Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» адвокат Тараненко Артем Ігорович, який діє на підставі довіреності від 22 лютого 2024 року, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 726751631 від 26 січня 2021 року у розмірі 23 994 гривні 00 копійок, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривні 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 26 січня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 726751631 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідача за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» www.moneyveo.ua ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого заявив про бажання отримання коштів подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адрес електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та адресу місця реєстрації/проживання. Як вказав представник позивача, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перед тим як погоджувати заявку на кредитування, перевірило особисті дані відповідача та його платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV655GE, зокрема 21 січня 2021\~року п 12 годині 55 хвилин 19 секунд. Одночасно з підписанням договору ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відправило\~на електронну\~адресу,\~вказану відповідачем\~у заявці\~на кредит,\~електронного листа\~з повідомленням\~про успішне\~підписання кредитного\~договору та\~вкладеним в\~нього примірником\~електронного договору,\~у формі\~що унеможливлює\~зміну його\~змісту. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. За твердженням представника позивача, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істоти умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Так, відповідно до пункту 1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 6000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідачем, 26 січня 2021\~року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 6000 гривень 00 копійок на банківську карту [PERSON] №\~ [NUMBER] \~75xx хххх\~0645,\~що, на думку представника позивача, в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Проте, [PERSON] свої зобов`язання за договором № 726751631 від 26 січня 2021 року не виконав, у зв`язку з чим на момент звернення до суду з даним позовом, у останнього утворилася заборгованість у розмірі 23994 гривні 00 копійок, яка складається з: заборгованості по кредиту у сумі 6000 гривні 50 копійок, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 17994 гривень 00 копійок. В подальшому, 28 листопада 2018 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 зі строк дії до 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020\~року, при цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020\~року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня\~2021\~року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018\~року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018\~року та № 28/1118-01. Надалі, 31 грудня 2021\~року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня\~2022\~року, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022\~року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня\~2023\~року, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Також 31 грудня 2023\~року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня\~2024\~року, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Як вказав представник позивача, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018\~року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до пункту 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплат суми боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. визначено, що перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 131 від 27 квітня 2021 року\~до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018\~року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 15990 гривень 00 копійок. Таким чином відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» відбулося відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018\~року (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії, а саме 28 листопада 2018 року 31 грудня 2024 року. При цьому представник позивача звернув увагу суду, що реєстр прав вимог № 131 від 27 квітня 2021 року підписаний вже після укладання кредитного договору між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем 21 січня 2021 року. 05 серпня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТБ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня\~2021\~року. В подальшому ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТБ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03 серпня 2021\~року та № 3 від 30 грудня 2022\~року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30 грудня 2024\~року включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (пункт 4.1 Договору). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023\~року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020\~року від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТБ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 23994 гривні 00 копійок. Згідно підпункту 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Представник позивача звернув увагу, що в наданих ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником. Надалі, 20 серпня 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 200824\~відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 200824\~від 20 серпня 2024\~року від ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ОНЛАЙН ФІНАНС»\~до ТОВАРИСТВА\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ\~КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23994 гривні 00 копійок. При цьому ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Посилаючись на приписи частин 1 та 3 статті 512, статтей 514, 516, 525, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 639, 1048, 1049 та 1050 Цивільного кодексу України представник позивача просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 726751631 від 26 січня 2021 року у розмірі 23994 гривні 00 копійок, а також понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 17 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву\~ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ЮНІТ КАПІТАЛ»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості та відкрито провадження у справі,\~розгляд справи\~вирішено здійснювати\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 грудня 2024 року визначено про заочний розгляд справи за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. У прохальній частині позовної заяви представник позивача вказав, що підтримує позовні вимоги в цілому, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника позивача, при цьому позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання, що були призначені на 08 листопада 2024 року, 26 листопада 2024 року, 11 грудня 2024 року та 26 грудня 2024 року не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно та належним чином у відповідності до статті 128 Цивільного процесуального кодексу України за адресою\~реєстрації місця\~проживання,\~вказаної у\~повідомленні Слобожанського\~старостинського округу\~№ 3\~Старовірівської сільської\~ради Красноградського\~району Харківської\~області від\~24\~вересня 2024\~року за\~№ 171,\~що надійшло\~на електронну\~адресу суду\~17\~жовтня 2024\~року та\~зареєстроване за\~вихідним №\~ЕП-1875/24-вх. Судові повістки про виклик відповідача були повернуті на адресу суду з відміткою УДППЗ «УКРПОШТА» «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінчення терміну зберігання». Крім того, у судове засідання, призначене на 26 грудня 2024 року [PERSON] викликався шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/1727820/). Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву, відповідно до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] , не подав, ніяких клопотань на адресу суду не направляв, розглядом справи не цікавився. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення, у тому числі з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою». Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та у постанові від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23 (провадження № 61-73св24). Окрім цього,\~частиною 11\~статті 128\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~визначено,\~що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Також відповідно до частини 1\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.\~ В даному випадку суд також бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 та від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц, в яких зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, а сторона позивача звернулась на адресу суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, де зазначили, що проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечують, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа унормовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Як убачається\~з матеріалів\~справи, 26 січня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (кредитодавець) та [PERSON] за допомогою підпису шляхом використання одноразового персонального ідентифікатора MNV655GE (26.01.2021 12:55:38) було укладено електронний Договір № 726751631 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Відповідно до підпункту 1.1 Кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 6000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених цього договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». У підпунктах 1.2 1.6 укладеного договору сторони дійшло згоди, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником(далі - «Дисконтний період»). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. Встановлений в пункті 1.2 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду. Виключно на період строку визначеного в пункті 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 62,05 % річних, що становить 0,17 % від суми кредиту за кожний день користування ним. За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в пункті 1.2. Договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку передбаченому Правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» кредитодавця, які розміщені на сайті кредитодавця. У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов?язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.. З огляду на вищезазначене та у порядку статті 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.3 цього Договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору. Позичальник зобов?язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.3 цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах пункту 1.7 Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами пункту 1.7.1 Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його ді чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час. Відповідно до пункту 1.7 Кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов?язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 % річних, що становить 2,30 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2 Договору, нараховуються за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником (пункт 1.8 Кредитного договору). У пункті 1.9 Кредитного договору сторони узгодили, що попередній розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого пунктом 1.2. цього Договору, наведено в Паспорті споживчого кредиту, що є невід`ємним додатком до цього Договору, та у Графіку розрахунків наведеному в Додатку N? 1 до цього Договору. Сторони погодили, що кредитодавець, по аналогії з порядком, визначеним в абзаці 2 пункту 1 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі продовження строку надання кредиту, надає позичальнику та регулярно оновлює Графік розрахунків на період продовження строку надання кредиту, з відповідним коригуванням терміну платежу, шляхом відображення такої інформації в Особистому кабінеті позичальника. Підпунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладання Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua. У підпункті 4.4 Договору зазначено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Також як свідчать надані позивачем докази, 17 лютого 2021 року [PERSON] шляхом використання одноразового персонального ідентифікатора MNV69U7S був підписаний Додаток № 1 до Договору № 159789529 від 17 лютого 2021 року Графік платежів з розрахунку застосування Дисконтної процентної ставки протягом усього строку дії Договору, в якому сторони погодили дати платежів, суми тілу кредиту та процентів за користування кредитом, що підлягають сплаті. Крім того у вказаному графіку сторонами також узгоджено, що загальна вартість кредиту складає 210,55 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 52111 гривень 74 копійки (у грошовому вираженні) та включає в себе: проценти за користування кредитом, які складають 110,55 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 27361 гривня 74 копійка (у грошовому виразі); суму (тіло) кредиту в розмірі 24750 гривень 00 копійок (у грошовому вираженні); орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 474,50 %. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично зміщується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання кредиту, та становить 126 днів користування кредитом починаючи з дати отримання кредиту позичальником. Сторони погодили, що у разі якщо повернення кредиту здійснюється позичальником не у відповідності до Графіку платежів вказаного в пункті 1 цього Додатку № 1, а саме: у разі часткового дострокового повернення кредиту чи прострочення будь-якого чергового платежу (що має наслідком застосування Базової процентної ставки), кредитодавець, за аналогією з порядком визначеним в абзаці 2 пункту 1 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», надає позичальнику оновлений Графік платежів, шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті позичальника. Додатком № 1 до Договору № 726751631 від 26 січня 2021 року, який також підписаний [PERSON] за допомогою підпису шляхом використання одноразового персонального ідентифікатора MNV655GE, є Графік розрахунків, який передбачає термін платежу 25 лютого 2021 року, суму кредиту 6000 гривень 00 копійок, нараховані проценти 306 гривень 00 копійок, до сплати 6306 гривень 00 копійок. Орієнтовна загальна вартість кредиту за дисконтною процентною ставкою складає\~6306\~гривень 00 копійок та включає в себе: загальні витрати за кредитом проценти за користування кредитом у розмірі 306 гривень 00 копійок та суму кредиту у розмірі\~6000\~гривень 00 копійок. Орієнтовна реальна процентна ставка, що базується на припущенні про застосування до взаємовідносин між сторонами дисконтної процентної ставки, складає 62,05 % річних. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, термін платежу автоматично зміщується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту, та є 30 днем користування кредитом починаючи з дати отримання кредиту позичальником. У разі користування кредитом понад встановлений в пункті 1.2 Договору строк дисконтного періоду чи у разі продовження строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.3 Договору, Графік розрахунків наведений в пункті 1 цього Додатку втрачає юридичну силу, а оновлений актуальний Графік розрахунків відображається кредитодавцем позичальнику в Особистому кабінеті позичальника. У разі настання передбаченої пунктом 1.4.3 Договору відкладальної обставини, без застосування пункту 1.4.2 Договору, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів за встановлений в пункті 1.2 Договору строк у розмірі розрахованому за базовою процентною ставкою, орієнтовна загальна вартість кредиту складе 9060\~гривень 00 копійок та буде включати в себе: загальні витрати за кредитом проценти за користування кредитом у розмірі\~3060\~гривень 00 копійок, суму кредиту у розмірі\~6000\~гривень 00 копійок річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за базовою процентною ставкою складе 620,50 % нараховуються за ставкою зазначеною в пункті 1.7.2. Договору. Крім того, 26 січня 2021 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту до Договору № 726751631 від 26 січня 2021 року, який містить основні умови кредитування, спосіб та строк надання кредиту, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання 26 січня 2021 року Договору № № 159789529 про надання споживчого кредиту, Додатків до договору (Графік платежів) та Паспорту споживчого кредиту. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів,\~викладених вище,\~суд також\~враховує правові\~висновки Верховного\~Суду,\~викладені в\~постанові від\~04\~квітня 2018\~року по\~справі №\~357/12292/16-ц\~(провадження\~№ 61-8596св18), в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Як свідчать наявні матеріали справи, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за Кредитним договором № 726751631 від 26 січня 2021 року виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу, [PERSON] , кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, перерахувавши 26 січня 2021 року грошові кошти в сумі 6000 гривень 00 копійок на банківську карту № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 4d2648c3-5433-4132-bd86-a76ceb6ea541 від 26 січня 2021 року, а також електронним повідомленням АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАКСОМБАНК» № 3980/47.1.-БТ від 08 серпня 2024 року. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним 27 квітня 2021 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», заборгованість [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , за договором № 726751631 від 26 січня 2021 року склала 15990 гривні 00 копійок, з них: заборгованість по кредиту у розмірі 6000 гривень 50 копійок, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 9990 гривень 00 копійок. Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. З матеріалів справи встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт), укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1 договору). Відповідно до пункту 1.3 Договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплат суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. У пункті 1.2 Договору факторингу визначено, що перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимог. Строк дії вищевказаного договору факторингу згідно додаткової угоди № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеної 28 листопада 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» продовжено до 31 грудня 2020\~року. 31 грудня 2020\~року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня\~2021\~року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018\~року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018\~року та № 28/1118-01. Надалі, 31 грудня 2021\~року, 31 грудня 2022 року та 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткові угоди № 27, № 31 та № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, які продовжили строк дії договору до 31 грудня\~2022\~року, до 31 грудня 2023 року та до 31 грудня 2024 року відповідно, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року, окрім пунктів 11.10 та 3 «Фінансування та порядок розрахунків» (згідно додаткової угоди № 32 від 31 грудня 2023 року). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 131 від 27 квітня 2021 року\~до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018\~року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] за договором № 726751631 від 26 січня 2021 року на загальну суму 15990 гривень 00 копійок, з яких заборгованість по кредиту у розмірі 6000 гривень 00 копійок, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 9900 гривень 00 копійки, а також сума фінансування у розмірі 2400 гривень 00 копійок. Таким чином відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» відбулося відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018\~року (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС», заборгованість [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , за договором № 726751631 від 26 січня 2021 року склала 23994 гривні 00 копійок, з них: заборгованість по кредиту у розмірі 6000 гривні 50 копійок, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 17994 гривні 00 копійок. Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. 05 серпня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТБ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1 договору). Відповідно до пункту 1.3 Договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплат суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. У пункті 1.2 Договору факторингу визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимог. В подальшому між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТБ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладені: 03 серпня 2021 року Додаткова угода № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року та 30 грудня 2022 року Додаткова угода № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, згідно яких сторони домовились продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно та до 30 грудня 2024 року включно відповідно. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023\~року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020\~року від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , за договором № 726751631 від 26 січня 2021 року склала 23994 гривні 00 копійок, з них: заборгованість по кредиту у розмірі 6000 гривні 50 копійок, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 17994 гривні 00 копійок, сума фінансування 102 гривні 00 копійок. Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, 20 серпня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) укладений Договір факторингу № 200824, за яким відповідно до пункту 1.1 фактор зобов`язується передати грошові в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти на користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. У пункті 1.2 Договору факторингу сторони узгодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Наступне відступлення фактором права грошової вимоги за цим Договором до третіх осіб допускається (пункт 1.3 Договору факторингу). 20 серпня 2024 року директори ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договору факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року, відповідно до якого клієнт (ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС») передав, а фактор (ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ») прийняв Реєстр боржників в кількості 877, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року, від клієнта до фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 33652595 гривень 40 копійок. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Відповідно до витягу з Реєстру боржників, як Додатку № 1 до Договору факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право вимоги заборгованості до боржника [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (порядковий номер 873), за договором № 726751631 від 26 січня 2021 року склала 23994 гривні 00 копійок, з них: заборгованість по кредиту у розмірі 6000 гривні 50 копійок, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 17994 гривні 00 копійок, сума фінансування 240 гривень 00 копійок. Отже,\~ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ЮНІТ КАПІТАЛ»\~набуло права\~грошової вимоги\~до відповідача\~у загальній\~сумі 23994 гривні 00 копійок. Як свідчать наявні матеріали справи, всупереч умовам кредитного договору, відповідач [PERSON] , не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки попередніх кредиторів, а ні на рахунки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за договором № 726751631, укладеним 26 січня 2021 року між ним та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у розмірі 23994 гривні 00 копійок. При цьому відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. У частині 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1 та 2 статті 14 Цивільного кодексу України). За правилом, наведеним у частині 1 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей\~626 та 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Абзац 2 часини 2 статті 639 наведеного кодифікованого закону України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Із прийняттям Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3 та 4 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших\~інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію»). У відповідності до частини 12 наведеної норми права, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі 127/33824/19 тощо. Також Верховний Суд у своїх постановах від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 зазначив, що укладення сторонами договору в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на підставі\~Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» відповідає положенням законодавства України та не має наслідком нікчемність або недійсність такого договору, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і позивач не довів, що договір суперечить вимогам закону. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Як вже зазначалось вище, електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. У даному випадку правовідносини між первісним кредитором та відповідачем виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, статтям 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». За обставинами даної справи відповідач [PERSON] шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора MNV655GE, отриманого від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір договір про надання споживчого кредиту (здійснила акцепт пропозиції позивача), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. При цьому, як вже зазначалось, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту підписання 26 січня 2021 року кредитного договору № 726751631. Стаття 204\~Цивільного кодексу\~України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обов`язки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналогічна правова\~позиція викладена\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 14\~листопада 2018\~року у\~справі №\~2-383/2010\~(провадження\~№ 14-308цс18). Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 726751631 від 26 січня 2021 року. Зазначений договір недійсним не визнано, а отже всі права,\~набуті сторонами\~правочину за\~цим договором,\~повинні здійснюватися,\~а створені\~обов`язки підлягають\~виконанню. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами частин 1 та 2\~статті 1056-1 Цивільного кодифікованого закону України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статті 614 Цивільного кодексу України регламентовано, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Отже, після підписання договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги кредитного договору договору № 726751631 від 26 січня 2021 року відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням\~статтей 526 530 Цивільного кодексу України. Також суд бере до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, відповідно до якої суд вказав, що якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування. Приписами статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 516 Цивільного кодифікованого закону України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В силу частини 1\~статті 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому слід зазначити, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Аналогічний за змістом висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц. Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді також не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~статті 617 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів, комісії за користування грошима належним чином не виконав. З урахуванням наведеного, при заочному розгляді справи, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 726751631 від 26 січня 2021 року у розмірі 23994 гривні 00 копійок, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 6000 гривень 00 копійок, сума заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 17994 гривні 00 копійки, підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. При цьому суд наголошує, що судове доказування це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 зробила правовий висновок, відповідно до якого принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. У даній справі на виконання свого процесуального обов`язку, відповідачем не надано доказів повернення кредиту чи спростування встановлених судом обставин на час розгляду справи. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України № 3460-ІХ від 09 листопада 2023 року\~ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі\~3028\~гривень 00\~копійок, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинен був б сплатити судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок. Водночас частиною 3 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. З даним\~позовом ТОВАРИСТВО\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ\~КАПІТАЛ» звернулась\~до суду\~з використання\~підсистеми «Електронний\~суд» Єдиної\~судової інформаційно-комунікаційної\~системи 23\~вересня 2024\~року,\~а тому\~як убачається\~з матеріалів\~справи,\~позивачем при\~подачі позовної\~заяви до\~суду було\~сплачено судовий\~збір з урахуванням\~понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2422 гривні 40 копійок, що підтверджено платіжною інструкцією № 5180 від 17 вересня 2024 року ПУБЛИЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК». Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок. Крім того, згідно з пунктом 1 частини 3\~статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23 рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Положеннями статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. З огляду на приписи частини 1\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Правове регулювання відносин, пов`язаних з розподілом судових витрат на правничу допомогу адвоката здійснюється частинами 2 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовано, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, частина 3\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~наголошує на необхідності врахування судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до\~статті 17 Закону України «При виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~ суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Частиною 8\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 1012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 наведеного Закону України встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. З наданих суду документів вбачається, що представником позивача є Тараненко Артем Ігорович, який відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956, виданого 24 квітня 2012 року головою Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, є адвокатом, й діє на підставі довіреності від 02 лютого 2024 року. Як вбачається з матеріалів справи між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (клієнт) та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року, відповідно до підпункту 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. У пункті 3.3 вищевказаного Договору визначено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторона в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року (Додаток № 1 до цього Договору). Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг (пункт 3.4 Договору про надання правової допомоги). Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» підписали Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правової допомоги № 26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року, який визначає вид послуг та їх вартість за одну годину роботи. 26 серпня 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» уклали додаткову угоду № 9 до Договору про надання правової допомоги № 26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року, в якій клієнт доручив, а адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі де боржником є [PERSON] за договором № 726751631 від 26 січня 2021 року. Так на виконання умов визначеного Договору про надання правової допомоги, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» складений та затверджений Акт прийому-передачі наданих послуг від 29 серпня 2024 року, відповідно до якого детально розписаний вид правової допомоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 726751631 від 26 січня 2021 року та потрачений час адвокатом й вказана вартість наданих послуг у розмірі 6000 гривень 00 копійок. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 713/1890/21, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зроблений правовий висновок, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Одночасно з цим частини 5 та 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4 та 5 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16, від 18 грудня 2018 року справі №910/4881/18, від 08 квітня 2019 року у справі № 922/619/18. В даній справі [PERSON] не звертався до суду з клопотанням про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу. Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, який бере участь у справі, відповідає обсягу наданих ним послуг і виконаних робіт, визначених детально у відповідному акті прийому-передачі наданих послуг, є співмірним із складністю справи, обсягом та часом, витраченим адвокатом на їх виконання, а тому їх необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved