Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Стислий виклад обставин правовідносин. Позиція сторін. \~ \~ \~ \~24 серпня 2024 року [PERSON] звернулсь до Іллічіського міського суду Одеської області з позовною заявою про розподіл майна подружжя та стягнення грошової компенсації. \~ \~ \~ \~В обгрунування позовних вимог зазначила ,що з 2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. В період шлюбу за договором купівлі- продажі подружжям прибраний автомобіль HYNDAI SANATA FEVin код кузова ТЗ Y6LSH81WP8L003301 2008 року випуску, автомобіль був зареєстрований за відповідача. \~ \~ \~ \~29 листопада 2022 року відповідач без її згоди перереєстрував вказаний автомобіль на нового власника. Угода булла укладена в період коли вона перебувала за кордоном, куди виїхала на початку березня 2022 року через військові дії на території України. Ринкова вартість автомобіля такої марки , складає 427515.00 грн. З урахуванням викладено просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за майно придбане за час шлюбу , тобто частину Вартості автомобіль HYNDAI SANATA FEVin код кузова ТЗ Y6LSH81WP8L003301 2008 року випуску213757.50 грн. а також судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду. В судове засідання Позивачка не з`явилась , в попередній судових засіданнях позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити, в подальшому надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, в обгрунування заперечень зазначив ,що під час шлюбу з Позивачкою ними куплений автомобіль HYNDAI SANATA FEVin код кузова ТЗ Y6LSH81WP8L003301 2008 року випуску, який був зареєстрований на його ім`я. Перебуваючи у шлюбі 19 листопада 2022 року зі згоди Позивачки автомобіль було продано за 8900 .00 доларів США по курсу на час продажі. Після продажі автомобіля Позивачка прохала не поспішати з покупкою нового автомобіля, це питання ними обговорювалось про що є відповідна телефонна переписка. Після приїзду Позивачки в Україну від передав їй гроші за продаж автомобіля особисто. Вважає , оскільки Позивачка отримала гроші її позовні вимоги є безпідставними та такими що задоволенню не підлягають. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 30 серпня 2024 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання на 17 вересня 2024 року. Позивачка в судове засідання не з`явилась , участь приймала в режимі конференцзв`язку .Позовні вимоги підтримала, та прохала задовольнити. В подальшому надіслала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Обґрунтування своїх заперечень виклав 16 вересня 2024 року в відзиві на позовні вимоги. Заслухавши сторони судового розгляду дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2006 року,що посвідчено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 8 липня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Не погодившись з рішенням суду Позивач подала апеляційну скаргу. Постановою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2024 року рішення суду від 8 липня 2024 року залишено без змін. Згідно звіту про оцінку майна № 3173/24 транспортного засобу HYNDAI SANATA FEVin 2008 року випуску , його вартість станом на 30 липня 2024 року складає 427515.00 грн. За договором купівлі продажу № 5152/2022/353227929 від 29 листопада 2022 року [PERSON] , передав майно що є предметом продажу транспортний засіб HYNDAI SANATA FEVin код кузова ТЗ Y6LSH81WP8L003301 2008 року випуску,номерний знак [NUMBER] , оплата за договором становить 75\~000.00 грн. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Згідно із ч. 1 ст.\~4\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ Шлюбом згідно положень ст. 21 Сіменйого кодексу України є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. \~ \~ \~ \~ Згідно зі\~статтею 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 Сімейного кодексу України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту . Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За\~ч.\~1 ст.\~ 69 Сімейного кодексу України дружина і\~ чоловік мають право на\~поділ майна, що\~належить їм на\~праві спільної сумісної власності, незалежно від\~розірвання шлюбу. Частиною першою статті 71\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст.\~76\~Цивільного процесуального\~кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою ст.\~80\~Цивільного процесуального\~кодексу \~України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За положеннями ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Тому закон встановив презумпцію спільності інтересів подружжя і сім`ї. Такі правові висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц. Отже, будь-які правочини чи дії, спрямовані на отримання майна вчинені одним із подружжя під час шлюбу вважаються такими, що вчинені в інтересах подружжя і сім`ї. На підтвердження своїх вимог Позивачка вказує, що їй було не відомо про продаж спільного майна, проте належних та допустимих доказів зазначеного суду не надала. Також, вимоги щодо вартості транспортного засобу підтвердила звітом про оцінку аналогічного транспортного засобу № 3173/24 виконаний ФОП [PERSON] . Згідно з частинами п`ятою, шостою ст. 106\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~ у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду Відомостей про те , що звіт має бути поданий до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, не містить . Таким чином, звіт не є належним та допустимим доказом, того , що оцінений транспортний засіб , є ідентичним майном, яке було у власності подружжя. Згідно договору купівлі продажу № 5152/2022/353227929 від 29 листопада 2022 року [PERSON] , від продажу транспортного засобу HYNDAI SANATA FEVin код кузова ТЗ Y6LSH81WP8L003301 2008 року випуску, отримав 75\~000.00 грн. В судовому засіданні Відповідач не заперечував факт того , що подружжя мала в у власності спірний транспортний засіб. Проте надав до суду переписку подружжя з приводу вказаного рухомого об`єкту , відео файли , з яких вбачається , що Позивачка була опізнана щодо продажу автомобілю, радила щодо покупки нового автомобілю, а також отримала від Відповідача грошові кошти за продаж автомобіля. Окрім того, Відповідач акцентував увагу суду що вказані дії проводились у період шлюбу , гроші від продажу автомобілю він передав дружині , розписок за наданні гроші у дружини він не брав. Протилежного Позивачем суду не надано, в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до частини першої статті 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновок суду. Оцінивши надані докази у їх сукупності наддавши їм належну правову оцінку , суд дійшов висновку що вимоги [PERSON] є недоведеними та такими ,що задоволенню не підлягають. Судові витрати. Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду згідно до положень п2 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд залишає за її рахунок.

Outcome: dismissed