесії вказувала сама ж позивачка, а тому вважала, що, якщо такі кошти не були використані у поточному році, то такі кошти повертаються у державний бюджет та на наступний рік розмір освітньої субвенції буде зменшено. Щодо вислову «ви в другій школі за 120\~000 грн перестелили лінолеум…» вказала, що такі відомості були нею озвучені як такі, що висвітлювалися активною групою представників освітнього закладу, тому це були її оціночні судження. Зауважила, що усі її вислови стосувалися лише роботи відділу освіти Бородянської селищної ради та є її оціночними судженнями. Особистих претензій до позивачки не було, претензії висловлювалися лише на адресу відділу освіти Бородянської селищної ради, оскільки працівники відділу допускали серйозні помилки. Під час розгляду справи були допитані в якості свідків голова та депутати Бородянської селищної ради: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] вказав, що відповідачкою [PERSON] на засіданні сесії висловлено звинувачення, які, як він сприймав, були висловлені на адресу позивачки [PERSON] . Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вказали, що у депутатського корпусу було багато питань до відділу освіти Бородянської селищної ради. Відповідачкою [PERSON] на засіданні сесії висловлено претензії на адресу відділу освіти Бородянської селищної ради. Вони сприймали висловлювання [PERSON] як такі, що були висловлені на адресу відділу освіти Бородянської селищної ради щодо його роботи, а не особисто на адресу позивачки [PERSON] . Згідно з частинами другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У той же час статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного життя. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. \~За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Беручі до уваги зазначені вище конституційні положення, суд при вирішенні справи про захист честі, гідності та ділової репутації повинен надати оцінку балансу права особи на свободу вираження поглядів та права особи на повагу до його гідності і честі, на недоторканність ділової репутації та на приватність. Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Одним з основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~30\~Закону України\~«Про інформацію»\~ніхто не\~може бути\~притягнутий до\~відповідальності за\~висловлення оціночних\~суджень.\~Оціночними судженнями,\~за винятком\~наклепу,\~є висловлювання,\~які не\~містять фактичних\~даних,\~критика,\~оцінка дій,\~а також\~висловлювання,\~що не\~можуть бути\~витлумачені як\~такі,\~що містять\~фактичні дані,\~зокрема з\~огляду на\~характер використання\~мовно-стилістичних\~засобів (вживання\~гіпербол,\~алегорій,\~сатири).\~Оціночні судження\~не підлягають\~спростуванню та\~їх правдивість\~не доводиться. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак у контексті є оціночними судженнями, з огляду на вжиті слова, вирази та мовно-стилістичні засоби. Судження це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує право на свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним. У справах про захист гідності, честі та ділової репутації суд повинен розмежовувати відомості, які принижують честь та гідність особи, від думок, поглядів, критичних висловлювань, ідей, оцінок, висловлених у порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова (постанова Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 758/14324/15-ц). Для захисту честі, гідності та ділової репутації суду необхідно чітко визначити предмет доказування у справі і яка інформація була поширена, тобто, чи є об`єктивні підстави для відповідальності за статтею 277 ЦК України. Для цього слід визначитися з діями, явищами, фактами, на які направлений матеріал, а також безпосередній чи опосередкований зв`язок мають ці дії, явища, факти з особою позивача. Тобто, чи поширена інформація від імені автора стосується безпосередньо особи позивача, чи цим самим опосередковано висвітлюються події, що стосуються позивача, у суспільному житті через призму думок автора. Це можливо зробити лише проаналізувавши весь контекст поширеної інформації, а не «вирвані» з нього фрази чи поняття. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі №\~446/1953/16-ц. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (Карпюк та інші проти України, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року). У рішенні ЄСПЛ «Лінгенс проти Австрії» суд також розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання, поглядів, припущень не підлягає доведенню. Особа, яка висловлює не факти, а свої погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277\~ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року у справі «Українська прес-група проти України» (заява № 72713/01) зазначено, що навіть, якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний баланс для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшенням за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення DEHAES GIJSELSv. BELGIUM, стор. 236, параграф 47). Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Європейський суд з прав людини підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, враховує положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої\~12 лютого 2004 року, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя. У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від\~03 квітня 2019 року у справі № 127/24530/16-ц. Таким чином, межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкривають свої слова і вчинки для ретельної уваги всього суспільства, повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість до висловленої критики, сатири, провокацій. Судом встановлено, що 02 листопада 2021 року на пленарному засіданні шістнадцятої сесії Бородянської селищної ради VIII скликання, під час доповіді позивачки як начальника відділу освіти Бородянської селищної ради щодо діяльності вказаного відділу та проблемних питань щодо наявності недофінансування на потреби, пов`язані із освітнім процесом, що становило значний суспільний інтерес на місцевому рівні, депутат Бородянської селищної ради [PERSON] в емоційній формі почала ставити запитання позивачці та надавати свої коментарі щодо незадовільної діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради, під час яких зазначила: «8\~000\~000 грн ви просто «профукали…», «ви в другій школі за 120\~000 грн перестелили лінолеум…», «почніть з себе, менше крадіть, менше крадіть, не ставте свої фірми, які роблять по 120\~000 грн лінолеум…». Як вбачається з відеозапису вказаного засідання між позивачкою та відповідачкою виникла суперечка щодо діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради. Враховуючи контекст вказаних висловлювань, які мали місце під час обговорення діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради, суд дійшов висновку, що такі висловлювання хоч і були надто емоційними, проте відображали власну оцінку відповідачки щодо невикористання коштів освітньої субвенції та діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради, висловлену у формі оціночних суджень та критики. Крім того, висловлювання відповідачки стосувалися незадовільної, на її думку, роботи відділу освіти Бородянської селищної ради та не містили прямих звинувачень на адресу позивачки. Врахувавши, що позивачка на час виникнення спірних правовідносин була публічною особою посадовою особою органу місцевого самоврядування, та те, що висловлювання [PERSON] стосувалися діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради і є її оціночними судженнями, а не констатацією фактів, з огляду на контекст таких висловлювань, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки. Також слід зазначити, що, якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у такий самий спосіб з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Щодо вимог позивачки про стягнення із відповідачки завданої моральної шкоди слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суд вважає, що суб`єктивна думка відповідачки викладена у її висловлюваннях, хоч і має негативний характер, проте не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки висловлювання [PERSON] стосувалися діяльності відділу освіти Бородянської селищної ради та суб`єктивна думка відповідачки не висловлена в брутальній, принизливій чи непристойній формі, а тому у цій частині позову також слід відмовити.

Outcome: dismissed