Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

16 вересня 2024 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» (далі - ТОВ «КФ.ЮА») до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 22850,77 грн та судового збору у розмірі 3028 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 04 листопада 2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №00020110523, за умовами якого відповідачу надано в кредит грошові кошти в розмірі 4099 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 1,99 % в день, а у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50 % в день. Кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами договору. Натомість, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позики у відповідача виникла заборгованість, яка станом на час подання позову становить 22850,77 грн, з яких: 4099 грн - тіло кредиту, 932,67 грн - інфляційне збільшення, 2447,10 грн - проценти, 15372 грн - проценти поза межами строку дії договору за період з 04 грудня 2020 року по 02 травня 2021 року). Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу копію позовної заяви з додатками. Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача у позовній заяві проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачу було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04 листопада 2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020110523, за умовами якого відповідачу надаються в кредит грошові кошти в розмірі 4099 грн. Пунктом 5 договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020110523 від 04 листопада 2020 року передбачені істотні умови надання кредиту. Зокрема, передбачено, що строк дії договору з 04 листопада 2020 року до 03 грудня 2020 року та становить 30 днів, процентна ставка за користування кредитними коштами 1,99 % в день, а у разі прострочення 2,50 % в день /а.с. 5, 50-51/. Згідно паспорту споживчого кредиту /а.с. 6, 52/, який також містить умови кредитування. До позовної заяви долучено заяву про надання згоди на обробку персональних даних ТОВ «КФ.ЮА» /а.с. 7, 54/, підписану [PERSON] , а також копію акту про видачу грошових коштів /а.с. 8, 53/ відповідачу на суму 4099 грн. Згідно копії картки обліку виконання договору №00020110523 від 04 листопада 2020 року /а.с. 9, 47/ та детального розрахунку /а.с. 48, 49/ у [PERSON] наявна заборгованість станом на 21 серпня 2024 року у розмірі 22850,77 грн, з яких: 4099 грн - тіло кредиту, 932,67 грн - інфляційне збільшення з 04 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року, 2447,10 грн - проценти, 15372 грн - проценти поза межами строку дії договору за період з 04 грудня 2020 року по 02 травня 2021 року. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги фінансової установи. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Фінансова установа ТОВ «КФ.ЮА» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконало, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доказів виконання відповідачем зобов`язань за Договором матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано. Виходячи з викладеного, з відповідача необхідно стягнути заборгованість по тілу кредиту - 4099 грн, 2447,10 грн - проценти та 932,67 грн - інфляційне збільшення з 04 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року. Стосовно стягнення заборгованості за відсотками поза межами строку дії договору за період з 04 грудня 2020 року по 02 травня 2021 року у розмірі 15372 грн, суд приходить до наступного. У договорі сторони погодили та встановили розмір процентів поза межами строку кредитування /а.с. 5, 50-51/ відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 2,50 % в день. З 04 грудня 2020 року позивач почав нарахування відсотків за ставкою 2,50 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування, як міру відповідальності за невчасне виконання своїх зобов`язань. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Також слід мати на увазі, що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом. Сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 09 квітня 2024 року по справі № 355/4646/22 Верховний Суд вказав, що колегія суддів не відступає від висновків про те, що статтею 625 ЦК України передбачено право сторін за домовленістю погодити у договорі інший розмір процентів річних, ніж встановлений цією нормою, чи від висновків, що проценти річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України не є неустойкою, а підтверджує попередні висновки Верховного Суду про те, що розмір указаних процентів (визначених договором у тому числі) може бути зменшено, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України. Як було встановлено судом, розмір кредиту складає 4099 грн. Вказані кошти мали були повернуті разом з відсотками за користування кредитом (ставка 1,99%) через 30 днів. Після закінчення дії договору, у зв`язку з невиконанням зобов`язань, кредитодавець почав нарахування боржнику відсотків за п. 5 договору за процентною ставкою 2,50% в день, яка за умовами договору визначена саме як міра відповідальності по ст. 625 ЦК України. Розмір нарахованих відсотків, станом на 02 травня 2021 року склав 15372 грн, що майже в чотири рази перевищило розмір кредиту. Такий випадок - стягнення заявленої суми процентів після закінчення дії договору, з огляду на непропорційність з розміром кредиту, матиме наслідком некомпенсацію майнових втрат кредитодавця, а його певне збагачення за рахунок позичальника, що несправедливо відносно боржника. Виходячи з викладеного та неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів річних, суж вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідає обставинам цієї справи обмеження стягнення процентів відповідно до п. 5 договору та їх присудження у розмірі 5000 грн. Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 12478,77 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 4099 грн, 2447,10 грн - проценти, 932,67 грн - інфляційне збільшення з 04 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року та 5000 грн - відсотків поза межами строку дії договору за період з 04 грудня 2020 року по 02 травня 2021 року. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню на суму 12478,77 грн, яка підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України, Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1653,59 грн (54,61%) /а.с. 14/.

Outcome: partial