Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

30.09.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа, - Головне управління Пенсійногоо фонду України в місті Києві, - про встановлення факту, що має юридичне значення, в прохальній частині якої заявник просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Прийняти дану заяву до розгляду та задовольнити її. 2. Встановити факт, що має юридичне значення а саме: що [PERSON] , [INFO] , якій належить паспорт серії [NUMBER] , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, 12.11.1996 року, та «Трудова книжка колгоспника», видана на імя « [PERSON] » [INFO] , з датою заповнення 02 жовтня 1987 року, та « [PERSON] », особа, що вписана у графу «Мати» Свідоцтва про народження, виданого Ліщинською сільською Радою Кагарлицького району Київської області, 07 червня 1995 року серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою. 3. Викликати та допитати у якості свідка [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] ; 4. Судові повістки направляти мені за номером телефону: [NUMBER]. Свої вимоги заявник [PERSON] в мотивувальній частині заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права: - Вона, - [PERSON] , [INFO] , - 26.07.2024 року звернулася до органів Пенсійного фонду України щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796). Відповідно до статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стаж, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема особам, які проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали не менше 4 років мають право на зниження пенсійного віку на два роки та додатково один рік за кожні 3 роки проживання , роботи, але не більше 5 років. До заяви вона надала необхідний пакет документів і свідоцтво про народження сина: - [PERSON] , [INFO] , в тому числі. Проте, відповідно до Рішення № 104550007881 від 02.08.2024 року «Про пенсійне забезпечення гр. [PERSON] » Головного управління Пенсійного фонду міста Києва, у призначенні пенсії їй було відмовлено. Причиною відмови у призначенні їй пенсії в тому числі стало те, що до її стажу органом пенсійного фонду не було враховано періоди догляду за дітьми до 3-х річного віку, так як у свідоцтві про народження [INFO] прізвище матері-заявниці не відповідає паспортним даним. Так дійсно, згідно даних паспорту вона « [PERSON] », відповідно до даних Трудової книжки колгоспника», виданої на імя « [PERSON] », [INFO] , з датою заповнення 02 жовтня 1987 року, яка заповнена російською мовою, вона « [PERSON] », а у свідоцтві про народження [PERSON] , який є її сином, у графі «Мати» її прізвище записано як « [PERSON] ». Вважає, причина неправильного написання її прізвища ім`я та по батькові у одну літеру виникла ув`язку із неправильним переведенням її прізвища, з російської на українську мови. Внаслідок такої помилки, в неї на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує мою особу та правовстановлюючим документом, який засвідчує факт народження її сина, що перешкоджає їй врахувати період догляду за сином до 3-х річного віку до пенсійного стажу та відповідно отримати пенсію. У зв`язку із цим, у неї виникла необхідність встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , [INFO] , якій належить паспорт серії [NUMBER] , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, 12.11.1996 року, а також «Трудова книжка колгоспника», видана на імя « [PERSON] » [INFO] , з датою заповнення 02 жовтня 1987 року, та « [PERSON] », особа, що вписана у графу «Мати» Свідоцтва про народження, виданого Ліщинською сільською Радою Кагарлицького району Київської області, 07 червня 1995 року серії [NUMBER] на імя [PERSON] , [INFO] , - є однією особою. Згідно з положеннями статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у пунктами 1, 12 Постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. На підставі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до статей 256-259 передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, суди можуть встановлювати факти, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, так як дозволить їй в повному обсязі реалізувати її право на пенсію. Вона не подавала іншої заяви до суду з тим самим предметом та з тих самих підстав, що зазначені вище. Таким чином, з огляду на вищенаведене,

Outcome: approved