Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

25.03.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулося ПАТ «СК «АРКС» із вказаним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь витрати в розмірі 81758грн.29коп., які пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також витрати в розмірі 3028грн.00коп., які пов`язані зі сплатою судового збору. В обґрунтування цих вимог зазначило, що 17.02.2023 року між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 73169Га3в, згідно умов якого було застраховано транспортний засіб марки (моделі) «Audi», державний номерний знак « [NUMBER] ». 18.08.2023 року о 18год.00хв. в місті Калинівка на вулиці І.Мазепи, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля марки (моделі) «Audi», державний номерний знак « [NUMBER] », та трактора марки (моделі) «Forte», без номерного знаку, під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 17.01.2024 року в справі № 132/2554/23, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог ПДР України (ст.124 КУпАП). Страхувальник звернувся до ПАТ «СК «АРКС» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. На підставі наданих документів складений страховий акт ARX3799464 від 31.08.2023 року, на підставі якого АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 81758грн.29коп. Таким чином, в силу ст.ст.993, 1187, 1194 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченої суми страхового відшкодування. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2024 року, визначено склад суду з розгляду цивільного позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 08.04.2024 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 12.06.2024 року, закрите підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»). У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та учасники справи не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності учасників справи, що не може розцінюватись, як порушення їх прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.02.2023 року між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 73169Га3в, за яким був застрахований транспортний засіб, а саме автомобіль марки (моделі) «Audi», державний номерний знак « [NUMBER] », який належить [PERSON] , на строк до 17.02.2024 року. 18.08.2023 року о 18год.00хв. водій [PERSON] рухаючись по вулиці І.Мазепи в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, та керуючи мотоблоком марки (моделі) «Forte», без номерного знаку, невибравши безпечної швидкості руху, неврахувавши дорожньої обстановки, здійснив зіткнення з легковим автомобілем марки (моделі) «Audi», державний номерний знак « [NUMBER] », який був припаркований на узбіччі дороги, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.12.1, 12.9 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що встановлено постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 17.01.2024 року у справі № 132/2554/23. Власник пошкодженого транспортного засобу марки (моделі) «Audi», державний номерний знак « [NUMBER] », - [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «АРКС» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору добровільного страхування наземного транспорту № 73169Га3в від 17.02.2023 року, та на виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту № ARX3799464 від 31.08.2023 року, розрахунку страхового відшкодування, який є додатком до цього страхового акту, та умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 73169Га3в від 17.02.2023 року, загальний розмір страхового відшкодування склав 81758грн.29коп. Дане страхове відшкодування у розмірі 81758грн.29коп. згідно платіжного доручення № 997295 від 01.09.2023 року, перераховане платником: ПАТ СК «АРКС» на рахунок отримувача: ФОП [PERSON] на підставі рахунку на оплату № Т-00000207 від 30.08.2023 року (технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів). Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи вищевикладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні». Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 року у справі № 6-112цс13 сформулював висновок, що у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (стаття 993 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Враховуючи, що позивач ПАТ «СК «АРКС» на підставі укладеного з [PERSON] договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 73169Га3в від 17.02.2023 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь останньої, як потерпілої в ДТП особи, у розмірі 81758грн.29коп., то до ПАТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги до винної в ДТП особи - [PERSON] у межах виплаченої страхової виплати. За вказаних обставин, позов ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. За приписами частин 1-3, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи із викладеного,

Outcome: approved