Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

Адвокат Печінка П.В. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області та просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , яке складається із земельної частки (паю), яка перебуває в колективній власності селянської спілки «Сороківська», розміром 1,33 умовних кадастрових га та належала йому на підставі сертифікату на земельну частку серії ТР №0299101, виданого 1 1.03.1997 року Гусятинською РДА за № 89. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла мешканка села Сорока, Чортківського району - [PERSON] , яка перед смертю заповіла частину належного їй майна, а саме, успадкований від своєї матері земельний сертифікат на земельну частку (пай) розміром 1,33 умовних кадастрових га серії ТР №0299102, виданий Гусятинською РДА 19.03.1997 року за №102 - [PERSON] . Спадкоємцем по закону на решту майна померлої був чоловік померлої - [PERSON] , який успадкував належну їй земельну ділянку. Після успадкування земельної ділянки [PERSON] не провів юридичне оформлення своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер. Гусятинською державною нотаріальною конторою 12 лютого 2002 року заведено спадкову справу №21/2002 щодо майна померлого. За життя [PERSON] заповітів не складав, а в управління спадковим майном вступила дочка померлого - [PERSON] , інша дочка - [PERSON] , [INFO] відмовилась від прийняття спадщини подавши нотаріусу відповідну заяву. Проте, на звернення позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку належну спадкодавцю на підставі сертифікату на земельну частку (пай), нотаріус надав письмові роз`яснення про те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться лише при наявності документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Оскільки спадкодавець за життя не оформив права власності на земельну ділянку, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Печінка П.В. в підготовче судове засідання не з`явилися, однак, представник подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, попередньо надіславши до суду заяву в якій просить розглядати справу без участі їхнього представника та згідно якої позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ст. 200 ч. 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00029763912 від 02 березня 2021 року, [PERSON] та [PERSON] 22 липня 1977 року уклали шлюб в Раштовецькій сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №16. Як вбачається із копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0299101, виданому Гусятинською РДА 19.03.1997 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 1,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Із інформації Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 28.03.2024 року за вих. №Б-129/0-133/6-24 вбачається що, згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Гусятинською районною державною адміністрацією Тернопільської області по Сороківській сільській раді, [PERSON] , жительці с. Сорока, Гусятинського району, Тернопільської області, 20.03.1997 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0299101, про що внесено запис за № 101. 24 березня 2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла свій земельний сертифікат на земельну частку (пай), розміром 1,33 умовних кадастрових га, виданий Гусятинською районною державною адміністрацією від 06 грудня 2000 року - [PERSON] , що стверджується копією заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 24 березня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за № 12, який на день смерті не змінений і не скасований. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Згідно матеріалів спадкової справи 27 грудня 2001 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності с/с «Сороківська», розміром 1,33 умовних кадастрових га, який належав на підставі сертифікату па право на земельну частку (пай) ТР №02994102, виданого Гусятинською районною державною адміністрацією Тернопільської області 19 березня 1997 року за №102. Також, в матеріалах спадкової справи №446, заведеної Гусятинською державною нотаріальною конторою 27 грудня 2001 року до майна померлої [PERSON] , міститься заява [PERSON] від 20.12.2001 про те, що йому відомо зміст заповіту, складеного його дружиною [PERSON] , згідно якого вона своє право на земельну частку (пай) заповіла [PERSON] . Від одержання обов`язкової долі він відмовляється. Крім того, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на право на земельну частку (пай), розміром 1,33 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності с/с «Сороківська» (20.03.1997 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0299101, про що внесено запис за № 101), яке не охоплено заповітом. Згідно довідки №11/4/2-19-8, виданої Хоростківською міською радою Чортківського району Тернопільської області (Сороківський старостинський округ) 22 березня 2024 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована і проживала до дня смерті в [ADDRESS] . У вказаному будинку разом із нею на день її смерті проживав і був зареєстрований її чоловік [PERSON] . Таким чином, [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , зокрема і належним їй правом на земельну частку (пай), розміром 1,33 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності с/с «Сороківська» (20.03.1997 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0299101, про що внесено запис за № 101), яке не охоплено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначалося вище, спадщину (яка не охоплена заповітом) після смерті [PERSON] фактично прийняв її чоловік [PERSON] , відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 02 березня 2021 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на право на земельну частку (пай), розміром 1,33 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності с/с «Сороківська» (20.03.1997 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0299101, про що внесено запис за № 101), яке він успадкував після смерті дружини, однак, не оформив своїх спадкових прав. Згідно даних Гусятинської державної нотаріальної контори 12 лютого 2002 року за заявою про прийняття спадщини від імені [PERSON] , яку зареєстровано 12 лютого 2002 року в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №30, заведено спадкову справу №21/2002 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Також, 12 лютого 2002 року надійшла заява від дочки спадкодавця [PERSON] про відмову від спадщини в користь дочки померлого [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Сороківським старостипським округом №4 села Сорока Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області №117/4/2-19-8 від 21 квітня 2021 року [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] . Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року (справа №596/1486/24) встановлено факт про те, що померлий [INFO] [PERSON] був батьком, а померла [INFO] [PERSON] була мачухою [PERSON] , [INFO] . Проте, державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори Мороз Л.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтво про право на спадщину з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця, що підтверджується довідкою інформаційного характеру №101/02-14 від 18.04.2023. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст. 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначалося вище, спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його дочка [PERSON] , відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивач являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а тому набула права на спадкування майна покійного за законом. Позивач прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , яке складається із земельної частки (паю), яка перебуває в колективній власності селянської спілки «Сороківська», розміром 1,33 умовних кадастрових гектарів (сертифікат на земельну частку серії ТР №0299101, виданий 19 березня 1997 року Гусятинською РДА за № 89. На підставі наведеного, ст.ст. 398, 1223, 1268, 1269, 1270, 1273, 1274 ЦК України, ст. 525, 526, 548, 549, 553 ЦК Української РСР (1963 року) та

Outcome: approved