Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

\~ \~ 14.12.2023 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , представник позивача адвокат Дударенко А.Д., до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики. 21.12.2023 року отримані відомоті з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2023 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 11 березня 2024 року. 11.03.2024 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 20.05.2024 року в зв`язку з неявкою відповідача. 20.05.2024 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 08.07.2024 року. 08.07.2024 року розгляд справи відкладений на 16.10.2024 року за клопотанням представника відповідача. 16.10.2024 року справа не розглядалась в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників розгляду справи. Справа призначена до розгляду на 09.01.2025 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 09.01.2025 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 08.11.2019 року в сумі 250\~000.00 грн., інфляційні збитки в сумі 123\~972 грн. 64 коп. та три відсотки річних в сумі 28 520.55 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 08.11.2019 року між [PERSON] ,. та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, зареєстрований в реєстрі за № 4654 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою Оленою Анатоліївною. За умовами п.1 Договору, Позикодавець при укладені цього договору до моменту його підписання передала у власність Позичальнику на власні потреби строком до 08.12.2019 року включно грошові кошти в розмірі 250\~000.00 грн., а позичальник прийняв від Позикодавця у власність строком до 08.12.2019 року включно грошові кошти в розмірі 250\~000.00 грн. Передача грошових коштів Позикодавцем відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівкові формі з поточного рахунку, відкритого на позикодавця в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» на поточний рахунок позичальника, відкритий в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», а позичальник отримував з поточного рахунку позикодавця грошові кошти в сумі 250\~000.00 грн. на свій поточний рахунок, відкритий в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк». Таку ж саму суму грошових коштів зазначену в пункті 1 Договору без нарахування процентів Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві в строк до 08.12.2019 року. Передача грошових коштів позичальникові підтверджується платіжним дорученням №08112019/02 від 08 листопада 2019 року, що підтверджує факт отримання [PERSON] , від [PERSON] , грошових коштів в сумі 250\~000.00 грн., згідно договору позики від 08 листопада 2019 року. Крім того згідно п. 12 Договору цей договір вважається укладеним в момент його підписання. Підписанням цього договору сторони підтверджують факт передачі Позикодавцем та факт отримання Позичальником грошових коштів, зазначених в п 1 цього Договору. На момент подачі цього позову, а саме 27.09.2023 року позичальник не виконав свого зобов`язання перед позикодавцем та не повернув грошові кошти в розмірі 250\~000.00 грн. , що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, давши пояснення за обставинами, фактично викладеними в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Пояснивши, що її довірителькою подана заява до початку розгляду справи згідно якої остання позовні вимоги визнає. Тому вона підтримує позицію своєї довірительки. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.11.2019 року між [PERSON] ,. та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, зареєстрований в реєстрі за № 4654 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою Оленою Анатоліївною, що підтверджується копією договору позики грошових коштів. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини із договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України - \~За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1. 2 ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що договір позики між сторонами укладений в належній письмовій формі, та нотаріально посвідчений. За умовами п.1 укладеного сторонами Договору, Позикодавець при укладені цього договору до моменту його підписання передала у власність Позичальнику на власні потреби строком до 08.12.2019 року включно грошові кошти в розмірі 250\~000.00 грн.. а Позичальник прийняв від Позикодавця у власність строком до 08.12.2019 року включно грошові кошти в розмірі 250\~000.00 грн. Передача грошових коштів Позикодавцем відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій \~ \~ \~ \~ формі з поточного рахунку, відкритого на позикодавця в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» на поточний рахунок позичальника, відкритий в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», а позичальник отримував з поточного рахунку позикодавця грошові кошти в сумі 250\~000.00 грн. на свій поточний рахунок, відкритий в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» . Таку ж саму суму грошових коштів зазначену в пункті 1 Договору без нарахування процентів Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві в строк до 08.12.2019 року. Передача грошових коштів позичальникові підтверджується платіжним дорученням №08112019/02 від 08 листопада 2019 року, що підтверджує факт отримання [PERSON] , від [PERSON] , грошових коштів в сумі 250\~000.00 грн., згідно договору позики від 08 листопада 2019 року. Крім того згідно п. 12 Договору цей договір вважається укладеним в момент його підписання. Підписанням цього договору сторони підтверджують факт передачі Позикодавцем та факт отримання Позичальником грошових коштів, зазначених в п 1 цього Договору. Таким чином передача грошових коштів позивачкою відповідачці підтверджується як платіжним дорученням №08112019/02 від 08 листопада 2019 так і умовами самого Договору позики грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Відповідно умов укладеного сторонами Договору позики грошових коштів від 08.11.2019 року повернення позики відповідачкою повинно було відбутись в строк - 08 грудня 2019 року. Позивач зазначає, що на момент подачі цього позову, а саме 27.09.2023 року позичальник не виконав свого зобов`язання перед позикодавцем та не повернув грошові кошти в розмірі 250\~000.00 грн., даний факт визнається відповідачкою та її представником, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З чого суд приходить до висновку, що відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконані. Строк повернення позики за договором позики настав. На підставі вищевикладеного суд, у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу підлягають задоволенню. Оскільки, згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до п. 5 укладеного між сторонами Договору позики грошових коштів, якщо позичальник своєчасно не повертає суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем проведений розрахунок інфляційних витрат та трьох процентів річних а судомою боргу за укладеним Договором позики грошових коштів від 08.11.2019 року, з даними розрахунками відповідач погоджується та не заперечує проти їх стягнення. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті про що подана заява про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції АТ АБ «РАДАБАНК» № 21831 від 27 вересня 2023 року в сумі 2 012 (дві тисячі дванадцять) грн., 45 коп. В іншій частині відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 012 (дві тисячі дванадцять) грн., 45 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки .

Outcome: approved