Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

21.10.2024 до суду надійшов позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування поданого позову вказано, що у комунальному некомерційному підприємстві «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» з 19.09.2023 знаходиться на повному державному вихованні [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 лютого 2023 року. 12.09.2023 мати дитини [PERSON] відмовилась від сина, про що написала відповідну заяву. [PERSON] померла [INFO] . За весь час перебування дитини у КПН «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» [PERSON] дитиною не цікавилась, батько [PERSON] також сина не провідував, в жовтні 2023 року один раз телефонував, цікавився його розвитком та станом здоров`я. Батько [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не турбується про здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини, не займається його вихованням, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу та не створює умов для отримання ним належного догляду. За таких обставин представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] звернувся до суду та просив: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути із [PERSON] аліменти на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 21.10.2024, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 22.10.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.11.2024. 11.11.2024 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 12.12.2024. 12.12.2024 у розгляді справи оголошено перерву за клопотанням представника позивача. 25.12.2024 в судовому засіданні представник позивача [PERSON] поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав. Зазначила, що [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] , ухиляється, не цікавиться його життям, не займається вихованням, не забезпечує матеріально. За весь час перебування дитини в КПН «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» [PERSON] сина не навідував, телефонував тільки одного разу. На телефонні дзвінки представників органу опіки [PERSON] не відповідав, на засідання комісії не з`явився. [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду не з`явився та про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подавав, у зв`язку із чим протокольною ухвалою суду від 25.12.2024 було постановлено проводити заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Абзацом 1 і 2 пункту 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування у даній справі є факти та обставини невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , що служить підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України. З документів, доданих до матеріалів справи позивачем, вбачається наступне. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Славутський відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.02.2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Славутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с. 8). [PERSON] , [INFO] значиться за реєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Батько дитини [PERSON] також зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 10). Із висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, № 92 від 30.08.2024, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с. 11). 12.07.2024 директор КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» звернувся із повідомленням до начальника Служби у справах дітей Славутської міської ради, з якого слідує, що [PERSON] , 1997 р.н., [INFO] народила дитину. Жінка хворіє на екстрагенітальну патологію та потребує ретельного амбулаторного догляду, соціального патронажу і супроводу (а.с. 15). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Славутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с. 13). 19.09.2023 згідно наказу Служби у справах дітей Виконавчого комітету Славутської міської ради від 19.09.2024, [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, в зв`язку із проживанням в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 16). З повідомлення Служби у справах дітей Виконавчого комітету Славутської міської ради від 18.09.2023 № 298 слідує, що Служба просить влаштувати на повне державне утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку і тим, що умови проживання загрожують життю та здоров`ю дитини (а.с. 18) За рішенням Виконавчого комітету Славутської міської ради від 21.09.2023 № 267, за заявою [PERSON] , [INFO] , його малолітнього сина влаштовано до КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне забезпечення терміном на 6 місяців (а.с. 19). 19.09.2023 [PERSON] , [INFO] , передано до КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини», про що свідчить Акт про факт прийому-передачі дитини, засвідчений також підписом батька [PERSON] (а.с. 20). З повідомлень КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» від 20.02.2024 № 188 та від 05.08.2024 № 705 слідує, що батько дитини [PERSON] в жовтні 2023 року 1 раз телефонував та цікавився розвитком дитини та станом його здоров`я, однак жодного разу не провідував (а.с. 21, 22). З висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради від 20.12.2024 № 04-31/982 вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів дітей [PERSON] , [INFO] , орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно сина(а.с. 49-50). Отже, додані стороною позивача до позову докази підтверджують факт умисного, систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , та його свідому відмову від участі в житті дитини. Під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, на даний час дитина поміщена до спеціалізованого закладу, батько жодної участі в житті дитини не бере, матеріально не забезпечує. Зазначені обставини - доведені факти невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина - слугують підставою для позбавлення його батьківських прав. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Таким чином, зважаючи на те, що дитина не має сімейних зв`язків із [PERSON] , суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дитини та забезпечить його нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в цілому. Отже, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , підлягають до задоволення. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, не має на утриманні інших осіб. Добровільно відповідач коштів на утримання дитини не дає. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За приписами СК України, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача [PERSON] на користь КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» аліменти на утримання дитини в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 21.10.2024, і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1221,20 грн.

Outcome: approved