Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування. У своїй позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на користь: 1) [PERSON] страхове відшкодування витрат моральної шкоди у розмірі 40 200 гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2 587 гривень 75 копійок, три відсотки річних у розмірі 257 гривень 23 копійки, інфляційні втрати у розмірі 443 гривні 33 копійки, а всього разом - 3 288 гривень 31 копійку. 2) [PERSON] страхове відшкодування витрат моральної шкоди та витрат на поховання у розмірі 120 600 гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7 763 гривні 25 копійок, три відсотки річних у розмірі 771 гривня 70 копійок, інфляційні втрати у розмірі 1 329 гривні 98 копійок, а всього разом - 9 864 гривні 93 копійки. Обґрунтовували свою позовну заяву тим, що 09.07.2023 року близько 02 год. 00 хв. в місцевості Титусин між містами Хелм та Люблін, Люблінське воєводство (Польша) мала місце ДТП, під час якої водій автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з [NUMBER] , не впорався із керуванням та врізався у припаркований на узбіччі тягач марки «Renault Magnum», д.н.з. [NUMBER] , із напівприченом, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] померла на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди 09.07.2023 була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісу Зелена карта №18691605. 08 серпня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» була надіслана заява про виплату страхового відшкодування в межах визначеного ліміту страхового відшкодування, у розмірі 160 800 грн 00 коп. Листами від 26 грудня 2023 року та 16 січня 2024 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомило про зупинення строків розгляду страхової справи та про відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування з огляду на відсутність рішення у кримінальній справі. Позивачі з рішенням ТДВ «СК «Гардіан» про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування не погоджуються, вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження третя особа - пасажир [PERSON] , а тому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Volkswagen" , д.н.з. [NUMBER] , в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від підтвердженої вини водія джерела підвищеної небезпеки. Таким чипом, рішення ТДВ «СК «Гардіан» про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку/постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Ухвалою суду від 08 березня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з викладенням заперечень проти позовних вимог. 13 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивачів. Сторони у судове засідання не прибули, повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч. ч. 1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що 09 липня 2023 року близько 02 год. 00 хв. в місцевості Титусин між містами Хелм та Люблін, Люблінське воєводство (Польша) мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з [NUMBER] , не впорався із керуванням та врізався у припаркований на узбіччі тягач марки «Renault Magnum», д.н.з. [NUMBER] , із напівприченом, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] померла на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen», л.н.3. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди 09.07.2023 була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісу Зелена карта №18691605. 08 серпня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» була надіслана заява про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблої [PERSON] та батька загиблої [PERSON] та долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону, в межах визначеного ліміту страхового відшкодування, у розмірі 160 800 грн 00 кон, з яких: 40 200 грн 00 коп - моральна шкода для [PERSON] 40 200 грн 00 коп - моральна шкода для [PERSON] 80 400 грн 00 коп - витрати на поховання для [PERSON] 01 вересня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» було надіслано заяву про долучення документів, а саме оригіналу фактури, що підтверджувала оплату витрат на поховання та службової записки із матеріалів кримінального провадження. 12 жовтня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» було надіслано заяву про долучення документів, а саме довідки з інформацією про стан розгляду кримінальної справи. 07 грудня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» було надіслано заяву про долучення документів, а саме довідки про відсутність сторонніх вкладень. Листами від 26 грудня 2023 року та 16 січня 2024 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомило про зупинення строків розгляду страхової справи та про відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування з огляду на відсутність рішення у кримінальній справі. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Правовідносини, що виникають у вказаній судовій справі, врегульовано Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Позивачі - діти загиблого пасажира, звернулись до ТДВ «СК «Гардіан» із Заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки рішення суду за результатами розгляду вказаного кримінального провадження станом на момент розгляду справи відсутнє, Відповідачем строк на прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування було зупинено до отримання рішення у кримінальній справі, що набрало законної сили. Згідно з ч. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Відповідно до частини 1 статті 27 Закону відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з частиною 4 статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на споруджения надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред?явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до Постанови Правління Національного банку від 30 травня 2022 року №108 «Про деякі питання здійснення обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» станом на дату ДТП (19.10.2022) діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: 320 000 гривень на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров?ю потерпілих. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати станом на дату ДТП у місячному розмірі становив 6 700 грн 00 коп. Згідно ч. 5 ст. 27 Закону, відшкодування шкоди, пов?язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров?ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Позивачі у своїй позовній заяві зазначає, що «страхова компанія не наділяється правом зупинити прийняття рішення про зупинення строків на виплату страхового відшкодування». Однак, суд зауважує, що вказане твердження суперечить нормам спеціального Закону N? 1961-IV та усталеній судовій практиці. Так, правомірність припинення строку на прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування прямо передбачена статтею 36.2. Закону N?1961-IV., встановлено строк для виплати страхового відшкодування - 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Однак, абз. 4 цієї ж статті 36.2. Закону N? 1961-IV встановлено правові підстави для припинення перебігу цього строку: Разом з тим, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Дорожньо-транспортна пригода розглядається у кримінальному провадженні у Республіці Польща, Позивачі вказану обставину не заперечують, а отже вона не потребує доведення та визнається сторонами по справі. Спеціальним Законом N? 1961-IV чітко регламентовано право страхової компанії на припинення строків прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, якщо дорожньо-транспортна розглядається у кримінальній справі, до моменту набрання рішенням у такій справі законної сили. Як слідує з матеріалів справи, Відповідач не відмовив позивачу у здійсненні страхової виплати, а лише зупинив строк виплати до моменту отримання процесуального рішення суду про встановлення винної особи у зазначеній ДТП. ДТП, яка мала місце 09.07.2023, сталася внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки - забезпеченого ТЗ VOLKSWAGEN CRAFTER BK0025BH та тягача марки «Renault magnum» д.р.н. [NUMBER] . Позивачі посилаються на норми ЦПК України, згідно яких при взаємодії джерел підвищеної небезпеки обов?язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п?ята статті 1187 ЦК України). Однак, вказане твердження суперечить нормам спеціального Закону N? 1961-IV, відповідно до п. 36.3 ст. 36 якого, у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов?язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Відповідачу невідомі обставини дорожньо-транспортної пригоди, причини її настання, на момент розгляду справи відсутні матеріали справи, на яких ґрунтується розподіл вини учасників вказаної ДТП. Лише після отримання рішення суду у кримінальній справі у Відповідача будуть обґрунтовані підстави для виплати страхового відшкодування у визначеному спеціальним законом розмірі. ЦК України передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов?язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов?язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України). Отже, оскільки дорожньо-транспортна подія розглядається у кримінальній справі, до моменту набрання рішенням у такій справі законної сили, Відповідач правомірно припинив строк прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. Позаяк цього, суд зауважує, що відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону N? 1961-IV та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов?язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах. Пунктом 36.2 статті 36 Закону N? 1961-IV визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Тобто, законом встановлено правові підстави для зупинення строку прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування до набрання рішенням у кримінальній справі законної сили. Листами від 26.12.2023 та 16.01.2024 Відповідач повідомив Позивачів про припинення перебігу строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування до дати набрання рішенням у кримінальній справі законної сили та повідомлення про даний факт страховика, як це передбачено абзацом 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування. Таке застосування норм матеріального права узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними Постанові від 22 грудня 2023 року у справі № 345/3049/22 (провадження № 61-11031св23): «Таким чином, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону N? 1961-IV страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивачів страхового відшкодування.». Тобто саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з ТДВ «СК «Гардіан» на користь позивачів страхового відшкодування, якщо таке рішення буде ухвалено, у Відповідача настане строк для виконання грошового зобов?язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, так як на момент звернення позивачів до суду з позовом між ними та ТДВ «СК «Гардіан» не виникло боргових зобов?язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону N? 1961-IV та частиною другою статті 625 ЦК України. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За таких підстав суд доходить висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed