Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Бізнес\~позика» звернулося\~до Київського\~районного суду\~м.\~Одеси з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.12.2021 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 438034-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма), підписаний в порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] кредитні кошти у сумі 50 000 грн, За умовами договору ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] кредитні кошти на умовах строковості, поворотності та платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом грошові кошти. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 77\~012,83, яка складається з: 41\~648,05 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту та 35\~364,78 грн суми прострочених платежів за процентами, яку просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2024 справу передано на розгляд за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник ТОВ «Бізнес позика» подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про розгляд справи шляхом направлення судового повідомлення на адресу її зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від неї до суду не надходило. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 27.12.2024 Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. \~ \~ \~ \~ 01.12.2021\~між ТОВ\~«Бізнес позика»\~та [PERSON] \~укладено договір\~№ 438034-КС-001\~про надання\~кредиту (споживчий\~кредит.\~Електронна форма), підписаний електронним підписом позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора. При підписанні договору про надання кредиту сторони погодили умови надання всіх послуг, зокрема, суму кредиту, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність. Відповідно до зазначеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 50 000 грн, зі сплатою процентів та інших платежів, визначених договором. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. З наданого розрахунку заборгованості слідує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 438034-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 01.12.2021, у останньої станом на 13.12.2023 наявна заборгованість у загальному розмірі 77\~012,83 грн, яка складається з: 41\~648,05 грн заборгованості за кредитом та 35\~364,78 грн заборгованості по відсоткам. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що відповідач погодилася на умови кредитного договору шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором G-8860. З матеріалів справи слідує, що ТОВ «Бізнес позика» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем за договором та надало останній кредит в сумі 50 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Проте, позичальник зобов`язання за договором № 438034-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 01.12.2021 належним чином не виконала, унаслідок чого у неї виникла прострочена заборгованість. З наданого розрахунку заборгованості слідує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 438034-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 01.12.2021, у останньої станом на 13.12.2023 наявна заборгованість у загальному розмірі 77\~012,83 грн, яка складається з: 41\~648,05 грн заборгованості за кредитом та 35\~364,78 грн заборгованості по відсоткам. Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання ним умов вищезазначеного договору. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.\~1050\~ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази у достатній мірі підтверджують укладення між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] договору кредиту, отримання відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов укладеного договору, у зв`язку з чим нарахована позивачем відповідно до укладеного договору станом на 13.12.2023 заборгованість у розмірі 77\~012,83 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, понесені останнім при поданні позовної заяви до суду, а саме в розмірі 2\~147,20 грн.

Outcome: approved