Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позову вказує, що вона з 28.07.2003 р. по теперішній час працює на підприємстві Відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за професією машиніст конвеєра дробильної фабрики гірничого департаменту. Протягом всього періоду її трудової діяльності на підприємстві Відповідача на своєму робочому місці вона піддавалася впливу таких шкідливих виробничих факторів, як: 1.???Хімічні фактори: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 5,8 рази та складала 11,6 мг/м3 при нормативному значенні 2,0 мг/м3 відповідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 14.07.2020\~№1596. 2.???Важкість праці: ? величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками становило 69 480 кг/с при нормативному значенні до 42 000 кг/с; ???нахили тулуба (вимушені, більше 30°). кількість за зміну: 340 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. ???Шум: еквівалентний рівень шуму складає 90 дБА при ГДР 80 дБА, ?Тривалість її роботи на підприємстві відповідача за професією машиніст конвеєра дробильної фабрики гірничого департаменту в умовах вказаних шкідливих факторів становить 20 років та 4 місяця. Вказує, що в серпні 2022 року, за результатами періодичного медичного огляду її було визнано непридатною для роботи за професією машиніста конвеєру. В серпні\~2023\~року за результатами чергового періодичного медичного огляду вона знов була визнана непридатною для роботи за професією машиніст конвеєра, що підтверджується медичною довідкою № 719 від 24.08.2023\~р. За вказаними медичними висновками, їй потрібно було переведення на іншу роботу, санаторно-курортне лікування, спеціалізовані лікарсько-профілактичні та про патологічні заходи, диспансерне спостереження та підтримуюча терапія тощо. Замість забезпечення проведення щодо неї оздоровчих заходів, переведення її на легшу роботу, як це передбачено ст. 17 Закону України «Про охорону праці» та ст. 170 КЗпП України, відповідач з 22.09.2022\~р. перевів її на простій, в якому вона перебуває до теперішнього часу. Будь-якої роботи з 22.09.2022\~р. вона не виконує, а лише перебуває на підприємстві відповідно до встановленого графіку роботи, хоча в цей період могла б проходити оздоровчі заходи, як би відповідач організував їй їх проведення. В період з 14.11.2023\~р. по 28.11.2023\~р. вона перебувала на обстеженні та лікуванні в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», під час якого у мене були виявлені такі захворювання, як: ???Сидеросилікоз другої стадії (q/t, 2/3, em, pqp), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група В. ЛН другого ступеня; ???Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірними статико- динамічними порушеннями хребта, м?язово-тонічним та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); - Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість справа другого ступеня (з легким зниженням слуху), зліва третього ступеня (з помірним зниженням слуху), які, згідно медичного висновку від 28.11.2023\~р. №\~1327, визнані професійними. Вказаний медичний висновок зроблений не тільки за результатами її медичного обстеження, але й з урахуванням даних професійного маршруту її роботи на підприємстві відповідача протягом 20 років 03 місяців машиністом конвеєру основної виробничої дільниці № 2 дробильної фабрики та на підставі даних санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №ПС/3.1/14577-23 від 27.06.2023, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, де вказано, що я під час роботи машиністом конвеєра, підпадала під вплив таких шкідливих виробничих факторів, як: 1.???пилу фіброгенної дії у концентрації 5.8-11.6 мг/м3 при ГДК=2.0 мг/м3, 83.33 % часу зміни, 3 клас 3 ступеня, «шкідливі» 2.???рівнів шуму 90 дбА при ГДР=80 дбА, 3 клас 2 ступеня, «шкідливі» 3.???мікроклімату: температура +10 при нормі +15+21, вологість 73 % при нормі 75 %, 3 клас 3 ступеня, «шкідливі» 4.???важкості праці, 3 клас 2 ступеня, «шкідливі»: статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 69480 при нормі до 42000; нахили 340 при нормі 51-100. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28.12.2023\~р. форми П-4 причиною виникнення у неї професійних захворювань стало те, що працюючи машиністом конвеєру дробильної фабрики (на правах цеху) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 28.07.2003, під час виконання нею трудових обов`язків на неї діяли шкідливі виробничі фактори такі як пил, важкість праці та шум, які й стали причинами виникнення у неї професійних захворювань. За результатами огляду медико-соціальною експертною комісією (довідка МСЕК серії 12 ААГ N?\~558495\~від 25.04.2024\~р.) їй була встановлена 3 (третя) група інвалідності безстроково, а за результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності встановлено втрату 65 % професійної працездатності, у тому числі: 40% - по радікулопатії, 15% - по сидеросилікозу та 10% по хронічній двобічній сенсоневральній (нейросенсорній) приглухуватості. Показано: санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення. Протипоказано: важка фізична праці, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, робота в умовах виробничого пилу, шуму. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда №304 від 25.04.2024\~р., їй встановлені обмеження до пересування та до трудової діяльності. Зазначає, що через погіршення стану свого здоров?я внаслідок професійних захворювань виконувати звичайну для неї побутову роботу та допомагати матері стало значно складніше. Через задишку, кашель, болі у хребті та кінцівках, вона вимушена обмежувати фізичні навантаження у побуті, робити часті перерви в роботі по дому та на присадибній ділянці, що суттєво збільшує час їх виконання. Таким чином, їй доводиться докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя у побуті та з догляду матір?ю похилого віку. До того ж, для підтримки стану свого здоров?я вона змушена виконували медичні рекомендації, проходити всілякі реабілітаційні процедури, систематично спостерігатися у лікаря, проходити медикаментозне лікування, витрачати час та кошти на придбання ліків та проходження курсів лікування та реабілітації, оскільки відповідач самоусунувся від забезпечення проведення оздоровчих заходів стосовно неї згідно медичних висновків та рекомендацій. Поряд з цим, глибина її душевних страждань викликана, окрім вказаного, також безвідповідальною та недобросовісною поведінкою Відповідачів по відношенню до неї, оскільки вона тривалий час належним чином виконувала свої трудові обов?язки, забезпечуючи ціною власного здоров?я безперервну роботу на ввіреній мені дільниці та прибуток підприємства, яке в свою чергу не виконувало свій обов?язок по створенню безпечних умов праці, знехтувало та завдало шкоди її здоров?ю. Будучі обізнаним про наявні у мене професійні захворювання, Відповідач навіть не запропонував їй жодної допомоги у відновленні її здоров`я. Наслідки для її здоров`я, їх незворотність, значна втрата працездатності та інвалідність, відсутність динаміки покращення її стану, негативні зміни у житті, неможливість відновлення стану, який вона мала до професійного захворювання, з урахуванням часу її роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, протиправної бездіяльності відповідача, постійний характер її страждань, як фізичних - перенесення постійних фізичних болей, так й душевних - обмеження можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних справах, необхідність витрачати час та кошти для підтримання стану свого здоров?я тощо внесли істотні вимушені зміни у її життя та її життєві стосунки, що потребує докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вважає, що саме Відповідач повинний відшкодувати йому моральну шкоду, яка завдана втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. Просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал\~Кривий Ріг» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання 520000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою суду від 15.05.2024 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Зазначає, що ПАТ «АМКР» вважає вимоги Позивача щодо сплати йому моральної шкоди у зв?язку з ушкодженням здоров?я при виконанні трудових обов?язків, такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України, а отже і такими, що не підлягають задоволенню, а сума моральної шкоди, яка заявлена Позивачем, не відповідає засадам розумності та справедливості. Просить в задоволені позовної заяви [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, у розмірі 520 000,00 грн., відмовити у повному обсязі. Відповідь на відзив позивачем до суду не подавалась. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я [PERSON] , вказано, що остання працює на підприємстві відповідача з 28.07.2003 року по теперішній час за професією\~ машиніст\~конвеєра дробильної\~фабрики гірничого\~департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 11-14). Медичним висновком ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 28.11.2023 р. № 1327 було встановлено, що наявні у [PERSON] захворювання носять професійний характер (а.с. 31,32). По факту професійного захворювання позивача було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28.12.2023 року, де в п. 17 вказано, що причиною виникнення захворювання у [PERSON] постало те, що працюючи машиністом конвеєру дробильної фабрики (на правах цеху) гірничого департаменту ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» з 28.07.2003\~ [PERSON] керувала конвеєрами, живильниками, перевантажувальними тічками, приводними станціями, перемикання руху конвеєрів. регулювання ступені їх завантаження. Регулювання хід стрічки на натяжних пристроях. Змащування роликів та привід, очищення стрічки, роликові опори, тічки від налипання руди. Ліквідування заторів в бункерах, змивання зливних каналів, очищення устаткування. Брала участь в дрібних ремонтах конвеєра. Здійснювала контроль за станом і справністю елементів гальм, відсутністю тічки масла в редукторах, наріву гальмівних шківів і колодок, електродвигунів. редукторів, підшипників. барабанів. Під час виконання своїх трудових обов?язків на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як пил, важкість праці та шум. В п. 18 Акту зазначена причина виникнення професійного захворювання: «Хімічні фактори: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала гринично допустиму в 5,8 рази та складала 11,6 мг/м при нормативному значенні 2,0 мг/м? відповідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 14.07.2020 № 1596. Важкість праці: -величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками становило 69 480 кг/с при нормативному значенні до 42 000 кг/с: ??-нахили тулуба (вимушені, більше 30?), кількість за зміну: 340 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Шум: ??-еквівалентний рівень шуму складає 90 дБА при ГДР 80 дБА.». Відповідно до п. 20 Акту розслідування професійного захворювання від 28.12.2023 року, враховуючи стаж роботи [PERSON] в шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. (а.с.33-35). За результатами первинного огляду в МСЕК 25.04.2024 р. позивачу з 25.04.2024 року було визначено втрату 65% професійної працездатності, у тому\~числі:\~40%\~-\~по радікулопатії,\~15%\~-\~по сидеросилікозу\~та 10% по хронічній\~двобічній сенсоневральній\~(нейросенсорній)\~приглухуватості та\~встановлено III\~групу інвалідності\~безстроково,\~що підтверджено\~довідкоюМСЕК серії\~12\~ААГ №\~144351\~від\~25.04.2024\~р. Показано: санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення. Протипоказано: важка фізична праці, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, робота в умовах виробничого пилу, шуму.(а.с. 37,38). Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 304 від 25.04.2024 р., складеною МСЕК, позивачу встановлені обмеження до пересування та до трудової діяльності. (а.с. 38,39). Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивачка неодноразово проходила лікування у зв`язку з професійними захворюваннями. (а.с. 20,21,24,28-30). Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити безпечні умови праці. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отриманого внаслідок умов праці під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23,1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Оскільки, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і не потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. На спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять стан залежності позивача від отриманого професійного захворювання, та на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, перетворюючись на справжню муку. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 260 000 (двісті шістдесят тисяч)\~грн., що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial