Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану йому внаслідок кримінального правопорушення моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., посилаючись на те, що внаслідок вчинення відповідачем кримінальних правопорушень, йому було завдано моральну шкоду, яка підлягає стягненню на його користь з відповідача. 04.12.2024 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій останній зазначає, що заперечує проти позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, оскільки усі речі йому було повернуто, а моральну шкоду він не зазнавав. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі від 25.11.2024 час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.05.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 162, ч.1 ст.296, ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому остаточне покарання із застосуванням ч.1 ст.70, ст.72 КК України, у виді 5 років позбавлення волі. Цивільні позови, зокрема, [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задоволено. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 92 коп. Згідно вироку, [PERSON] зокрема, 13.05.2023 приблизно о 19:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: [ADDRESS] , біля одного із виходів зі станції метро «Студентська» побачив раніше не знайомого йому потерпілого [PERSON] , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, бажаючи продемонструвати явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, прагнучи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, [PERSON] , діючи безпричинно, маючи намір спровокувати конфлікт з раніше незнайомим йому потерпілим [PERSON] , з метою подальшого спричинення йому тілесних ушкоджень, підійшов до нього та у грубій формі із використанням нецензурної лайки запитав у нього, чому він тут знаходиться та щоб він пішов геть, однак йому відмовили. Використовуючи відмову на його прохання з боку потерпілого [PERSON] піти геть, як малозначний привід для з`ясування стосунків, [PERSON] , усвідомлюючи те, що він знаходиться у громадському місці, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, демонструючи своє явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, діючи з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, наблизився до потерпілого [PERSON] , який стояв навпроти нього та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, від чого потерпілий [PERSON] впав на коліна, на асфальтне покриття та намагався закривати обличчя обома руками а [PERSON] в цей час наніс ще приблизно 10 ударів кулаками обох рук почергово в область голови потерпілого [PERSON] . Після цього, [PERSON] припинив свої протиправні дії та залишив місце скоєння кримінального правопорушення. В результаті хуліганських дій [PERSON] було грубо порушено громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, а внаслідок нанесених ударів потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, верхніх кінцівках, які за ступенем тяжкості викликали незначні скороминущі наслідки які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю не більше 6-ти днів. Крім того, [PERSON] , 13.05.2023 року у період часу з 19:30 по 20:50, перебуваючи біля одного із виходів зі станції метро «Студентська», що розташований біля б. [ADDRESS] , після конфлікту з потерпілим [PERSON] , побачив неподалік місця конфлікту з останнім чоловічу сумку чорного кольору, яка лежала на землі та належала потерпілому [PERSON] , після чого у [PERSON] виник злочинний умисел направлений на незаконне збагачення за рахунок інших осіб, реалізовуючи який, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підняв зазначену сумку з землі, відкрив її та дістав з неї мобільний телефон ТМ «XIAOMI Redmi 8A 2/32 Gb», вартістю 2121, 33 грн., що належить потерпілому [PERSON] , та забрав останній, тим самим викрав його, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 2121, 33 грн. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.11.2024, вирок Московського районного суду м.Харкова від 22.05.2024 щодо [PERSON] змінено. Постановлено виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за епізодами крадіжок, зокрема, від 13.05.2023 стосовно майна потерпілого [PERSON] . Вважати [PERSON] засудженим:-за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки позбавлення волі;-за ч.1 ст.296 КК України на 2 роки обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.70, ст.72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити [PERSON] остаточне покарання - 5 років позбавлення волі. Вирок в частині вирішення цивільних позовів, зокрема потерпілого [PERSON] скасовано і призначено новий розгляд в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.11.2024, встановлено, що вартість таємно викраденого [PERSON] майна потерпілого [PERSON] була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то колегія суддів вважає, що посилання у вироку суду на скоєння обвинуваченим 13.05.2023 таємного викрадення майна, належного [PERSON] , вчиненого в умовах воєнного стану, підлягає виключенню як таке, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України. Аналізуючи норми права, на які посилався позивач у справі, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга\~статті 23 ЦК України). Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний із викраденням майна, належного позивачу, порушенням звичного життєвого укладу позивача. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вищевказаним вироком встановлено, що в результаті хуліганських дій [PERSON] було грубо порушено громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, а внаслідок нанесених ударів потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, верхніх кінцівках, які за ступенем тяжкості викликали незначні скороминущі наслідки які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю не більше 6-ти днів. Крім того, [PERSON] було вчинено крадіжку майна потерпілого [PERSON] . Суд вважає, що внаслідок протиправних дій [PERSON] позивачеві завдано моральної шкоди, яка виразилася у\~душевних стражданнях, їх негативному наслідку, в тому числі і пов`язаними із хуліганськими діями [PERSON] та із викраденням майна, належного позивачу, що свідчить про наявність підстав, передбачених статтями\~23,\~1167 ЦК України. З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 2000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». В зв`язку з вищевикладеним з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved