Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернувся до суду із позовом в електронній формі до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за договором про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" (далі - ТОВ "МІЛОАН") та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 34664,00 грн з яких: 7200,00 грн сума заборгованості за сумою кредиту, 25944,00 грн сума заборгованості за відсотками, 1520,00 грн заборгованість за комісією. 23.02.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" (далі - ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") було укладено Договір відступлення прав вимоги № 81-МЛ, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "ФК "Кредит - Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021, укладеним між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] . Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору відступлення прав вимоги № 81-МЛ від 23.02.2022, укладеного між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал". Враховуючи наведене, позивач просить стягнути суд з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021 у сумі 34664,00 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн. Ухвалою суду від 07.08.2024 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 07.08.2024 і позовної заяви з додатками. Позивач у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Пояснила, що через втрату доходу була позбавлена можливості повертати кошти. Вона намагалася зв`язатися з позивачем задля можливого мирного врегулювання спору, що їй не вдалося. Надала квитанцію від 14.11.2024 якою сплатила позивачеві частину заборгованості 5000,00 грн. Просить врахувати цей платіж. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, вислухавши відповідачку, надані судові дані і докази, вислухавши відповідача, суд встановив таке. Між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021. Умовами договору визначено отримання відповідачкою кредиту у сумі 8000,00 грн, строк кредитування 15 днів до 13.11.2021, комісія за надання кредиту 1520,00 грн, процентна ставка 2,50 % за кожен день користування кредитом, стандартна ставка 5,00 % за кожен день користування кредитом, передбачено порядок пролонгації кредиту (а.с. 9-12). Вказаний договір підписаний електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором V67161, який направлено на тел. [NUMBER]. Час відправки: 13.11.2021 10:21:20 (а.с. 14). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак суд робить висновок про належне укладення кредитного договору про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021 про отримання [PERSON] кредиту у ТОВ "МІЛОАН". За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Відповідно до ст. 526 ЦП зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Платіжним дорученням від 13.11.2021 № 60992283 підтверджено здійснення грошового переказу 8000,00 грн від ТОВ "МІЛОАН" до [PERSON] (а.с. 12). 23.02.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимоги № 81-МЛ, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021, що укладеним між ТОВ "МІЛОАН" і [PERSON] (а.с. 13-16). Заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021 складає 34664,00 грн з яких: 7200,00 грн сума заборгованості за сумою кредиту, 25944,00 грн сума заборгованості за відсотками, 1520,00 грн заборгованість за комісією (а.с. 13). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ "МІЛОАН" до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021 на суму 34664,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит № 3317126 від 13.11.2021, із заборгованістю 34664,00 грн. Водночас, відповідно до платіжної інструкції АТ КБ "ПриватБанк" від 14.11.2024 відповідач сплатила позивачеві 5000,00 грн заборгованості за вказаним договором (а.с. 44). Отже заборгованість відповідачки перед позивачем наразі складає 29664,00 грн (34664,00 - 5000,00). Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2422,40 грн судового збору (а.с. 1), а відповідач визнав позов повністю, то позивачеві, згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 1211,20 грн (2422,40 50 %), а решту 1211,20 грн стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved