Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, зобов`язавши Відділ ДРАЦС виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] за № 2954 від 14.10.2022 р. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з початку січня 2022 р. він проживав однією сім`єю з відповідачкою [PERSON] , перебуваючи в цивільних відносинах. [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON] і його було записано батьком дитини і ніяких сумнівів щодо його батьківства на той час не було. Після припинення з відповідачкою відносин вони проживають окремо. Відповідачка разом з дитиною на початку вересня 2023 р. переїхала у м. Вінницю. В грудні 2023 р. відповідачка повідомила йому, що він не є біологічним батьком дитини, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.79,89). Відповідач [PERSON] в судове засівання не прибула за невідомою суду причиною. Про місце, день та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації відповідача (а.с.35,48,55). Крім того, про розгляд судом справи відповідача було повідомлено шляхом направлення кореспонденції на належну їй електрону адресу, яку отримувалось останньою, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.78,85,86,94). Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду листа про розгляд справи без участі представника. Не заперечують проти вирішення питання на розсуд суду (а.с.38,46). За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.12), яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовий запис № 2954, сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] - позивача у справі, матір`ю [PERSON] - відповідача у справі. Як на підставу звернення з вищевказаним позовом позивач послався на те, що з початку січня 2022 р. він проживав однією сім`єю з відповідачем [PERSON] , перебуваючи в цивільних відносинах. [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON] і позивача було записано батьком дитини і ніяких сумнівів щодо його батьківства на той час не було. Після припинення з відповідачем відносин вони проживають окремо. Відповідач разом з дитиною на початку вересня 2023 р. переїхала у м. Вінницю і в грудні 2023 р. відповідач повідомила позивачу про те, що він не є біологічним батьком дитини. За таких підстав у позивача виникли обґрунтовані сумніви у своєму батьківстві, так як в момент реєстрації його як батька дитини [PERSON] він не знав, що він не є біологічним батьком і за таких обставин просить виключити відомості про батька дитини з актового запису про народження. За клопотанням позивача від 08.04.2024 р., ухвалою суду від 13.06.2024 року було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради та провадження у справі було зупинено до закінчення проведення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи по вказаній цивільній справі та надходження її висновку до Запорізького районного суду Запорізької області (а.с.50-51). 23.09.2024 р. на адресу суду з КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради надійшов лист з копією ухвали суду від 13.06.2024 р., яку повернуто без виконання в зв`язку з неявкою гр. [PERSON] разом з дитиною на експертизу 05.08.2024 та 02.09.2024 (а.с.67-69). Слід звернути увагу на ту обставину, що позивач не скористався своїм правом самостійно довести суду відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, шляхом надання суду відповідної експертизи ДНК. Також, за клопотанням позивача судова медична молекулярно-генетична експертиза була призначена за місцем його проживання у м. Дніпрі, при цьому позивачу було достеменно відомо про те, що відповідач з малолітньою дитиною проживають у м. Винниці і останній з дитиною було б зручніше проходити будь-які обстеження саме за її місцем проживання, що не було враховано позивачем. Так, ст. 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої ст. 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст. 136 СК України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини). Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для встановлення чи оспорювання батьківства проводиться експертиза ДНК. Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю. Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, беручи до уваги, що надання у даній категорії справи доказів про те, що позивач не є батьком дитини, є обов`язкове проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, та саме експертний висновок є належним доказом по справі і підставою для виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини, тому суд в задоволенні даного позову відмовляє у зв`язку з недоведеністю позивачем заведених вимог через відсутність доказів на підтвердження або оспорення кровного споріднення, що має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed