Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

12.11.2024 року представник позивача [PERSON] звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області в інтересах позивача [PERSON] з позовом до Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на спадщину у порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом у вигляді земельної ділянки площею 1,6568 га, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1822884000:01:000:0259 та земельної ділянки площею 1,1069 га, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1822884000:01:000:0277, що розташовані на території Остапівської сільської ради Лугинського району Житомирської області. У відповідності до ЦК УРСР, позивачка прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця [PERSON] була зареєстрована разом з ним та фактично вступила у володіння спадковим майном. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Інші спадкоємці за заповітом та за законом, які прийняли спадщину відсутні, спадкова справа до майна померлого спадкодавця не заводилась. Оригінали державних актів втрачені. Позивачем було подано оголошення про їх трату і газеті "Субота" від 23.10.2024 року; 43 (1292). Збереглися тільки фотокопії державних актів. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Зважаючи на вищевикладене, позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в органах нотаріату, тому звернулась до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, однак [PERSON] надіслала заяву в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач участь свого представника не забезпечив, однак надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника, не заперечує проти позову, рішення просить прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.02.2018 року виконавчим комітетом Остапівської сільської ради Лугинського району Житомирської області. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.04.2017 року Лугинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Житомирській області. Відповідно до копії свідоцтва про народження № [NUMBER] від 27.01.1979 року та свідоцтва про одруження [NUMBER] від 19.07.1997 року, [PERSON] та [PERSON] дійсно є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки № 124 від 06.03.2024 року, спадщину після померлого [PERSON] прийняла дочка [PERSON] , фактично вступивши у володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті була зареєстрована разом з померлим за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельну ділянку площею 1,6568 га, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1822884000:01:000:0259 та земельну ділянку площею 1,1069 га, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1822884000:01:000:0277, що розташовані на території Остапівської сільської ради Лугинського району Житомирської області. На підтвердження чого надано копії державних актів серії ЖТ № 031443 від 12.11.2003 року та серії ЖТ № 031444 від 12.11.2003 року. Про втрату зазначених державних актів було опубліковане оголошення в газеті "Субота" від 23.10.2024 року; 43 (1292). [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання, що підтверджується повідомленням нотаріуса № 635/01-16 від 06.08.2024 року. Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин 4, 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності з 01.01.2004. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до статей 524-526 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому, згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. До першої черги спадкоємців за законом (ст.529 ЦК УРСР) відносяться діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до п. 4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, іншим шляхом реалізувати свої спадкові права позивачка не може, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на дане майно, тому право власності позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкові земельні ділянки. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Outcome: approved