Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

20.12.2023 року заявник звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною. У обґрунтування своєї заяви вказала, що вона, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 08 вересня 2020 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 1048. Вказує, що під час даного шлюбу народилось двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також заявниця зазначає, що її донька, [PERSON] , відповідно до довідки серії БМВ № 002031 виданою 07.06.2010 року є інвалідом 1 групи, підгрупи «Б», і потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Відповідно до заключення ЛКК № 963 від 12.10.2021 року у [PERSON] помірна розумова відсталість внаслідок ДЦП з бульварними розладами. Зі слів заявниці, після народження [PERSON] обох дітей, її стан здоров`я почав значно погіршуватись, з`явилась агресивність, розгубленість, неадекватна поведінка у побутовому житті. Також [INFO] помер [PERSON] , який був батьком [PERSON] , що також вплинуло на її психічний стан. Вказує, що на даний час її донька почала втрачати контроль над своїми діями, не може самостійно забезпечити нормальний рівень життя, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у своєму повсякденному житті. У зв`язку із вищевикладеним, просить [PERSON] , [INFO] , визнати недієздатною. Ухвалою суду від 21.12.2023 р. заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану [PERSON] , [INFO] . 22.03.2024 року до суду надійшла заява від [PERSON] , про призначення їй адвоката, оскільки вона потребує правничої допомоги, а тому судом 25.03.2024 року було винесено ухвалу про призначення [PERSON] адвоката. До суду 10.04.2024 року надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки [PERSON] хоче позбавити її права отримувати пенсію та виховувати її малолітніх дітей. Від проходження амбулаторно судово-психіатричної експертизи відмовилася. Ухвалою суду від 12.04.2024 року було допущено до участі у даній цивільні справі перекладача жестової мови. У судовому засідання заявниця підтримала заяву. Представник заявника у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити, на його думку, [PERSON] не у змозі самостійно доглядати за собою та усвідомлювати власні дії. Під час судового засідання було допитано [PERSON] за допомогою перекладача, нею надавались відповіді на запитання представника заявниці, також вона вказала, що здобула середню та вищу освіту, створює всі потрібні умови для нормального життя її дітей та чоловіка, вона усвідомлює свої дії, самостійно сплачує комунальні платежі, а також турбується про себе та свою сім`ю, у той же час між нею та [PERSON] постійно виникають суперечки та конфлікти, мати наполягала, щоб [PERSON] зробила аборт, рідна мати її переслідує та впливає на її психічне здоров`я. [PERSON] не бажає, щоб її визнавали недієздатною, а її рідна мати здійснювала над нею опіку, підтвердила той факт, що заява подана нею до суду 22.03.2024 року була нею ж написана. Категорично відмовляється від проходження амбулаторно судово-психіатричної експертизи, просила відмовити у задоволенні заяви. Представник [PERSON] просила відмовити у задоволенні заяви, оскільки [PERSON] усвідомлює власні дії та піклується про своїх дітей та чоловіка. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 10). [PERSON] , відповідно до довідки серії БМВ № 002031 виданою 07.06.2010 року є інвалідом 1 групи, підгрупи «Б», і потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а. с. 12). Відповідно до свідоцтва про повну загальну середню освіту [PERSON] закінчила у 2013 році вище професійне художнє училище № 5 у м. Чернівці та здобула повну загальну середню освіту (а. с. 49). Згідно до диплому виданого 28 червня 2013 року [PERSON] , вона закінчила у 2013 році вище професійне художнє училище № 5 у м. Чернівці і здобула професію живописець (а. с. 45). У подальшому [PERSON] закінчила у 2015 році вище професійне художнє училище № 5 в м. Чернівці. (а. с. 47). Відповідно до диплому Бакалавра [NUMBER] [PERSON] закінчила у 2017 році Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича та здобула кваліфікацію: ступінь вищої освіти «бакалавр», напрям підготовки «декоративно-прикладне мистецтво» (а. с. 46). 08 вересня 2020 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 1048 (а. с. 42). Під час даного шлюбу народилось двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 43-44). [INFO] помер [PERSON] , який був батьком [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до заключення ЛКК № 963 від 12.10.2021 року у [PERSON] помірна розумова відсталість внаслідок ДЦП з бульварними розладами (а. с. 13). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник. Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Подані до суду медичні документи не є достатніми підставами для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною особою. Виходячи з вищенаведеного, матеріали справи не дають жодних підстав для встановлення тієї обставини, що [PERSON] , [INFO] , хворіє на психічну хворобу, внаслідок якої вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною. Розглядачи посилання представника заявника про застосування наслідків ухилення від проведення експертизи які передбачені ст. 109 ЦПК України, суд враховує, що відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином зазначена норма закону дає право суду визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. За встановлених обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заява про визнання особи недієздатною задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed