Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ватаманюк В.В., звернувся до суду з позовом до Територіальної громади села Клішківці в особі Клішковецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в с. Клішківці, Хотинського району Чернівецької області. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки з кадастровим номером 7325083600:06:002:0186 площею 0,52 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що не звернувся у шестимісячний строк до Хотинської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що він не знав про смерть [PERSON] та наявність заповіту, складеного на його ім`я. Про існування вказаного заповіту дізнався станом на грудень місяць 2024 року, що підтверджується довідкою Клішковецької сільської ради №1887 від 09.12.2024, а тому позивач вважає дану причину поважною. Зазначає, що 09 грудня 2024 року позивач звернувся в органи нотаріату з заявою про відкриття спадкової справи для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , де йому стало відомо, що він пропустив строк для прийняття спадщини. Таким чином позивач вважає, що в нього є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини зокрема через те, що він не проживав спільно з померлим, повідомлення про смерть не друкувалось у регіональній пресі, нотаріусом не було зроблено жодної спроби своєчасно, протягом визначено строку, розшукати спадкоємця. На підставі вищевикладеного, просив суд прийняти до уваги, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, а саме у зв`язку із необізнаністю про наявність заповіту, тому просив визначити йому додатковий строк тривалістю в шість місяців, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 09 січня 2025 року о 09:00 годині. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від його адвоката Ватаманюка В.В. надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади села Клішківці в особі Клішковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак від нього 20.12.2024 на адресу суду надійшла заява, в якій не заперечує щодо задоволення позовних вимоги щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини , просить розгляд справи провести без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~та заяви\~сторін,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 даної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2018, виданого Виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.6). Як вбачається з копії заповіту від 27.03.2014, посвідченого секретарем Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області Мельник Н.С., [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті розпорядився заповісти [PERSON] , 1981 року народження, земельну ділянку розміром 0,52 га (кадастровий номер 7325083600:06:002:0186), що розташована на території Клішковецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 7). Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №080592 виданого 08.09.2004 Хотинської районною державною адміністрацією [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,52 га, що розташована на території Клішковецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області, з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землею та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №385 (а.с.8). Як вбачається з адвокатського запиту з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7325083600:06:002:0186 відсутні (а.с. 9). Згідно копії довідки №1887 від 09.12.2024, виданої виконкомом Клішковецької сільської ради Дністровського району, Чернівецької області гр. [PERSON] , 1981 року народження був ознайомлений із наявністю заповіту, складеного [PERSON] на земельну ділянку (пай) станом на грудень місяць 2024 року (а.с. 10). Постановою приватного нотаріуса Дністровського районного округу нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.В. від 09.12.2024 №111/02-31 було відмовлено у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований та проживає в с. Клішківці, Дністровського району, Чернівецької області в поданні заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с. 11). Згідно копії довідки із Спадкового реєстру №79461361 від 09.12.2024 року інформація за параметром пошуку [PERSON] , дата смерті [INFO] , відсутня (а.с. 12). Застосовані норми права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 759/4122/16-ц (провадження № 61-18948св18), від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 19 травня 2021 року у справі № 175/2328/19 (провадження № 61-10632св20). Верховний Суд України у своїх висновках неодноразово зазначав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. \~ Мотиви та висновки суду. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на підставу своїх порушених прав, зазначав, що строк для подання заяви про прийняття ним спадщини пропущений з поважної причини, так як він не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його ім`я, а тому не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку необізнаністю про наявність заповіту, та судом приймається це як поважна причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] оскільки він не проживав з останнім, між ними відсутні родинні стосунки, про існування заповіту дізнався вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі N 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19. Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. Суд враховує пояснення позивача про те, що про наявність заповіту йому стало відомо після закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Будь-яких доказів того, що позивач був обізнаний про наявність заповіту, матеріали справи не містять. Таким чином, дослідивши отримані докази, та оцінивши їх в сукупності, надані в силу положень\~ст.81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними, враховуючи що нічиї права та інтереси не порушуються, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, а тому позов підлягає задоволенню і позивачу необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. За встановленого, суд вважає зазначені та підтверджені причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та вважає необхідним надати позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці. Розподіл судових витрат. Судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved