Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

До Придніпровського районного суду міста Черкаси звернувся із заявою [PERSON] про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. У заяві зазначає, що [PERSON] є зятем [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою [ADDRESS] , дружина заявника, донька [PERSON] , [PERSON] виїхала за кордон, в Сполучені Штати Америки, там проживає більше двох років, повертатись до України наміру не має. [PERSON] хворіє на психічне захворювання, зверталась за допомогою в КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер». Психічний стан тещі з віком погіршується, залишається стабільно поганим. Останнім часом вона не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Через незадовільний психічний стан здоров`я не має можливості особисто реалізовувати свої права та усвідомлювати ступінь відповідальності своїх дій. Стан ускладнений супутніми хворобами, це інсулінозалежний діабет та застійна серцева недостатність. Діагнози встановлені під час проходження лікування - ураження головного мозку, хронічна атеросклеротична енцефалопатія, після перенесеного інсульту потребує стороннього догляду та встановлення опіки. На даний час заявник єдиний, хто турбується про [PERSON] , доглядає її, інша донька [PERSON] є громадянкою рф, проживає в місті Сиктивкар, республіка Комі, до України не приїжджає багато років. Обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною здійснюється в судовому порядку. Справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та про визнання фізичної особи недієздатною розглядаються в порядку окремого провадження відповідно до статей 234-241ПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. Іст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою, у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В силу ч. 1ст. 300 ЦІК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно ч.1 ст. 36 ЦК України, фізична особа може бути визнана обмежено дієздатною, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 37 ЦК над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування, у відповідності до ч.2 ст. 60 ЦК України. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ст. 300 ЦПК України, у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Просить визнати [PERSON] [INFO] , - недієздатною, встановити опіку та призначити [PERSON] опікуном над нею. Ухвалою суду від 10.04.2024 прийнято заву до розгляду та відкрито провадження у справі. У заяві від 29.04.2024 представник органу опіки та піклування просив розглядати справу за його відсутності, заяву підтримав. Ухвалами суду від 30.05.2024 із занесенням про протоколу судового засідання залучено у справу у якості заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] та [INFO] Ухвалою суду від 30.05.2024 витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 17.06.2024 [PERSON] 31.03.2022 перетнула державний кордон України. Ухвалою суду від 30.05.2024 задоволено клопотання адвоката Антонюк І.А. та витребувано з КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» медичну карту [PERSON] та з КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» історію хвороби [PERSON] . Згідно відповіді КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] за амбулаторною допомогою не зверталась. Ухвалою суду від 24.06.2024 призначено у справі судову- психіатричну експертизу. Ухвалою суду від 04.10.2024 справу поновлено у зв`язку із надходженням висновку експерта. Ухвалою суду від 14.11.2024 витребувано у Органу опіки та піклування Черкаської міської ради (18000 м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36 - Виконавчий комітет Черкаської міської ради) надати за наявності до суду належним чином оформлені копії документів: заяви [PERSON] , [INFO] , зі всіма долученими документами щодо призначення його опікуном над [PERSON] , [INFO] , у разі визнання останньої недієздатною за рішенням суду; протоколу (витягу) засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Черкаської міської ради, де було вирішено питання щодо задоволення заяви [PERSON] та підготування подання до Придніпровського районного суду міста Черкаси про призначення його опікуном над [PERSON] у разі визнання останньої недієздатною за рішенням суду; рішення щодо опіки, враховуючи положення п.п. 1.3, 3.3 Правил опіки та піклування, п.п. 4 п. б) ч. 1 ст. 34, ст. 40, ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У судовому засіданні заявник та його представник адвокат підтримали заяву у повному обсязі та просили задоволити. Податково повідомили, що заявник три роки опікується тещою, оскільки остання стала не ходити до лікаря, не пила ліки, розповідала не існуючі історії. [PERSON] зверталась до лікаря ЧОПНД з 2023 року. У 2024 році заявник разом з [PERSON] здійснили її перереєстрацію на інше місце. Таке було бажання [PERSON] декілька років тому. Чому не зробив це раніше ствердно пояснити не зміг. Представник [PERSON] адвокат Траченко І.В. підтримала заяву у повному обсязі. Повідомила, що у заявника з [PERSON] склались близькі відносини. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, будучи повідомлені належним чином про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до положень ч. 3 ст.296ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. За наявними в матеріалах судової справи доказами судом встановлено наступні обставини спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.1971. У подальшому [PERSON] укладає шлюб з [PERSON] (заявник у справі) та після укладання шлюбу отримує прізвище « [PERSON] », про свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.06.1992. Одночасно суд не приймає посилання заявника щодо того, що [PERSON] має доньку [PERSON] , оскільки відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.10.65, матір`ю останньої зазначена [PERSON] . Згідно з копією епікрізу КНП «Перша Черкаська міська лікарня» [PERSON] знаходилась у терапевтичному відділенні з 16.02.2024 по 07.03.2024. Як вбачається з відповіді КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 22.05.2024 [PERSON] під наглядом лікаря психіатра не перебуває. Зверталась за допомогою 10.10.2023, 06.02.2024 та 01.04.2024. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 482 від 15.08.2024 [PERSON] хворіє на стійке психічне захворювання - органічний психічний розлад, набутий внаслідок перенесеного мозкового ішемічного інсульту та внаслідок хронічної дисциркуляторної, атеросклеротичної енцефалопатії, з вираженими патологічними змінами особистості, проявами когнітивного дефекту, з відсутністю критики до свого стану, через що вона не здатна розуміти значення своїх дій та не може керувати ними. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначені положення закону направлені на забезпечення захисту законних прав та інтересів членів суспільства, щоб запобігти існуванню правочинів, які не відповідають ознаці вільного волевиявлення його учасників та гарантувати належний правовий захист особам, які з об`єктивних причин не можуть самостійно здійснювати свої права та відповідати по своїм обов`язкам. У той же час правові наслідки обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та визнання фізичної особи недієздатної істотно відрізняються, оскільки недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину і відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. У свою чергу за змістом ст. 37 ЦК України правовими наслідками визнання особи обмежено дієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно правочини, крім дрібних побутових правочинів. Правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відмова піклувальника дати згоду на вчинення правочинів, що виходять за межі дрібних побутових, може бути оскаржена особою, цивільна дієздатність якої обмежена, до органу опіки та піклування або суду. Одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними. В той же час відповідно до ч. 5 ст. 37 ЦК України особа, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі. Суд приймає до уваги експертний висновок, оскільки він є вмотивованим, обґрунтованим і у цілому відповідає даним, які містяться в медичній картці [PERSON] . Отже, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Щодо питання призначення опікуном [PERSON] суд зазначає наступне. Так, Порядок встановлення піклування над особою, визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до п. 1.3 Правил опіки та піклування, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. За нормами п.3.2 цих Правил, опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмеженодієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до наявного в матеріалах справи подання від 13.05.2024 опікунська рада при виконавчому комітету Черкаської міської ради не заперечує щодо призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] . На виконання ухвали суду від 14.11.2024 Виконавчим комітетом Черкаської міської ради надано до суду завірена в установленому порядку копія заяви [PERSON] про надання дозволу на призначення його опікуном над [PERSON] від 28.04.2024 та додані до неї документи (копії паспорту [PERSON] , довідки про присвоєння ідентифікаційного коду [PERSON] , паспорту [PERSON] , довідки про присвоєння ідентифікаційного коду [PERSON] , паспорту [PERSON] , довідки про присвоєння ідентифікаційного коду [PERSON] , свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , паспорту [PERSON] , свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , повідомлення про отримання статусу тимчасового захисту [PERSON] , епікризу КНП «Перша Черкаська міська лікарня» [PERSON] , витягів з реєстру територіальної громади відносно [PERSON] та [PERSON] , витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», довідка про проходження психіатричного огляду, реєстраційна карта особи, яка потребує опіки чи піклування), завірена в установленому порядку копія подання щодо призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] у разі визнання останньої недієздатною за рішенням суду, витяг з протоколу засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Черкаської міської ради від 01.05.2024 N? 174. Однак, у п. 3.3. вищевказаних Правил, визначений перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, це зокрема: рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна(піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі. Отже, виявлення та оцінка обставин, щодо можливості визначити опікуна відповідно до вимог законодавства покладається на орган опіки та піклування, а суд здійснює контрольну функцію за висновком органу опіки та піклування щодо можливості призначення конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною особою. Частиною 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України, як зазначалось вже вище, визначена обов`язкова умова призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном, яке складається за наслідком розгляду відповідного питання спеціальною комісією органу опіки та піклування. Указане зазначається і у висновках, викладених у постановах Верховного Суду від 20.05.2020р. у справі № 736/1508/17, від 23.11.2021р. у справі № 751/9572/19, від 30.06.2022р. у справі №552/3443/20. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до п.п. 4 п. б) ч.1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування. Як вже зазначалось, відповідно до п. 1.3 Правил опіки та піклування, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження (ст. 40 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»). Крім того, ч.ч. 1, 6 ст. 59 цього Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Всупереч вищевикладених положень процесуального законодавства заявником не надано суду подання органу опіки та піклування за місцем його проживання щодо можливості виконувати обов`язки опікуна, довідки про стан здоров`я заявника тощо. Суд окремо звертає увагу на те, що подання, яке подано до суду, від 13.05.2024 № 3688-02 не містить жодного обґрунтування та змісту обставин, чому орган прийшов до відповідного висновку. Більш того, суду не надано витребуване ухвалою рішення виконавчого комітету міської ради щодо опіки, яке б відповідало вимогам ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». За таких обставин суд позбавлений можливості повноцінно оцінити здатність заявника здійснювати обов`язки опікуна та відповідність заявника вимогам, що висуваються законом до опікуна. Таким чином, вимоги заявника про призначення його опікуном над [PERSON] є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. За змістом статей 65, 66 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. В даному випадку суду не надано подання органу опіки та піклування про призначення конкретної фізичної особи опікуном [PERSON] , а відтак до призначення їй опікуна у встановленому законом порядку, функції з опіки над такою особою слід покласти на орган опіки та піклування Черкаської міської ради. Відповідно до положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. В зв`язку із даним положенням, суд визначає строк дії рішення про визнання фізичної особи [PERSON] , недієздатною у виді двох років з дня набуття рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заявника. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Керівник Черкаської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», направляючи до суду висновок судово-психіатричного експерта №482 від 15.08.2024 одночасно клопотав про відшкодування витрат пов`язаних із проведенням експертизи за рахунок держави, що підтверджується листом від 05.09.2024. Із зазначеного листа вбачається, що експертами Черкаської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» при проведенні експертизи [PERSON] було витрачено 06 експертогодин, вартість однієї експертогодини складає 1030,06 грн, тобто, загальна вартість цієї експертизи становить 6180 грн. 36коп. Зазначені витрати, враховуючи вказані вище норми закону, підлягають відшкодуванню Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за рахунок держави. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial