Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

ТОВ ФК «ЄАПБ» звернулося до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №17656-03/2021 в розмірі 18966.50 грн.,з яких: 5000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13966.50 грн. сума заборгованості за відсотками. Позов мотивують тим, що 22 березня 2021 року між ТОВ «Інвеструм» та [PERSON] було укладено за кредитний договір №17656-03/2021. Звертає увагу суду на те, що даний кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Звертає увагу суду на те, що згідно п.п.1.1. п.1 Кредитного договору та п.п. 1.7 п.1 Кредитного договору, Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором та підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України Про споживче кредитування. 18.01.2022 року між ТОВ «Інвесрум» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №18012022. Відповідно до умов Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18012022 від 18.01.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18966.50 грн. з яких: 5000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13966.50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №17656-03/2021 в розмірі 18966.50 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 квітня 2023 року справу направлено за підсудністю до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області за підсудністю. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2023 року справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.08.2023 представником відповідача - адвокатом Конопатським О.О. подано відзив на позовну заяву. Згідно відзиву на позовну заяву, останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ ФК ЄАПБ до [PERSON] .. Вважає позовні вимоги, заявлені позивачем про стягнення заборгованості за кредитним договором, необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що передбачені кредитним договором грошові кошти у сумі 5000.00 грн., були дійсно отриманні відповідачем. У позовній заяві та додатках відсутні відомості про те, яким чином та кому були сплачені передбачені кредитним договором грошові кошти. Також, до позовної заяви не доданий розрахунок позовних вимог. Так, позивач просить стягнути 5000.00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу та 13966.00 грн. суми заборгованості за відсотками. Між тим, у позовній заяву не наведено розрахунків за який період стягуються відсотки у вказаному розмірі. Також, позивачем не надано доказів того, що кредитний договір був дійсно підписаний відповідачем. 10.08.2023 [PERSON] подано зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 22.03.2021 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено кредитний договір №17656-03/2021, за умовами якого позивачу було надано кредит в сумі 5000.00 грн.. за умовами вказаними договором. Правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «»ФК «Інвеструм» за кредитним договором на підставі договору факторингу №18012022 від 18.01.2022 є ТОВ «ФК «ЄАПБ». Ознайомившись зі змістом оскаржуваного договору [PERSON] вважає, що він укладений з порушенням норм законодавства та має бути визнаний недійним. Як стверджує [PERSON] , кредитний договір у наданій до суду формі та з вказаним змістом нею не підписувався ні письмово, ні будь-яким іншим способом. Просила справу розглянути в загальному порядку та визнати недійсним кредитивний договір №17565-03/2021 від 10.02.2021, укладений між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм». 21.08.2023 представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Ткаченко М.М. подано відповідь на відзив. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 вересня 2023 року зустрічний позов представника [PERSON] - адвоката Конопатського О.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання кредитного договору недійсним слід прийняти до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та об`єднати їх в одне провадження. Розгляд справи за первісним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом представника [PERSON] - адвоката Конопатського О.О. до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання кредитного договору недійсним - продовжено за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 02.11.2023 представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24 січня 2024 року визнано явку представника позивача за первинним позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» обов`язковою. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Маглич І.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача - адвокат Конопатський О.О. вимоги за первісним позовом не визнав в повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог просив задоволити в повному обсязі. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та про відмову у зустрічному позові. Судом встановлено, що 22 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №17656-03/2021 відповідності до вимог чинного законодавства у електронній формі відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. на строк 30 днів, до 20.04.2021 (п.1.2 Договору). Згідно п. 1.3 Договору за користування кредитом клієнт сплачує 803.00% річних в розрахунку 2.20 % на добу. Згідно Додатку №1 до Договору №17656-03/2021 сторонами погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с.8 зворот). В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.38). В подальшому, згідно заявки від 20.04.2021 позичальника про продовження строку дії договору між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання фінансового кредиту, згідно якої сторони погодили продовжити строк дії кредиту на 30 днів. У зв`язку із продовження строку дії Договору також було змінено і Графік розрахунків. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем з додатковими поясненнями вбачається, що сума заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 5000 грн., заборгованість за відсотками за період з 18.01.2022 по 31.03.2023 становлять 13966.50 грн. 18 січня 2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №18012022. Факт переходу від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості підтверджується підписаним та скріпленим печатками Актом прийому передачі Реєстру боржників (а.с.141-150). Відповідно до реєстру боржників від 26.09.2023 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором №17656-03/2021 у розмірі 18966.50 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 13966.50 грн. заборгованість за відсотками (а.с.149). Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст.11Закону України«Про електроннукомерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вважає, що між первісним кредитором ТОВ «ФК «Інвеструм», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 22.03.2021 кредитного договору №17656-03/2021. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5000.00 грн. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту суду не надано. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками по кредитного договору №17656-03/2021, суд зазначає наступне. На підтвердження наявності заборгованості за відсотками суду наданий Розрахунок заборгованості за період з 18.01.2022 по 31.03.2023, тобто після отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідача за Договором факторингу №18012022 від 18.01.2021. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, у частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Однак, суду не були надані детальні розрахунки заборгованості, здійснені первісним кредитором. Тому суд вважає не підтвердженою заборгованість за відсотками, її розмір та період утворення. Арифметичним шляхом вирахувати, за який саме період нараховані відсотки та перевірити правильність їх нарахування, не вбачається можливим. Разом з тим, Договором визначений строк дії Договору 30 днів. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 2,2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно графіку платежів, який міститься у Договорі проценти за користування кредитом в межах строку дії договору складають 2533.50 грн. Також, згідно укладеної Додаткової угоди сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 30 днів, тобто до 20.05.2021. Згідно з умовами зміненого Графіка розрахунків, сума відсотків за користування кредитом складає 3300.00 грн. та сума до сплати становить 8300.00 грн.. Таким чином, з урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 3300.00 грн. за 30 днів, що відповідає строку дії кредитного договору. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсним договору про надання фінансового кредиту, суд зазначає наступне. В силу вимог ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, четверта статті 202 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у статті 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Як вбачається зі змісту договору про надання фінансового кредиту №17656-03/2021 від 22.03.2021 року, в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, а саме: предмет договору (п. 1.1 Договору), строк договору (п. 1.2 Договору), інформація про відсотки за користування кредитом (п.п. 1.3-1.4 Договору, Додаток №1 до Договору, паспорт споживчого кредиту), права та обов`язки сторін, розрахунок сукупної вартості та терміни платежів за кредитом тощо, яка передує укладенню договору, була надана позичальнику, що підтверджується дослідженими судом доказами. Як було зазначено вище, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту, який підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором [NUMBER], є укладеним між сторонами належним чином. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить і паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Доказів того, що під час підписання оспорюваного кредитного договору позивач був обмежений у праві вибору кредитної установи та умов кредитування чи що є інші умови, які є несправедливими, матеріали справи не містять. Належних та допустимих доказів того, що в момент підписання даного кредитного договору було недодержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом, як на підставу позовних вимог щодо недійсності договору, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом необґрунтовані та недоведені, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. У зв`язку із частковим задоволенням позову щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 8300.00 гривень з заявленої суми 18966.50 грн., що становить 43.7%, слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судового збору пропорційно розміру задоволених вимог за подання позовної заяви 939.61 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial