Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було прийнято рішення тощо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», яке є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного Товариства «Альфа-Банк». 12.09.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин [PERSON] уклали договір кредиту N? 910/06-034-496 (надалі текстом - Кредитний договір). Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про змін типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10.08.2018 ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на АТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовам забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15000,00 дол. США. Відповідно до Договору про внесення змін N?1 до договору кредиту N? 910/06-034-496 від 12.09.2008, було змінено валюту Кредиту, та перевести суму Кредиту 5652 доларів США 49 центів разом із нарахованими процентами в сумі 42 доларів США 49 центів. Зміна валюти заборгованості за Договором кредиту здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 148066,88 грн., з якої сума першого кредиту (надалі за текстом - «Кредит в гривні 1») складає 45519,18 грн., та сума другого кредиту (надалі за текстом - «Кредит, в гривні 2») складає 102547,70 грн. Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.10.2022 має заборгованість, а саме: за Кредитом 1 - сума заборгованості за кредитом 67510,74 грн., - сума заборгованості за відсотками 39 257,98 грн. За Кредитом 2 станом на 17.10.2022 має заборгованість, а саме: - сума заборгованості за кредитом 28449,33 грн., - сума заборгованості за відсотками 16 349,77 грн. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за основним договором, 12.09.2008 між позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки № ДП 910/06-034-496. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивач заборгованість у розмірі 151567,82 грн., а саме: за Кредитом 1 - сума заборгованості за кредитом 67510,74 грн., - сума заборгованості за відсотками 39257,98 грн. За Кредитом 2 - сума заборгованості за кредитом 28449,33 грн., - сума заборгованості за відсотками 16 349,77 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 2481,00 грн. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Євтушенко Б.В. від 07.11.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті. 21.12.2022 до суду надійшло повідомлення представника позивача про зміну назви Акціонерне товариство «Альфа Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Ухвалою суду від 24.01.2023 витребувано докази по справі. 07.03.2023 на адресу суду надійшли витребувані документи, зокрема, кредитна справа за кредитним договором №910/06-034-496 від 12.09.2008. Ухвалою судді Сивухіна Г.С. від 29.10.2024 справу прийнято до свого провадження, позовну заяву АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] , [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 04.11.2024 на виконання ухвали суду представником позивача скеровано до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 04.11.2024 вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Сторони у справі належним чином повідомлені про порядок розгляду справи, відзив на позов не подано. Заперечень від представників сторін та відповідача Труш Н.О. проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі до суду не надходило. 21.11.2024 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Хорошун О.В. надійшли додаткові пояснення (а.с.80-83 т.2). 25.11.2024 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, які просила врахувати при винесенні судового рішення (а.с.104-107 т.2). 17.12.2024 адвокатом Хорошун О.В. заявлено клопотання про застосування строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову (а.с.116-120 т.2). 23.12.2024 від представника позивача надійшло заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, просила позов задовольнити повністю (а.с.127-132 т.2). Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Договір кредиту №910/06-034-496, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 15000,00 доларів США, зі сплатою 15,00 процентів річних та комісій, в розмірах та в порядку, визначених в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною (а.с.6-10 т.1). Відповідно до п.1.2 Договору кредиту - кредит надається на споживчі потреби, що також підтверджується Детальним розписом сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту від 12.09.2008 (а.с.12,13 т.1). 12.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки №ДП 910/06-034-496, за умовами якого [PERSON] зобов`язалася перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником ( [PERSON] ) зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій, у розміри, строки та порядок, передбачених Договором кредиту №910/06-034-496 від 12.09.2008 (п.1.1 Договору поруки) (а.с.31,32 т.1). 07.04.2015 між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до Договору кредиту №910/06-034-496 від 12.09.2008 (далі - Договір про внесення змін №1), відповідно до умов якого у зв`язку зі зміною валюти залишку заборгованості за Договором кредиту, сторони домовилися внести наступні зміни в Договір кредиту: змінити валюту Кредиту та перевести суму кредиту 5652,49 доларів США разом із нарахованими процентами в сумі 42,39 доларів США в гривню (п.1.2 Договору про внесення змін №1). Відповідно до п.1.2 Договору про внесення змін №1, зміна валюти заборгованості за Договором кредиту здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 148066,88 грн., з якої сума першого кредиту (далі - «Кредит в гривні 1») складає 45519,18 грн та сума другого кредиту (далі - «Кредит в гривні 2») складає 102547,70 грн. (а.с.34-39 т.1). Відповідно до п.2.1, 3.1 Додатку №1 до Договору про внесення змін №1, погашення Кредиту в гривні 1 та Кредиту в гривні 2 здійснюватиметься позичальником до 07 числа кожного місяця, починаючи з 07.05.2015 та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту в гривні до 11 квітня 2025 року. Сторони домовилися встановити процентну ставку за користування Кредитом в гривні 1 у розмірі 15% річних, а щодо користування Кредитом в гривні 2 в розмірі 1(один) процент річних (а.с.39,23 т.1). Відповідно до п.4 Договору про внесення змін №1, цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та є невід`ємною складовою частиною Договору кредиту. Згідно заяви на видачу готівки №*38632/авт від 12.09.2008 відповідач [PERSON] отримав 15000,00 доларів США, що еквівалентно 72784,00 грн., призначення платежу: видача кредиту на споживчі потреби згідно договору кредиту №910/06-496 від 12.09.2008 (а.с.48 т.1). Рішенням АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019 припинено Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником всього майна та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» з 15.10.2019 (а.с.56-61 т.1). Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (а.с.119, 177-179 т.1). Відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] перед АТ «СЕНС БАНК» станом на 17.10.2022 має заборгованість за кредитним договором №910/06-034-496 від 12.09.2008 за Кредитом 1 у розмірі 106768,72 грн, з яких: -67510,74 грн - сума заборгованості за кредитом; -39257,98 грн. - сума заборгованості за відсотками. за Кредитом 2 у розмірі 44799,10 грн, з яких: -28449,33 грн - сума заборгованості за кредитом; -16349,77 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.49-55 т.1). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів відповідачем [PERSON] , у зв`язку з чим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника заборгованості за Договором позики. Разом з тим, щодо загального розміру заборгованості за Договором кредиту №910/06-034-496 від 12.09.2008, суд зазначає наступне. Так, судом встановлено на не заперечувалося сторонами що 07.04.2015 між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до Договору кредиту №910/06-034-496 від 12.09.2008, п.1.2 якого передбачено, що зміна валюти заборгованості за Договором кредиту здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів: - Кредит в гривні 1, сума якого складає 45519,18 грн; - Кредит в гривні 2, сума - 102547,70 грн. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору про внесення змін №1, погашення Кредиту в гривні 1 та Кредиту в гривні 2 здійснюватиметься позичальником до 07 числа кожного місяця, починаючи з 07.05.2015 та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 11.04.2025. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються приписи законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції). Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон про захист прав споживачів)). Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону про захист прав споживачів у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІ «Про споживче кредитування» (далі - Закон про споживче кредитування), який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон про захист прав споживачів застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону про споживче кредитування (стаття 11 Закону про захист прав споживачів у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону про захист прав споживачів. З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (постанова Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16). Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону про захист прав споживачів зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Наведені приписи дають підстави для висновку, що частина десята статті 11 Закону про захист прав споживачів у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту замінює визначений Законом про захист прав споживачів порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19). Матеріалами справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що 12.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Договір кредиту №910/06-034-496 7, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 15000,00 доларів США для споживчих цілей. В подальшому 07.04.2015 між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до Договору кредиту №910/06-034-496 від 12.09.2008, відповідно до умов якого сторони домовилися змінити валюту Кредиту, шляхом видачі двох разових кредитів: сума першого кредиту - «Кредит в гривні 1» складає 45519,18 грн та сума другого кредиту - «Кредит в гривні 2» складає 102547,70 грн. (а.с.34-39 т.1). Погашення Кредиту в гривні 1 та Кредиту в гривні 2 здійснюватиметься позичальником, починаючи з 07.05.2015 та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту в гривні до 11.04.2025. Відповідно до п.3.2.3 Договору кредиту, у разі порушення позичальником п.п. 3.2.3.1 - 3.2.3.7 кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісій та можливих штрафних санкцій, а позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора, достроково повернути у повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.7.3, 3.2.3 та 5.4 цього Договору (п.п.3.3.14 Договору кредиту). Аналогічні права та обов`язки сторін зазначено і у Договорі про внесення змін №1, а саме передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісій та можливих неустойок (п. 5.2.3), водночас відповідно до п.5.3.13 позичальник протягом 60 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора, достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані відсотки, комісії, а також можливі неустойки, у випадках передбачених п.п. 5.2.3 цього Договору (а.с.23-25 т.1). Пунктом 7.2 Договору кредиту та п.9.3 Договору про внесення змін №1 передбачено, що усі повідомлення за цими договорами будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом за зазначеними адресами сторін, або вручені особисто під розписку про отримання. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися: у випадку направлення рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом - дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача, а у випадку вручення позичальнику особисто під розписку про отримання - дата їх особистого вручення. Як вбачається із матеріалів справи, та не заперечується учасниками справи, звертаючись до суду з даним позовом, який було направлено засобами поштового зв`язку 21.10.2022, про що свідчить штамп пошти на конверті (а.с.75 т.1), позивачем на адресу відповідачів не було надіслано повідомлення-вимогу про усунення порушень кредитного договору та дострокове повернення всієї суми кредиту, у переліку додатків до позовної заяви посилання на вимогу відсутнє. Крім того, відповідно до повідомлення представника позивача на ухвалу суду про витребування письмової вимоги та кредитної справи, зазначено про неможливість надати оригінал та належно завірені копії вимог (претензій) Банку, які направлялися відповідачам в порядку досудового врегулювання спору у зв`язку з їх відсутністю (а.с.183 т.1). Беручи до уваги, що спірний кредитний договір є споживчим, банк мав виконати обов`язок щодо обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту на придбання житла, встановлений частиною десятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що банк не дотримався передбаченого зазначеним договором та законом обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а тому у АТ «СЕНС БАНК» відсутнє (не набув) право вимоги дострокового погашення всієї суми споживчого кредиту з позичальника та поручителя. Таким чином, вимоги про стягнення споживчого кредиту не підлягають до задоволення. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 14.12.2022 № 347/832/16; від 19.10.2022 № 761/13847/15-ц; від 05.10.2022 № 607/122/15-ц; від 12.05.2022 № 202/5399/16-ц; від 03.05.2022 № 206/3466/18; від 14.04.2022 № 278/1646/15-ц; від 02.02.2022 № 755/11307/17; від 17.01.2022 № 1519/2-4141/11. Щодо наявності у справі вимоги про дострокове погашення кредиту. Під час розгляду справи представником відповідача [PERSON] - адвокатом Хорошун О.В. надано суду копії вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про усунення порушень №118-910/06-034-496, №117-910/06-034-496 від 26.06.2018 адресовані відповідачам [PERSON] та [PERSON] , згідно яких останніх повідомлено, що умови кредитного договору №910/06-034-496 від 12.09.2008 боржниками не виконуються. Станом на 14.06.2018 загальна сума заборгованості становить 78917,47 грн, а саме: - 74341,81 грн - за кредитом; - 3898,87 грн - за відсотками; - 358,65 грн - пені за несвоєчасне повернення кредиту; - 203,90 грн - по пені несвоєчасне повернення відсотків; - 83,53 грн - розмір інфляційних витрат за кредитом; - 30,71 грн - розмір інфляційних витрат за відсотками (а.с.92-95 т.2). Крім того, судом встановлено, що після пред`явлення відповідачам даної вимоги позивачем було скеровано до суду позов від 27.06.2018 до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, який надійшов до суду 06.07.2018, що підтверджується копією позовної заяви (а.с.87-91 т.2). Згідно тексту позовної заяви, підставою для звернення до суду з даним позовом стало невиконання відповідачами [PERSON] та [PERSON] умов кредитного договору №910/06-034-496 від 12.09.2008, а тому позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення Кредиту за договором. До позовної заяви, позивачем додано, зокрема, копії вимог про досудове врегулювання спору з доказами відправки відповідача (оригінал знаходиться у позивача), розрахунок суми заборгованості, довідку про погашення заборгованості (а.с.91 т.2). Ухвалою суду від 26.09.2018 справа №697/1321/18 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду (а.с.102 т.2). Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є стягнення достроково заборгованості за кредитним договором №910/06-034-496 від 12.09.2008, суму боргу за яким змінено у валюті на гривню та розділено на два разові кредити: сума першого кредиту - «Кредит в гривні 1» складає 45519,18 грн та сума другого кредиту - «Кредит в гривні 2» складає 102547,70 грн. Тоді як, звертаючись до суду з попереднім позовом (справа № 697/1321/18) до відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивачем було заявлено про стягнення заборгованості лише за одним кредитом, а саме на суму 102547,70 грн., що відповідає Кредиту в гривні 2. Дане твердження підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що сума отриманих позичальником коштів складає 102547,70 грн. Станом на 14.06.2018 розмір заборгованості за кредитом (тілом кредиту) складає - 74341,81 грн; розмір заборгованості за відсотками - 3898,87 грн. (а.с.96-98 т.2). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС № 759/1779/18 від 14.05.2024. Таким чином, позивачем, пред`являючи вимогу про дострокове повернення Кредиту в гривні 2, змінено строк виконання зобов`язання. Водночас, письмових доказів про отримання позичальником та поручителем вимог №118-910/06-034-496, №117-910/06-034-496 від 26.06.2018, матеріали справи не містять. Позивачем доказів отримання вимоги теж не надано, що у відповідності до вимог ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, унеможливлює обрахунок початку відліку строку виконання зобов`язання про дострокове повернення Кредиту. Таким чином, за відсутності доказів отримання споживачем (відповідачами) вимоги про усунення порушень (сплати) дана вимога не створює наслідків як щодо необхідності сплати боргу, так і щодо початку відліку строку виконання зобов`язання. Про дострокове повернення кредиту. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 30.06.2022 № 947/25785/19; від 14.12.2022 № 347/832/16; від 19.10.2022 № 761/13847/15-ц; від 05.10.2022 № 607/122/15-ц; від 12.05.2022 № 202/5399/16-ц; від 03.05.2022 № 206/3466/18; від 14.04.2022 № 278/1646/15-ц; від 02.02.2022 № 755/11307/17; від 17.01.2022 № 1519/2-4141/11. Щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування до даного позову строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц). Оскільки суд прийшов до висновку про передчасне звернення до суду позивача з даним позовом, так як ним не дотримано вимоги ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року (направлення і відповідно отримання вимоги споживачем), питання застосування строків позовної давності судом не розглядається. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи наведене позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed