Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

29.07.2024 через систему «Електронний суд», представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 787658 від 29.12.2021 року у розмірі 50618,61 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 07.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №787658, на підставі платіжного документа ТОВ «Слон кредит» перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок відповідача в сумі 20 000 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 03 серпня 2023 року згідно із умовами договору факторингу № 0308-23, ТОВ «Слон кредит» відступлено право вимоги за кредитним Договором №787658 від 29.12.2021 року на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги, в тому числі і до відповідача. Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 50618,61 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту становить 19932,63 грн.; сума заборгованості за відсотками становить 30685,98 грн.; сума заборгованості за комісійними винагородами становить 0 грн.; сума заборгованості за пенею становить 0 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 787658 від 29.12.2021 року в розмірі 50618 грн. 61 коп., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Ухвалою судді від 05.08.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву із доданими до нього доказами по справі та заперечення на відповідь на відзив позивача. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі та наголошує, що не укладала даний кредитний договір та не отримувала грошові кошти по такому кредиту. Позивач надав письмову відповідь на відзив в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.12.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , укладено договір №787658 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 23 000 грн. Згідно п.п. 2.1., 2.2. Договору кошти в сумі 20 000 грн. перераховуються за реквізитами платіжної карти [NUMBER] споживача, в розмірі 3000 грн. на рахунок позичальника. Також, сторонами в договорі визначено термін кредитування, відсотки за користування кредитом, та відповідальність за порушення умов договору. Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Також, 29.12.2021 відповідачем підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якої загальна вартість кредиту може становити 75 765,41 грн. 29.12.2021 року відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту - Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Паспорт підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Зокрема в паспорті зазначено сума кредиту 23 000 грн., строк кредитування 1096 днів. Реальна річна відсоткова ставка 207,28% та орієнтовна загальна вартість кредиту - 75765,41 грн. Отже, підписавши паспорт споживчого кредиту, відповідач погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічний висновок викладено й у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц, від 23.12.2019 року по справі № 572/1169/17, від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17. Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. 29.12.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало відповідачеві кредитні кошти в розмірі 20000 грн., що підтверджується Довідкою від 30.08.2023 про перерахування грошових коштів на картку клієнта [NUMBER] в системі iPay.ua. З наданої Банком, на вимогу суду відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, виписки по картковому рахунку [NUMBER] чітко прослідковується надходження 31.12.2021 року грошових коштів в розмірі 20 000 грн. та користування кредитними коштами. Що узгоджується із п.8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин та передбачав, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Також з відповіді АТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що одноразовий ідентифікатор для підписання [PERSON] електронного договору надсилався на її фінансовий телефонний номер. Вказані докази спростовують заперечення відповідача щодо не укладення договору та неотримання кредитних коштів від позивача. 03 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №0308-23, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №787658 про споживчий кредит від 29.12.2021 року перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Згідно п. 4.1. Договору перехід права вимоги: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору, за умови виконання фактором вимоги перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділом 3 Договору. З досудової вимоги від 15.11.2023 №2346714905-АВ, яка була направлена на адресу відповідачки, вбачається, що останній було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №787658 від 29.12.2021 року та запропоновано в термін до 30.12.2023 року сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Діджи Фінанс» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «Діджи Фінанс» буде змушене звернутися до суду. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначений цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Отже, встановлення судом факту невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем щодо погашення кредиту, є підставою для повного задоволення позову. Доводи викладені у запереченнях відповідача проти задоволення позову, спростовуються зазначеними вище доказами дослідженими судом. Представник позивача при зверненні до суду з даним позовом також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). Представництво та захист позивача здійснювало адвокатське об`єднання «Анастасії Міньковської», на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 та додаткової угоди №002346714905 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 27.06.2024. Згідно детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 адвокатським об`єднанням надано правову допомогу на загальну суму 6000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням викладеного, враховуючи задоволення позовних вимог позивача, принципи розумності і співмірності, необхідність вжиття судом заходів передбачених ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню частково понесені і документально підтвердженні витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved