Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Кравцова В.В. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпропетровської міської ради, в якій просить: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди побачення [PERSON] , 1988 р.н. з його сином [PERSON] , [INFO] ; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] шляхом встановлення їх зустрічей, а саме щотижня: з 17.00 годин понеділка до 15.00 годин середи у громадських місцях, органах охорони здоров`я за місцем проживання позивача, на вибір позивача, без участі у зустрічах [PERSON] ; з 12.00 годин судоти до 17.00 годин неділі у громадських місцях та за місцем проживання позивача, на вибір позивача, без участі у зустрічах [PERSON] . Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні його сина [PERSON] , 2017 р.н. шляхом встановлення можливості [PERSON] 45 днів на рік перебувати разом з [PERSON] , 2017 р.н. відпочинку у санаторіях, готелях, туристичних базах та інших зонах відпочинку та оздоровлення за вибором [PERSON] , без участі [PERSON] . Визначити, що обов`язок передати та забрати [PERSON] , 2017 р.н. [PERSON] , у місцях визначеному останнім покладається на [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 24.03.2017 року Центральним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис №98. В шлюбі у сторін народився [INFO] син [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Починаючи з лютого 2021 року син постійно проживає з відповідачкою, та з цього часу остання чинить перешкоди у спілкуванні позивача з сином, побачення відбуваються дуже рідко та мають епізодичний характер. Відповідно консультації дитячого невролога [PERSON] від 11.01.2022 р. у [PERSON] встановлено діагноз: затримка псих-неврологічного розвитку, синдром гіперактивності. Рекомендовано консультацію психолога, психіатра. Позивач неодноразово домовлявся про прийом сина на консультацію до психолога з метою визначення курсу лікування, про що повідомляв відповідача через смс, однак відповідач уникає доставляння сина на вказані консультації. Станом на дату звернення з позовом позивачу не відомо чи проходить його лікування у закладах здоров`я чи навчається у дошкільних навчальних закладах. Відповідач усіляко уникає можливості позивачу реалізувати свої права та обов`язки, щодо виховання сина. Враховуючи, те що [PERSON] потребує консультації у лікарів психолога, психіатра, а також лікування на якому наполягає та вчиняє всі залежні від нього дії позивач, а також поведінку відповідача, вважає що часи побачення його з сином мають бути достатніми для надання можливості відвідування останнім необхідних лікарів та проходження лікування, які відбуваються саме у робочі часи, а також дотримання принципу рівності прав батьків та дитини на побачення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2022 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 29.07.2022 року відповідач надіслала до суду відзив, відповідно якого просила відмовити у задоволені позовних вимог, зазначаючи наступне. Представник позивач у позові вказує, що зі сторони відповідача чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, проте зазначені обставини належним чином непідтверджені. Дійсно, починаючи з часу розлучення, позивач рідко бачився з сином, проте це було викликано його власним бажанням, оскільки спільний син гостював у своєї бабусі, [PERSON] - яка є матір`ю позивача, та яка проживає в одному будинку із позивачем, в сусідній квартирі. І тому у позивача була змога бачитися із сином. Вказане може бути підтверджено свідком [PERSON] . Син [PERSON] , відвідував середню групу №10 в КЗДО (ясла-садок) №21 ДМР. Представник позивача не повідомив суд про те, що з 30.12.2021 року по 15.01.2022 року син перебував у позивача. При цьому не надаючи матері спілкуватися із сином, не пускав до нього. Внаслідок чого була викликана поліція та зверталась за захистом до Начальника управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації району ДМР. Внаслідок перебування дитини під піклуванням батька з 30.12.2021 року по 15.01.2022 року стан фізичного та психологічного здоров`я дитини погіршився. Так, згідно з довідкою КЗ «Дніпропетровський міський центр соціально-психологічної допомоги» ДМР від 14.02.2022 року №14 про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару за результатами психодіагностичного обстеження виявлено, що у сина [PERSON] , при згадуванні батька, включається механізм психологічного захисту - ігнорування, відчуження (хлопчик відсторонює себе від спілкування, ховається за матір, повертається спиною, не хоче відповідати на запитання). Крім того, після перебування дитини у батька з 30.12.2021 по 15.01.2022 року, позивач не згадував про те, що він обстежував дитину у лікаря невролога, що лікар [PERSON] призначила лікування. Починаючи з 03.02.2022 року син відвідував й відвідує логопеда-дефектолога. А тому привести сина на дослідження, без узгодження часу такого дослідження та без повідомлення відповідача взагалі, вона не могла. Щодо посилання сторони позивача, що батькові не відомо чи відвідує дитина дошкільні навчальні заклади, зазначає, що позовна заява подана до суду в червні 2022 року. з лютого 2022 року в Україні у зв`язку з воєнною агресією рф введений воєнний стан, внаслідок чого всі дошкільні заклади не працювали. Син має деякі особливості розвитку. В нього діагностовано затримка психо-речового розвитку, він має особливості когнітивного та мовного розвитку психіки. У дитини спостерігається комунікативний бар`єр. Дитина повинна перебувати в режимі емоційної стабільності та в безпечному середовищі. Враховуючи, що за час знаходження дитини у батька, останній не надавав жодного разу бачитися з сином, заперечую проти запропонованого графіку та умов побачень з дитиною, зазначених у позові. 18.08.2022 року від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якої зазначено наступне. Щодо вказаного у відзиву. [PERSON] не було відомо який освітній заклад відвідує його син [PERSON] . У період з 30.12.2021 по 15.01.2022 року коли [PERSON] перебував разом з батьком, мати [PERSON] створювала все, щоб позивач не міг проводити нормально час з сином, так як зверталась до органів поліції з відповідними заявами, а також до органу опіки та піклування. 26.09.2022 року позивачем [PERSON] , в особі представника - адвоката Кравцова В.В. надано до суду, через канцелярію, заяву в якій останній просить суд замінити третю особу у даній справі: Управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради на Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2022 року, за наслідками розгляду заяви позивача [PERSON] , в особі представника - адвоката Кравцова В.В. від 26.09.2022 року, у справі замінено третю особу: Орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпропетровської міської ради на третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, підготовче судове засідання було відкладено. 20.10.2022 року представник відповідача - Сафонінкова Н.Р. через систему «Електронний суд» надіслала заперечення на відповідь на відзив. Відповідно яких, вважає що між сторонами є спір стосовно побачень та виховання дитини. А тому зазначені питання мають бути вирішені за допомогою судової психологічної експертизи. 21.10.2022 року представник відповідача - Сафонінкова Н.Р. через систему «Електронний суд» надіслала клопотання про призначення судово-психологічної експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2022 року замінено третю особу: Управління служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради. 30.11.2022 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування «Про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , 1988 р.н.». Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2022 року клопотання відповідача задоволено, по справі № 205/3213/22 призначено судово-психологічну експертизу, справу зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2023 року відновлено провадження у цивільній справі єдиний унікальний номер 205/3213/22 та призначено справу до розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2023 року клопотання відповідача задоволено, зупинено провадження по цивільній справі № 205/3213/22 до набрання чинності судового рішення по цивільній справі №205/8788/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини. Постановою Дніпровської апеляційного суду від. 26.09.2023 року скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2023 року та визначено направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2023 року відновлено провадження у цивільній справі єдиний унікальний номер 205/3213/22 та призначено справу до розгляду. 01.11.2023 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] в особі представника - адвоката Сафонінкової Н.Р. до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтуванні зустрічного позову зазначено, що після народження сина та зясування, що у дитини є проблеми із станом здоровя, [PERSON] перестав приділяти увагу дружині та сину. Новорічні свята 2018 та 2019 року [PERSON] святкував окремо від родини. Стосунки поступово погіршувались, починаючи з грудня 2020 року [PERSON] почав виганяти дружину з сином з квартири. Починаючи з лютого 2021 року [PERSON] змушена була піти від чоловіка з дитиною і жити окремо від нього. Протягом 2022 року [PERSON] декілька разів подавав до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позовні заяви про визначення місця проживання дитини, які в подальшому залишав без розгляду. Рішенням суду від 02.07.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розріваний. На виконання судового наказу з [PERSON] щомісячно стягувалась сума у розмірі 1 500,00 грн. І лише з листопада 2022 року, сума стягнень збільшилась та становить 5000,00 грн. на місяць. Починаючи з лютого 2021 року [PERSON] рідко бачився з сином з власної ініціативи. Син часто гостював у своєї бабусі - [PERSON] яка є матірю [PERSON] та яка проживає з ним в одному будинку в сусідніх квартирах. 19.08.2021 року, коли мати [PERSON] - [PERSON] домовилася з ним взяти онука [PERSON] на свою дачу на три дні, [PERSON] приїхав своєю машиною зі своєю матмою [PERSON] , щоб забрати [PERSON] на дачу. Коли [PERSON] вивила дитину у двір, щоб посадити з речами у машину, дитина почала плакати за мамою, на що остання почала вмовляти дитину іїхати з бабушкою та з татом на дачу. Проте це розлютило [PERSON] , він відштовхнув [PERSON] від машини, залишивши сина, забрав свою матір та поїхав. Спроб поспілкуватись по телефону від [PERSON] не було, проте були надіслані смс повідомлення з брудною лайкою. 30.12.2021 року [PERSON] , попросила привести онука до неї. В той час зайшов [PERSON] , побачивши дитину забрав його до себе. Дитина з батьком провела два тижні, але при цьому [PERSON] не давав змоги дитині спілкуватися з матірю, а матері з дитиною. Внаслідок чого, [PERSON] змушена була викликати поліцію та звернутись за захистом до органу управління у справах дітей. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1792/2 від 20.07.2022 року Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №6» ДМР, встановлений загальний діагноз дитини G93.9 - ураження головного мозку, не уточнене (загальне недорозвинення мови); супутні діагнози - F80.0 специфічний розлад мовної артикуляції. Наголошує, що спілкуванню з батька з сином [PERSON] не перешкоджає, але на сьогодні, сварки батька дитини з [PERSON] , його погрози відібрати дитину, ускладнюють виконання спільних батьківських домовленостей. [PERSON] дитини за фахом - лікар стоматолог. Мати дитини працює ФОП, має свій дохід та має у власності частину квартири [ADDRESS] . У зв`язку з вищенаведеним, вважає що суд має визначити місце прживання дитини - [PERSON] з матірю [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2023 року поновлено та продовжено представнику [PERSON] - [PERSON] пропущений процесуальний строк для подачі зустрічного позову. Прийнятий зустрічний позов [PERSON] в особі представника - адвоката Сафонінкової Н.Р. до спільного розгляду з первісним позовом. 20.11.2023 року серез систему «Електронний суд» представник [PERSON] - [PERSON] подав відзив на зустрічний позов. Зазначивши, що станом на 03.11.2023 року спору щодо визначення місця проживання [PERSON] між його батьками не існувало. Так як [PERSON] грубо порушує свої батьківські обов`язки, щодо забезпечення безперешкодної участі у житті її сина [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною зі сторони [PERSON] . Також зазначив, що відповідно до предмету зустрічного позову, [PERSON] просила визначити місце проживання її дитини разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Натомість [PERSON] неодноразово зазначала, що вона фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . 20.11.2023 та 14.12.2023 року до суду надійшла заява про затвердження мирової угоди між сторонами. Запропонована мирова угода сторонами не погоджена. 07.02.2024 року предстанивком [PERSON] - адвокатом Кравцовим В.В. до суду подана заява про забезпечення позову. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2024 року у задоволені заяви [PERSON] в особі представника - адвоката Кравцова В.В. відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2024 року у задоволені клопотання [PERSON] в особі представника - адвоката Кравцова В.В. про залишення зустрічного позову без задоволення - відмовлено. 27.03.2024 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] ». 27.03.2024 року під час судового засідання, представником [PERSON] - Кравцовим В.В. заявлено відвід судді. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2024 року визнано заяву [PERSON] в особі представника - адвоката Кравцова В.В. про відвід судді необґрунтованою. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2024 року суддею Костромітіною О.О. у задоволені заяви адвоката Кравцова В.В., який діє від імені та в інтересах [PERSON] про відвід головуючому судді Бізяєвій Н.О. по цивільній справі №205/3213/22 відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2024 року клопотання представник [PERSON] - Кравцов Вадима Віталійовича задоволено частково. Витребувано у [PERSON] акт обстеження житлово-побутових умов складений органом опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради. В іншій частині клопотання відмовити. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2024 року в задоволені заяви представника [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2024 року у задоволені клопотання представника [PERSON] - адвоката Кравцова В.В. про закриття провадження у справі - відмовлено. 04.11.2024 року [PERSON] подав до суду письмові пояснення щодо пояснень свідків. Вказавши наступне, що він фактично припинив сімейні відносини з [PERSON] в лютому 2021 року. 31.12.2024 року зайшовши до своєї матері [PERSON] та побачивши що його син перебуває у неї, він повідомив [PERSON] що відьме сина на деякий час до себе та коли настане час, він особисто його передаст мамі. Проте через деякий час [PERSON] викликала поліцію. За весь час перебування сина у нього з 31.12.2021 по 14.01.2024 року, жодного разу [PERSON] не казав що хоче повернутися до мами. Також за час перебування сина, він займався здоров`ям свого сина. [PERSON] почав чітко вимовляти нові слова. Додатково зазначив, що в день коли [PERSON] з [PERSON] переїхали, його не було вдома, про переїзд його ніхто не попереджав, речей [PERSON] та [PERSON] в квартирі більше не було, на дзвінки [PERSON] не відповідала. З цього моменту й почались їхні спори щодо його побачень з сином. Особисто він завжди хотів та хоче бачитись із сином, проте з боку [PERSON] існують перешкоди в цьому. В серпні 2024 року, він бачився з сином, це відбулось шляхом початку спілкування з Оксаною його адвоката. 04.11.2024 року представником [PERSON] - адвокатом Сафонінковою Н.Р. подана до суду заява про зміну адреси учасника справи, відповідно якої просила врахувати, що новою адресою [PERSON] є: [ADDRESS] . На протязі судового розгляду, розгляд справи неодноразово відкладався за заявою сторін. Протокольною ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2024 року вирішено розбіжності у назві третьої особи та постановлено вважати вірною третю особу, як Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради. У судовому засіданні представник позивача за первінсним позом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Кравцов В.В. просив позов задовольнити, визначити способи у вихованні та спілкуванні з дитиною саме у редакції, зазначеній в позовній заяві. Фактично 5 днів на тиждень, а саме 79 годин, батько хоче бачити свого сина, хоче приймати участь у житті дитини, забирати зі школи, робити з ним домашнє завдання. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] зазначили, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили, що відповідачка чинить перешкоди батькові у спілкуванні з дітиною. Переконана, що саме зустрічі на вихідні будуть добре сприяти навчальному процесу сина, так як він має свій графік навчання та необхідних для нього занять. Підтримали зустрічний позов, просили задовольнити. Зустрічний позов просила задовольнити, наголошувала, що існує спір. Третя особа у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , вказала що раніше з сім`єю Різник були сусідами, та йому відомо, що відносини між Різник [PERSON] та [PERSON] були хороші, проте після народження дитини погіршились. Денис любить сина [PERSON] . Для [PERSON] їх розлучення було несподіваним. В наступних показах, свідок [PERSON] почала плутатись, даючі різні покази. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , зазначив що він є другом [PERSON] на протязі 17 років. Після встановленого дитині [PERSON] медичного діагнозу, [PERSON] дуже хвилювався. З приводу побачень [PERSON] з [PERSON] , він особисто був присутнім, коли він разом з [PERSON] під`їхали у домовлений час та місце, а [PERSON] вимкнула телефон. Також [PERSON] показував йому переписку з [PERSON] , яка відмовляла [PERSON] у зустрічі з сином. Взагалі [PERSON] позитивна людина. Свідок [PERSON] , під присягу надала наступні свідчення. Вона є матір`ю [PERSON] . Вона та її син [PERSON] проживають по сусідству на одній площадці у буд. [ADDRESS] . Свого онука [PERSON] бачить регулярно, приблизно 1 раз на тиждень. Дитина завжди доглянута, охайна. [PERSON] як мати дуже хороша, кращої матері для онука не має. У зв`язку з певними моментами по здоров`ю, [PERSON] відвідує на постійній основі логопеда та інші заходи. За весь час [PERSON] агресії ніколи не проявляла. Підтвердиал факт, що 31.12.2021 року, коли онук перебувал у неї в гостях, [PERSON] без погодження з [PERSON] , завбрав [PERSON] на два тижні. Після гостювання у батька, в дитини відбулися певні погіршення, він приблизно місяць нічого не говорив. Особисто син [PERSON] тяжко переживав розлучення та від`їзд [PERSON] . В той час він писав [PERSON] різні образливі смс повідомлення. Проте ініціатором розрива відносин між [PERSON] та [PERSON] , був саме [PERSON] . Ще у 2020 році він дійсно казав [PERSON] щоб вона виїзжала з квартири. На сьогодні [PERSON] має другу дружину. [PERSON] пішов служити в ЗСУ. [PERSON] часто згадує батька. У [PERSON] та дитини добрі відносини. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , зазначив що він знайомий [PERSON] , та в 2022 році проживав однією сімєю з останньою на протязі року. Бачив непристойні смс повідомлення від [PERSON] на адресу [PERSON] та 14.01.2022 року їздив з [PERSON] до [PERSON] забирати дитину. [PERSON] на той час дуже мало говорив. Свідок [PERSON] , під присягу надала наступні свідчення. Вона є матір`ю [PERSON] . Взагалі у неї особисто були добрі відносини з [PERSON] . Але як в кожній сім`ї, є деякі моменти. З 2020 на 2021 Новий рік, [PERSON] вигнав [PERSON] з дитиною, після чого вона забрала доньку до себе. У [PERSON] є у власності своє нерухоме майно. Після того як [PERSON] зїхала від [PERSON] , останній почав погрожувати донці що відбере дитину. Зі свахою [PERSON] в неї добрі відносини. Два тижні, коли [PERSON] завбрав [PERSON] до себе, вона особисто намагалась поговорити з [PERSON] , проте він не реагував, трубку не брав. Донька на той час дуже хвилювалась за дитину та і взагалі що [PERSON] завбрав сина без погодження. На сьогодні трохи все утихло. У сепрні 2024 року [PERSON] бачився з [PERSON] 2 рази. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.03.2017 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 15.08.2017 року, актовий запис №168. Судовим наказом №203/425/21 виданим Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 17.02.2021 року, стягнуто з [PERSON] , 1988 р.н. на користь [PERSON] , 2017 р.н., в особі його законного представника [PERSON] , 1992 р.н., аліменти в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.02.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Надано представником [PERSON] - адвокатом Кравцовим В.В. акт обстеження умов проживання в квартирі [ADDRESS] від 17.08.2022 року, складений комісією служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР. В акті зазначено, що умови проживання в квартирі задовільні, кімната суха та світла, опалення автономне, є побутова техника, є окрема кімната для дитини, та є всі необхідні речі для повсякденного вжитку. Відповідно довідки ОСББ «Веселка-12» від 09.05.2024 року, [PERSON] з 21.01.2021 року мешкає в квартирі [ADDRESS] . Разом з нею за даною адресою постійно мешкає син [PERSON] , 2017 р.н. Згідно акту обстеження умов проживання, складений комісією Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району ДМР за №04/4704 від 20.12.2023 року, зазначено, щодо обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, в квартирі дотримуються санітарно-гігієничних норм, квартира облаштована меблями та технікою, мати створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Дитина чиста та доглянута відповідно сезону. Щодо стану здоров`я дитини: Відповідно консультаційного висновку дитячого невролога [PERSON] від 11.01.2022 року зазначено діагноз [PERSON] , 2017 р.н. як затримка психо-мовного розвитку, наявний синдром гіперактивності. Вказаний діагноз сторонами не заперечувався і на час розгляду справи. Згідно психологічно-педагогічної характеристики середньої групи [PERSON] від 12.10.2021 р. зазначено, що соціально-побутові навички, самообслуговування недостатньо сформовані. Відмічаються порушення дрібної моторики. Загальна іфнормаційність і соціально-побутове орієнтування не відповідає віковому розвитку. Сприйняття відповідає віку. Низький рівень памяті. Мислення відповідає віку. Мовлення не відповідає віковій нормі. Через особливості сприймання, дитина має складнощі в засвоєнні навчального матеріалу, що подається в усній формі. Данилові складно дотримуватись правил поведінки на занятті. Характер: лагідний, доброзичливий, спокійний, урівноважений, на зауваження реагує частково. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України "Про охорону дитинства", далі - Закон). Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до положень частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Європейський суд з прав людини у рішенні від 19 жовтня 2023 року у справі "Терещенко проти України", (заява № 35481/20), зазначив, що відповідні загальні принципи за статтею 8 Конвенції, які вимагають від національних органів влади встановлювати справедливий баланс між інтересами дитини та інтересами батьків і надавати особливого значення найкращим інтересам дитини під час вирішення спорів між батьками щодо доступу до дітей, узагальнені, серед інших джерел, в рішеннях у справах "Сахін проти Німеччини" [ВП] (Sahin v. Germany) [GC], заява № 30943/96, пункт 66, ЄСПЛ 2003VIII, і "Странд Лоббен та інші проти Норвегії" [ВП] (Strand Lobben and Others v. Norway) [GC], заява № 37283/13, пункти 202-207, від 10 вересня 2019 року. Суд уже встановлював порушення статті 8 Конвенції у справах, коли обмеження щодо періодичності та інших аспектів побачень заявників з їхніми дітьми були встановлені без належної оцінки всіх відповідних аспектів справи та відповідних інтересів (див., наприклад, рішення у справі "Cinta v Romania" ("Чінта проти Румунії"), заява № 3891/19, пункти 45-58, від 18 лютого 2020 року) (пункти 10, 11 рішення). Отже, рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю відповідає її якнайкращим інтересам. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 276/1741/22 (провадження № 61-14795св23). Крім того, суд зазначає, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Вирішуючи питання про встановлення такого способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною (дітьми) у присутності іншого з батьків, суд врахував усю сукупність обставин конкретної справи. Судом встановлено, що сторони з лютого 2021 року не спілкуються, дитина проживає з матір`ю, тому існують перешкоди й у спілкуванні позивача з дитиною, оскільки між батьками дитини відсутня згода щодо вирішення питання про визначення способів участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення, що вбачається з позиції позивача по суті заявлених вимог і їх обґрунтування, доводів та заперечень відповідача за первісним позовом та показів свідків. З метою сприяння забезпеченню відновлення між дитиною і батьком відносин та налагодження психоемоційного контакту суд вважає можливим зустрічі батька з дитиною, в тому числі і без присутності матері, з якою дитина проживає постійно. Налагодження зазначених відносин має на меті особисте спілкування позивача з дитиною, ураховуючи найкращі інтереси самої дитини, за відсутності намагань сторін протягом цих зустрічей з`ясовувати особисті стосунки. Суд виходить із балансу інтересів дитини (збереження зв`язків дитини з батьком, враховуючи, що суд не встановив випадків, коли це може зашкодити її здоров`ю та розвитку) і батька (участь у прийнятті рішень у вихованні дитини). Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів про участь у спілкуванні та вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради 23.11.2022 було розглянуто питання про усуненя перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та встановлення місця і часу спілкування батька, [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , 2017 р.н. Згідно висновку органу опіки та піклування, Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 23.11.2022 №5/5-191 комісія вважала доцільним визначити спосіб участі батька, [PERSON] , 1988 р.н. у вихованні сина [PERSON] , 2017 р.н. наступним чином: кожні першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10:00 суботи до 16:00 год. неділі з ночівлею, решта зустрічей за домовленістю між батьками дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд частково не погоджується з висновком органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 23.11.2022 №5/5-191, оскільки він не повній мірі відповідає встановленим судом обставинам. Органом опіки та піклування залишено поза увагою, що [PERSON] , 2017 р.н., декілька разів бачився з батьком з лютого 2021 року, та якому на той час було лише повних 3 роки. Судом встановлено, що дитина дійсно тривалий час проживає з матір`ю та має відповідні соціальні контакти за місцем проживання матері. Однак вочевидь дитина потребує і батьківської турботи, яка має позитивно впливати на її розвиток. Подолання певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних із тимчасовою зміною звичного для неї місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з батьком має відбуватися у співпраці матері і батька. Доказів, які б свідчили про неможливість підтримання належного емоційного контакту між батьком та дитиною або шкідливість таких контактів для дитини не надано. Аргументи та доводи відповідача [PERSON] не спростовують можливості визначеного способу спілкування батька з дитиною та участі батька у її вихованні. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року). Суд вважає, що у даному випадку інтересам дитини буде відповідати такий графік побачень: кожну першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10:00 суботи до 16:00 неділі з ночівлею, за місцем проживання [PERSON] , з покладенням на [PERSON] обов`язку щодо забирання та повернення дитини за місцем її проживання, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його безаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Також вирішуючи питання щодо визначення можливості щорічного літнього спільного відпочинку дитини з батьком протягом 45 календарних днів, суд також враховує Постанову Кабінетом Міністрів України №841, якою визначено дати початку та закінчення навчального року у школах. Так, навчальний рік в українських школах розпочався 2 вересня 2024 року, а завершиться 30 червня 2025 року. У зв`язку з цим, суд вважає можливим визначити щорічний спільний літній відпочинок дитини з батьком протягом чотирьох тижнів у санаторіях, готелях, туристичних базах та інших зонах відпочинку та оздоровленні, за вибором [PERSON] , без участі матері. Суд звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 (провадження № 61-13706св20), зазначено, що зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини. Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я в якому вона проживає. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини (пункт 16 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)). Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини з огляду на об`єктивні обставини спору, а вже тільки потім права батьків (постанова Верховного Суду 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, провадження № 61-9115св22). Судом встановлено, що [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] хоч і зазначав в судовому засіданні щодо відсутності спору щодо місця проживання дитини, однак між сторонами на час розгляду справи відсутня комунікація, спілкування, що перешкоджає в тому числі і вирішенню питання щодо реєстрації місця проживання дитини, відсутня згода щодо участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, тому суд вважає, що є правові підставі, які обумовлюють необхідність визначення місця проживання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради за №5/5-116 від 25.03.2024 року, щодо розв`язання спору «Про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] », вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , 1992 р.н. Враховуючи вік дитини, відносини, які склались між сторонами у справі, в тому числі і обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом [PERSON] , визначення місця проживання разом з матір`ю забезпечить зростання дитини у звичному та стійкому середовищі. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення зустрічного позову [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial