Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Позивачка, діючи через свого представника адвоката Онищука Т.Н., звернулась до суду із позовними вимогами до відповідача, в яких просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Бродівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 12 листопада 2020 року, актовий за № 148. Позовну заяву мотивує тим, що останнім часом між нею та відповідачем стали виникати конфлікти через різні погляди на сімейне життя та інтереси сім`ї, які згодом набули системного характеру. Позивач зазначає, що тривалий час сторони не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного побуту та бюджету, сім`я розпалася і можливості її збереження відсутні. Шлюб носить виключно формальний характер, подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі та недоцільні. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Судове засідання призначене на 17 грудня 2024 року. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. У позовній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо постановлення заочного судового рішення, розгляд справи просить проводити без участі позивачки та її представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, ухвалою суду розгляд справи відкладено на 08 січня 2025 року. Відповідач у судове засідання 08 січня 2025 року не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. 08 січня 2025 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача у якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснюється. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною четвертою\~статті 206 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд встановив та врахував такі обставини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 12 листопада 2020 року Бродівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зареєстровано шлюб, актовий запис за № 148, після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2022 року. За правилами частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України). При вирішення спору по суті суд виходить із того, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають і бажають розлучитися. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Також, розірвання шлюбу не суперечитиме інтересам неповнолітньої дитини сторін. За таких обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини другої\~статті 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої\~статті 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути представнику позивача з державного бюджету 605 грн 60 к. та стягнути з відповідача на користь позивача 605 грн 60 к. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5\~000 грн 00к. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме позивачем надано договір про надання правничої допомоги №б/н від 18 листопада 2024 року, додаток № 1 до договору від 19 листопада 2024 року, де визначено розмір винагороди, що сплачується адвокату за надання послуг у фіксованому розмірі 5000 грн 00 к., детальний опис виконаних адвокатом робіт в сумі 5000 грн 00 к. акт прийому-передачі наданих послуг від 19 листопада 2024 року на суму 5000 грн 00 к. та квитанцію прибуткового касового ордера №19 від 19 листопада 2024 року на суму 5000 грн 00 к. З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог, відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат на надання правничої допомоги, співмірність понесених витрат із ціною позову, значення справи для позивача, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 5000 грн 00 к.

Outcome: approved