Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

30.12.2024 представник третьої особи [PERSON] - адвокат Волков С.В. звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі з метою вирішення питання щодо стягнення з позивача на користь третьої особи понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3600 грн. Учасники справи у судове засідання не викликалися з урахуванням положень ч. 4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд не вбачав у цьому необхідності. Дослідивши заяву представника третьої особи та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 26.12.2024 судом було ухвалено заочне рішення суду у цивільній справі № 679/3/24 (провадження № 2/679/154/2024) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Нетішинський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та скасування арешту майна (а.с. 238, 239-243 т. 1). Із вказаного рішення вбачається, що у задоволенні позову було відмовлено, справа розглядалася в порядку загального позовного провадження, а питання щодо стягнення витрат третьої особи [PERSON] на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, позаяк у наданих суду письмових поясненнях представник третьої особи - адвокат Волков С.В. вказав, що орієнтовний розмір витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу складає 10000 грн, а остаточний розрахунок буде обраховано за результатами розгляду справи на підставі договору про надання правничої допомоги від 16.02.2024 та подано до суду протягом п?яти днів із дня ухвалення судового рішення по суті спору (а.с. 63-65 т. 1). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що 16.02.2024 третя особа [PERSON] уклав із адвокатом Волковим С.В. договір про надання правничої допомоги, повноваження якого підтверджуються ордером на надання правничої допомоги серії ВК № 1118941 від 16.02.2024. Крім іншого, у п. 4.1 вказаного договору зазначається, що вартість правничих послуг узгоджується актом приймання-передачі правничих послуг та сплачується у день підписання актів, виходячи з наступних тарифів: вартість однієї години роботи адвоката становить 900 грн (а.с. 61 т. 1; а.с. 9-10, 11 т. 2). Із наданого представником третьої особи акту приймання-передачі правничої допомоги від 28.12.2024 вбачається, що третьою особою [PERSON] були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Волковим С.В., пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 3600 грн, - сплата яких підтверджується квитанцією «ПриватБанку» від 29.12.2024 (а.с. 11 т. 2). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час позивач, стороні якої направлялися копії письмових пояснень представника третьої особи та заява останнього про ухвалення додаткового рішення разом із доданими до неї документами (а.с. 75 т. 1; а.с. 13 т. 2), не скористалася своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесеної третьою особою [PERSON] , із посиланням на неспівмірність таких витрат. Отже, розмір витрат третьої особи [PERSON] на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з позивача на користь третьої особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 12 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи ,покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Таким чином, оскільки представник третьої особи [PERSON] - адвокат Волков С.В. у своїх письмових та усних поясненнях у судовому засіданні під час розгляду зазначеної цивільної справи заперечував проти позову, в задоволенні якого судом було відмовлено, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника третьої особи, ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з позивача на користь цієї третьої особи судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved