Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 20 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис №2524. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, протягом останніх тьох років стосунки між подружжям зіпсувались, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. З 2022 року року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення між подружжям та збереження шлюбу є неможливим. Неповнолітніх дітей у шлюбі немає. Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява, у якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, заперечень щодо ухвалення заочного рішення не подав. Відповідачка у судове засідання не з`явилась повторно, повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомила та не подала до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи неявку відповідачки в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 листопада 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис №2524. Неповнолітніх дітей у шлюбі немає. Встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні відносини, шлюб існує формально. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що збереження такого суперечить його інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивачки, а відтак, шлюб слід розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved