Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

27.12.2024 року адвокат Рижов С.Є. звернувся до суду із вказаною заявою та вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Проте, у вищевказаному рішенні не вирішено питання про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрат, понесених на професійну правничу допомогу, розмірі 51 389 грн. Факт надання адвокатських послуг і сплати замовником виконавцю суми, обумовленої договором про надання професійної правничої допомоги, підтверджується Договором № 1900-Р/22 від 26.12.2022 року, розрахунком розміру витрат на професійну правничу допомогу на суму 51\~000 грн, від 27.12.2024 року, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 22, 15, 12, актом приймання-передачі наданих послуг адвокатом від 24.12.2024 року на суму 51\~389 грн (т.3,а.с.68-70). Тому заявник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 51\~389 грн. Сторони, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Рижов С.Є. подав клопотання про розгляд його заяви без його участі, підтримав заяву, просив задовольнити з викладених в ній підстав. Представник позивача адвокат Руденко Л.О. надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглядати заяву без її участі. Також подані письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Свої заперечення мотивує тим, що адвокатом Рижовим С.Є. не був заявлений а ні в першій заяві по суті справи відзиву на позов від 06.03.2024 року, а ні в подальших. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору, в тому числі і відзиву на позов. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їх у відшкодуванні. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Крім того, на думку представника позивача Руденко Л.О., розрахунок витрат, перелік виконаних робіт не відповідає фактично виконаним роботам та заявленим витратам. Таким чином, просить відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] (т.3,а.с.61-66). Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо : судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Як вбачається із заяви про ухвалення додаткового рішення, адвокат Рижов С.Є. просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 51 389,00 грн. Дане питання не було вирішено під час ухвалення рішення від 23.12.2024 року, однак стороною відповідача заявлялася така вимога. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з наданих доказів, 26.12.2024 року між адвокатом Рижовим С.Є. та [PERSON] , в якості Клієнта, було укладено Договір про надання правничої допомоги в цивільній справі № 592/8342/20, згідно пункту 7.2 якого, оплата послуг адвоката здійснюється в розмірі 100% від суми, зазначеної у п. 7.1 Договору. Відповідно до розрахунку розміру витрат на професійну правову допомогу від 27.12.2024 року, всього гонорар адвоката склав 51 000,00 грн. На виконання умов Договору, відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 24.12.2024 року [PERSON] , сплатив адвокату Рижову С.Є. грошові кошти в сумі 51 389,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру № 22, 15, 12. Пунктом 2 частини 3 статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial