Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

12.12.2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна. В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є її сином. Її син є інвалідом з дитинства у зв`язку із психічним захворюванням та йому була встановлена 1 група інвалідності. За висновком медичної комісії він потребує постійного стороннього догляду. Він не може висловлювати свої думки, не здатен самообслуговуватися, не розуміє обставини, що відбуваються навколо нього, не може давати оцінку своїм діям та діям оточуючих. З народження її син проживає з батьками та вона з чоловіком здійснюють за ним догляд, піклуються про нього. Заявник [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала заяву, надала пояснення, аналогічні викладені нею у ній, просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Спасенко Л.І. до суду не з`явилась, надала до суду клопотання, у якому підтримує заяву [PERSON] та просила розглядати справу без її участі. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області призначено у справі судово-психіатричну експертизу про визнання [PERSON] недієздатним, провадження якої було доручено експертам Миколаївської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області поновлено провадження по цивільній справі за заявою [PERSON] , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, у зв`язку з надходженням до суду висновку судово-психіатричної експертизи. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 30 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 298 Цивільного процесуального кодексу України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №162 від 14.06.2024 року, складеного експертом Миколаївської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» Очколясом В.І., [PERSON] , [INFO] , страждає стійким хронічним психічним розладом важкою розумовою відсталістю з поведінковими порушеннями. За своїм психічним станом здоров`я не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, з огляду на наданий висновок експертизи вбачається, що дійсно [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати останнього недієздатним. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Таким чином, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 Цивільного кодексу України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 статті 63 Цивільного кодексу України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , є її сином. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ від 27.10.2023 року [PERSON] , [INFO] , має першу групу інвалідності з дитинства безстроково. Згідно з форми індивідуальної програми реабілітації інваліда №1375 від 27.10.2023 року відносно [PERSON] , [INFO] , останній потребує постійного стороннього догляду. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 29.01.2024 року, наданої суду представником Органу опіки та піклування виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, вбачається, що на момент проведення обстеження [PERSON] перебував у своїй кімнаті. У квартирі охайно. Кімната, де перебуває підопічний, обладнана спеціальними приладами. Мати [PERSON] , як законний представник [PERSON] , виявила бажання стати опікуном. Вона повністю розуміє свої права та обов`язки, з правилами опіки та піклування ознайомлена. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник [PERSON] просить призначити себе опікуном над її сином [PERSON] . Частиною 1 ст. 60 ЦК України, передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до подання Органу опіки та піклування виконавчого комітету Южноукраїнського міської ради від 11.04.2024 року №18/01-34/1025, Орган опіки та піклування просить призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над її сином [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , немає медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, а також враховуючи, що заявник та [PERSON] є близькими родичами, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над її сином. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст. 299 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved