Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача АТ «Перший український міжнародний банк» - Киричук Г.М.. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №1001056723201, на підставі якого 14.06.2018р. відповідачу видано кредит у сумі 47500 грн. АТ «ПУМБ» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30 квітня 2024 року становить 91172,39 грн., з яких: 40343,42 грн. - заборгованість за кредитом; 22013,18 грн. - заборгованість за процентами; 28815,79 грн. - заборгованість за комісією. З огляду на наведене, представник позивача просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 91172,39 грн. та понесені судові витрати. ІІ. Позиція учасників справи. В судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Киричук Г.М. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, однак у матеріалах справи міститься її клопотання про здійснення розгляду справи за її відсутності з вказівкою на те, що сторона позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи, виклики відповідача здійснювалися шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місця його проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку. Рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, підтверджено, що судові повістки про виклик відповідача в судові засідання були йому (відповідачу) вручені. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про її офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, виклик відповідача у судове засідання, що призначене на 27.12.2024р., здійснювався у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та останній вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи з часу опублікування оголошення про виклик. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 30.08.2024 року позовну заяву Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Ухвалою суду від 27.12.2024 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, а також враховуючи те, що сторона позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 14 червня 2018 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001056723201, за яким позичальник отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 47500 грн. строком на 24 місяці. Підписанням заяви №1001056723201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.06.2018р. відповідач підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що він погодився з умовами даного договору, у якому визначено базову процентну ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії, тощо, про що свідчить наявність його власноручного підпису в ній. 14 червня 2018 року [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту. З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем [PERSON] , вбачається, що в ньому зазначено основні умови кредитування. Згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк, у разі Акцепту клієнтом публічної пропозиції на укладення договору зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірі і в порядку, передбачених договором та тарифами Пунктом 2.2.5 розділу І публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п.5.1.4 розділу І публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти. Згідно з п. 5.1.7 розділу І публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Пунктом 5.7.3 розділу ІІ публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касові операції щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Згідно платіжної інструкції № TR.29129770.43920.8810 від 14 червня 2018 року АТ «ПУМБ» надало [PERSON] кредитні кошти за договором №1001056723201 у розмірі 47500 грн. Випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] підтверджується рух коштів по його картковому рахунку, в тому числі отримання та використання кредитних коштів відповідачем. Розрахунком заборгованості підтверджується наявність заборгованості [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №1001056723201 від 14.06.2018р., яка станом на 30.04.2024р. становить 91172,39 грн., з яких: 40343,42 грн. - заборгованість за кредитом; 22013,18 грн. - заборгованість за процентами; 28815,79 грн. - заборгованість за комісією. З копії письмової вимоги за вих. №КНО-44.2.2/196 від 01.05.2024р. вбачається, що АТ «ПУМБ» зверталося до відповідача [PERSON] з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором №100105672320, але відповідач заборгованість не сплатив. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (629 ЦК України). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Своїми процесуальними правами сторони під час розгляду вищевказаної цивільної справи розпорядились на власний розсуд. Правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину сторонами не оспорено, тому вони є чинними і обов`язковими для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повернути. Проте, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком наданим позивачем, які відповідачем не спростовані, а отже суд вважає такий арифметично вірним. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання ним зобов`язань взятих перед банківською установою, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. На час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] простроченої кредитної заборгованості не погасив. Отже, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови Договору від 14.06.2018 року, у зв`язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог на предмет стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми заборгованості в розмірі 91172,39 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. V. Розподіл судових витрат. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №155 від 11.06.2024р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved