Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

12.04.2024 ТОВ «Споживчий центр», в особі представника Чайки І.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що 28.04.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №28.04.2023-100001051,за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов Договору та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 6000 грн., строком на 56 днів. [PERSON] отримані кредитні кошти, позивачем свої зобов`язання перед відповідачем виконано у повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 08.04.2024 утворилася заборгованість у розмірі 11687,91 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн.; заборгованості по процентам 4787,91 грн.; заборгованості комісії 900 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. 18.04.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням сторін, справу призначено до судового розгляду на 17.05.2024. У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, з поважних причин. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у поданій позовній заяві просила розгляд справи проводити за відсутністю представника позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав. 25.12.2024 судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено, що 28.04.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір №28.04.2023-100001051, шляхом підписання відповідачем, за допомогою одноразового ідентифікатора надісланого йому позивачем на зазначений ним номер, електронних документів, що містять істотні умови договору, а саме: пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки кредитного договору та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору (а.с. 8-17). Відповідно до умов кредитування, датою надання кредиту є 28.04.2023; сума кредиту становить 6000грн., строком на 56 днів з дати його надання; датою повернення (виплати) кредиту є 22.06.2023. За умовами договору застосовується процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду ( 14 днів) та процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду. Сторонами узгоджено комісію за надання кредиту у розмірі 900 грн. 28.04.2023 ТОВ «Споживчий центр» на виконання умов кредитного договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 6000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача (а.с. 18). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №28.04.2023-100001051 від 28.04.2023 за період з 28.04.2023 по 22.06.2023 загальна сума заборгованості відповідача становить 11687,91 грн., з яких: основний борг - 6000 грн., проценти - 4787,91 грн., комісія -900 грн. (а.с. 7). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із матеріалів справи установлено, що відповідачу [PERSON] були надані грошові кошти у розмірі 6000 грн., які він не повернув, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, суд виходить з наступного. Відповідно до умов договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 6000 грн. строком на 56 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,2% протягом 14 днів та 1,5% стягом решти часу користування кредитом. Згідно умов договору відповідачу могли бути нараховані відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 4788 грн. ((6000 х 1,2% х 14 дні = 1008 грн.) + (6000 х 1,5% х 42 дні =3780) = 4788грн.). Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи із принципу диспозитивності, враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення відсотки у розмірі 4787, 91 грн., суд приходить до переконання, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 4787, 91 грн. Сторони при укладенні договору погодили сплату комісії за надання кредиту у розмірі 900 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд приймає до уваги розрахунок позивача та приходить до переконання, що заявлений позов підлягає до задоволення. При цьому суд враховує, що відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів у спростування обставин на які посилається позивач, суду не надав. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. При звернені до суду ТОВ «Споживчий центр» було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією ( а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved