Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Свою заяву мотивує тим, що 31.08.1992 виконавчий комітет Сумської міської ради народних депутатів видав ордер на жиле приміщення № 1871, за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . 14.02.2009 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , який рішенням суду від 14.09.2015 було розірвано та відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище - [PERSON] . У житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] , її син [PERSON] , колишня дружина [PERSON] та онук позивача [PERSON] . Після одруження [PERSON] та [PERSON] вони не проживали за місцем реєстрації, а відразу переїхали на орендоване житло, яке орендували до розлучення відповідно і після розлучення. Після 2015 року [PERSON] не проживала за місцем реєстрації. Тобто, весь час з моменту реєстрації та по дату поданням позову відповідач не проживала за місцем реєстрації. З початку повномаштабного вторгнення, наскільки відомо позивачу, відповідач проживає за кордоном. Отже, відповідач весь час була фактично прописана за адресою: [ADDRESS] , однак не проживала взагалі, не сплачувала комунальні платежів, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Ухвалою від 02.10.2024 суд прийняв до розгляду позовну заяву, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив по справі підготовче судове засідання 05.11.2024 суд ухвалою закрив підготовче провадження в цивільній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті, задовольнив клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, вирішив викликати в судове засідання та допитати як свідків: [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали в повному обсязі, позовні вимоги просили задовольнити. Просили допитати в судовому засіданні свідка [PERSON] , від допиту свідка [PERSON] відмовилися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Також, як законний представник неповнолітнього сина [PERSON] , повідомляла, що він також не заперечує проти задоволення позовних вимог. Судовий розгляд просила проводити без їхньої участі. Третя особа, [PERSON] , надавав суду заяву, в якій просив проводити судові засідання без його участі у зв`язку з неможливістю бути присутнім. Також зазначив, що не заперечує проти позовних вимог, адже відповідач вже довгий час не проживає та не користується цим майном. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 31.08.1992 виконавчий комітет Сумської міської ради народних депутатів видав ордер на жиле приміщення № 1871, за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] (а.с. 5). У квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 14.02.2009 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.09.2015 було розірвано та відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с. 10-11). З Акту про не проживання особи за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , від 03.09.2024 вбачається, що мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] за ініціативою власника (мешканця) квартири [ADDRESS] [PERSON] складено акт про те, що за вищевказаною адресою громадянка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за цією адресою, але фактично не проживає починаючи з 2009 року по теперішній час (а.с. 12). Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її сусідкою, працювали разом. З приводу позовних вимог зазначила, що позивач бажає виписати свою колишню невістку, яка зараз мешкає за кордоном [PERSON] . Свідок проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , з 1993 року, з позивачкою знайома з 1984 року. В квартирі [PERSON] проживає сама вона, також раніше мешкав її син, поки не одружився. Після одруження ні [PERSON] , син, ні його дружина не проживали. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Здійснення людиною свого природного права на життя пов`язано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, об`єктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема, чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло. Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК України), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання в жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Отже, збереження або втрата права користування житлом за відсутніми мешканцями, в будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто, волі, намірів та свідомих дій цих осіб щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Зважаючи на викладене, оскільки відповідач не проживала і не проживає за місцем своєї реєстрації, обов`язків щодо утримання житла не виконує, особистих речей відповідача в житлі не має, суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому остання зареєстрована. Також суд ураховує письмову заяву відповідача, якою вона не заперечила проти задоволення позовних вимог. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий у розмірі 1211 грн 20 коп. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved