Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в загальній сумі 65592 (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 11 коп., покласти на відповідача судові витрати за отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у сумі 89,62 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії, однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з постачання теплової енергії не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем станом на 01.11.2024 утворилась заборгованість в розмірі 62859,14 грн., з яких:\~за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.05.2013 по 31.10.2024 у розмірі 60\~875,06 грн., абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.10.2024 у розмірі 852,60 грн., за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.10.2024 у розмірі 1131,48 грн. В зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано 1976,71 грн інфляційних втрат та 756,26 грн. 3% річних від простроченої суми. Представник позивача також просить покласти на відповідачів судові витрати за отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у сумі 89,62 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками за їх зареєстрованою адресою мешкання, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] є споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надаються КП "Харківські теплові мережі". Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 62859,14 грн., з яких:\~за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.05.2013 по 31.10.2024 у розмірі 60\~875,06 грн., абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.10.2024 у розмірі 852,60 грн., за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.10.2024 у розмірі 1131,48 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 1976,71 грн інфляційних витрат та 852,60 грн. 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії. Таким чином, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають задоволенню. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат пов`язаних з отриманням інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова у розмірі 89,62 грн. Відповідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.п. 3, 4 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з: витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд не може визнати достатнім доказом судових витрат копію договору №Н24003, укладеного між КП «Міський інформаційний центр» та КП «Харківські теплові мережі» (далі Договір). Позивач обґрунтовує даним договором витрати на отримання інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова у розмірі 89,62 грн, які він включає до судових витрат. Предметом вказаного договору є надання послуг з віддаленого доступу до веб-сайту Порталу електронних сервісів м. Харкова. Згідно з п. 4.1. Договору ціна цього Договору є договірною та відповідно до Протоколу погодження договірної ціни (Додаток №1 до цього Договору), становить всього 896 200 грн, в тому числі ПДВ 20% 149 366,67 грн. Вартість послуги Підприємства за цим Договором складає 89 грн. 62 коп., в тому числі ПДВ 20 % - 14 грн. 94 коп., що підлягає сплаті Користувачем за одну транзакцію (разове формування запиту на Порталі засобами віддаленого доступу до нього). Як вбачається з п. 4.4. Договору оплата послуг Підприємства здійснюється Користувачем на підставі щомісячного Акту приймання-передачі наданих послуг шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання Акту приймання-передачі наданих послуг. Між тим докази перерахування коштів у матеріалах справи відсутні. Крім того, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Крім того, за положенням абз. 2 ч. 1 ст.187 ЦПК України, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Зокрема, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Тобто, суд самостійно витребує відомості з Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідачів судових витрат в розмірі 89,62 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн., стягнувши його в рівних частках по 1514 грн з кожного.

Outcome: partial