Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому, із врахуванням зібльшених позовних вимог, просить: - розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 22.05.2010 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано - Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №68; - неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, у зв`язку із чим між ними постійно виникають суперечки. Зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Спільних дітей після розірвання шлюбу просить залишити проживати з відповідачкою. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву (а.с. 46), в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка [PERSON] у підготовче судвое засідання також не з`явилась, 30.12.2024 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 52), в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить розгляд справи проводити без її участі. ІІ. Заяви сторін та процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 04.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії ухвали суду для усунення недоліків. 08 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла заява позивачва [PERSON] на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 09.10.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 22 жовтня 2024 від відповідачки [PERSON] надійшло заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та заява про надання строку на примирення. Ухвалами суду від 08.11.2024 постановлено про перехід із спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження та надано сторонам по справі шестимісячний строк на примирення, а провадження у справі зупинено. 18 грудня 2024 року позивач [PERSON] на адресу суду надіслав заяву про поновлення провадження у справі. Ухвалою суду від 20.12.2024 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачка [PERSON] 30.12.2024 через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачкою [PERSON] позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, визнання нею позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання нею позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] виданим 08.10.2024 (а.с. 19). У сторін за час перебування у шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9, 10). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачкою, які вони враховуючи наявність дітей не можуть вирішити в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивач не бажає зберегти сім`ю, відповідачка позов визнала, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Таким чином, шлюб між сторонами слід розірвати. Стосовно вимоги позивача [PERSON] про залишення дочки [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу проживати разом з відповідачкою, то така задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Частиною 3 статті 160 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки [PERSON] , [INFO] , станом на час розгляду справи вже виповнилось 14 років, тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 160 СК України, в цій частині позову слід відмовити. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачкою [PERSON] . У задоволенні вимоги про залишення дочки [PERSON] проживати разом з відповідачкою - відмовити. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114, 160 СК України,

Outcome: partial