Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є колишньою дружиною [PERSON] , від шлюбу з яким мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] до початку повномасштабного вторгнення російської федерації проживав у м. Маріуполі Донецької області та з 24 лютого 2022 року з ним було втрачено зв`язок і жодної інформації про місце його перебування вона не має. 29 липня 2022 року Тернопільським РУ поліції ГУНП в Тернопільській області за її заявою було відкрито кримінальне провадження, а відповідно до листа заступника начальника СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області досудове розслідування триває і проводяться слідчі розшукові дії, але [PERSON] так і не знайшли. Після початку повномасштабного вторгнення вона разом з сином вимушено перемістились з м. Маріуполя до м. Тернопіль, де проживають на цей час. Зазначає, що заява нею подається в інтересах неповнолітнього сина з метою забезпечення права сина на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. На підставі викладеного просила визнати [PERSON] безвісно відсутнім з 01 березня 2022 року. 18 вересня 2023 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з призначенням судового засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року витребувано відомості щодо [PERSON] у: Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України; Державної міграційної служби України; Державної податкової служби України; Пенсійного фонду України; Міністерства соціальної політики України; Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України; Головного управління Національної поліції в Донецькій області; у СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області; у відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від представника ГУ ПФУ в Тернопільській області до суду надійшли письмові заперечення в яких просили залишити без розгляду заяву [PERSON] , оскільки є спір про право. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року вищевказану заяву залишено без розгляду. 10 квітня 2024 року на адресу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена цивільна справа на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, якою задоволена апеляційна скарга представника заявника [PERSON] та скасована ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року продовжено провадження у цивільній справі з призначенням судового засідання. 17 жовтня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено заяву представника заявника про виклик в судове засідання для допиту в якості свідка [PERSON] . Представник заявника [PERSON] сформував у системі «Електронний суд» заяву в якій підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив провести розгляд справи без його участі та без участі заявника. Представник заінтересованої особи Маріупольської міської ради Донецької області Бастрига С.М. надав заяву про розгляд справи без його участі з прийняттям рішення на розсуд суду згідно вимог діючого законодавства. Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій вона заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, доводи представника заявника і пояснення свідка, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1019 (т. 1 а. с. 16). Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2016 року у справі №265/7608/15-ц було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, актовий запис №646, яке набрало законної сили 23 травня 2016 року (т. 1 а. с. 17-18). У матеріалах справи також наявний витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №12022211040001078 внесеного до ЄРДР 29 липня 2022 року за ч. 1 ст. 115 КК України, про те, що з 07 березня 2022 року їй невідоме місце перебування її колишнього чоловіка [PERSON] , зареєстрованого та проживаючого в [ADDRESS] та зв`язку з ним немає (т. 1 а. с. 19). Зі змісту листа Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області №101/04/с-6-2023 від 28 квітня 2023 року судом встановлено, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022211040001078 було направлено ряд запитів до відповідних органів України з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] , та призначена судово молекулярно-генетична експертиза слідчим СВ Тернопільського СВ РУП ГУНП в Тернопільській області, яка 11 серпня 2022 року надійшла до Івано-Франківського НДЕКЦ для виконання, висновок експерта надійшов до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, станом на 27 квітня 2023 року збігів не виявлено, а досудове розслідування триває (т. 1 а. с. 20). Згідно з відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.1-13705/6-23 від 17 жовтня 2023 року, за наявною у ДМС інформацією у період з 24 лютого 2022 року по теперішній час [PERSON] у встановленому законом порядку до територіальних органів ДМС та їх територіальних підрозділів з питання отримання адміністративних послуг не звертався (т. 1 а. с. 70). Також у відповіді СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області №22767/101/05-2023 від 18 жовтня 2023 року зазначено, що в їх провадженні перебувають матеріали кримінального провадження №12022211040001078 від 29 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення [PERSON] . В ході досудового розслідування з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] надано доручення оперативним підрозділам СКП Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області та встановлено, що його останнє відоме місцезнаходження м. Маріуполь, Донецької області, тому спрямовано запит до ДП «Український національний центр розбудови миру» і отримано відповідь, що [PERSON] відсутній у реєстрі НІБ. 04 серпня 2022 року слідчим СВ ВП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області було призначено молекулярно-генетичну експертизу, яку доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України, а 25 серпня 2022 року висновок експерта долучено до матеріалів кримінального провадження, і згідно висновку експерта встановлено ДНК-профіль [PERSON] , однак станом на 16 жовтня 2023 року повідомлень про збіги з ДНК-профілем [PERSON] не надходило (т.1а. с. 71). У відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-50144/18/23-Вих від 16 жовтня 2023 року зазначено, що в базі даних не виявлено відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією [PERSON] , в період з 24 лютого 2022 року по 16 жовтня 2023 року (т. 1 а. с. 73). Крім того, з відповіді Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України №2800-050203-7/58362 від 18 жовтня 2023 року встановлено, що за даними інформаційних систем ПФУ станом на жовтень 2023 року [PERSON] як одержувач пенсії та інших соціальних виплат, на обліку не перебуває (т. 1 а. с. 81-90). Зі змісту листа Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України №52153/44562-10-23/15.3 від 01 листопада 2023 року судом встановлено, що за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис №496 про народження [PERSON] 24 квітня 1974 року, складений 30 квітня 1974 року, а інших записів цивільного стану не виявлено (т. 1 а. с. 96-97). У відповіді Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області № 27393/101/01-2023 від 28 грудня 2023 року зазначено, що згідно з ІП «Адмінпрактика», ІП «Особа» Інформаційного порталу Національної поліції встановлено, що [PERSON] за період з 24 лютого 2022 року по теперішній час не притягувався до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (т.1а.с.130). Більш того, у судовому засіданні 18 грудня 2024 року було допитано в якості свідка [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] є її двоюрідним братом. 04 березня 2022 року він прийшов до додому її родини та був з ними до 29 березня 2022 року, потім пішов до себе додому і не повертався, а вона з родиною виїхали з м. Маріуполя 16 квітня 2022 року. Також зазначила, що вона підтримує зв`язок з його мамою, яка залишилася в м. Маріуполі, розшукувала його і зверталась у всі інстанції, установи, морги м. Маріуполя, але його ніхто не знайшов. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Вимогами ст. 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Крім того, Верховний Суд у постановах від 22 листопада 2018 року у справі №225/882/17 та від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зазначив, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15). З урахуванням\~викладених обставин,\~суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість вимог\~заявника та\~наявність підстав\~для визнання\~ [PERSON] \~безвісно відсутнім,\~оскільки факт\~зникнення останнього\~і відсутність\~відомостей про\~його місцезнаходження\~з 29\~березня 2022 року підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному і ніким не спростовуються, про місце перебування [PERSON] не відомо, а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню про визнання [PERSON] безвісно відсутнім не з 01 березня 2022 року, як вона просила у заяві, а з 29 березня 2022 року, як встановлено судом останній день коли його бачили. Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Частиною 7 статті 294\~ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved