Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Черняхівської сілищної ради звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого періоду не займається вихованням своїх дітей, не цікавиться їх здоров`ям та не надає допомогу на їх утримання. У зв`язку з наведеним та з урахуванням уточнень (а.с. 38, 51), позивач просить суд: - позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; - стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь законного представника, починаючи з 24.07.2024 року, і до повноліття дітей. У визначений ухвалою суду строк для подання відзиву відповідачем відзив на позовну заяву на адресу Житомирського районного суду Житомирської області не направлено. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач не цікавиться дітьми, не приймає участі у їх вихованні та матеріальної допомоги не надає. Згідно рішення суду у справі №293/630/24 матір дітей позбавлено батьківських прав; наразі діти перебувають у патронатній сім`ї. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Ткачук Т. А. суду повідомила, що її довірителю взагалі не було відомо про наявність дітей, оскільки з кінця 2016 року вони з матір`ю дітей [PERSON] не живуть однією сім`єю; вказала, що матір реєструвала дітей із зазначенням відомостей про на нього як батька, без його відома. Щодо позовних вимог зазначила, що відповідач дійсно не виконував батьківських обов`язків щодо дітей, оскільки він не знав про їх існування - такі відомості йому стали відомі лише у вересні 2024 року, бо фактично не є їх біологічним батьком, відтак у цій частині вимог сторона відповідача їх визнає. В іншій частині вимоги не визнано. В цілому при вирішенні спору представник відповідача поклалась на розсуд суду. Також наголосила, що наразі в судовому порядку оспорюється батьківство [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також подано позов про розірвання шлюбу із їх матір`ю - [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до свідоцтв про народження відповідач є батьком: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5, 6). Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 7, 8, 9). З 25.01.2024 року діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] (а.с. 12-15). Рішенням виконавчого комітету Черняхівської селищної ради № 90 від 25.07.2024 року (а.с. 36) затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України). Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (ст. 150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Право на звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, зокрема, ухилення від піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а також від готування їх до самостійного життя, у зв`язку з чим, дійшов висновку про потребу у позбавленні [PERSON] батьківських прав стосовно дітей. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (реч. 1 ч. 3 ст. 166 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, реч. 1 ч. 2 ст. 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). З огляду на наведене, зважаючи на необхідність забезпечити дітям рівень життя, достатній для їх всебічного розвитку, суд вважає за потрібне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде опікуватися вказаними дітьми (законного представника, тощо), починаючи з 24.07.2024 року, і до повноліття дітей. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Також суд, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved