Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивач звернулась в суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 23 серпня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей, [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливе, так як у них різні сторони на життя, існує психологічна не сумісність, сторони фактично припинили шлюбні відносини. У зв`язку з наведеним просила розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, у якій просила про розгляд справи за її відсутності, шлюб просила розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явився, 08.01.2025 року через канцелярію суду подав заяву про визнання позову, просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 липня 2017 року, сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2012 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий в Івано-Франківській області, актовий запис №1103. Згідно копії свідоцтв про народження у шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на те що сторони не підтримують шлюбних стосунків, відповідач позов визнає, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, ст. 29 ЦК України, ст. ст. 104, 110, 112, 115, 141, 157 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved