Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивачі позовні вимоги підтримують, посилаючись на те, що вони 15 листопада 2024 року придбали даний житловий будинок, яким користуються з того часу. Вони та відповідач уклали договір та домовилися засвідчити угоду нотаріально. Позивачі сплатили відповідачу кошти, однак не можуть належно оформити своє право власності, так як відповідач втратив оригінали документів на дане майно, ухиляється від їх поновлення та належного посвідчення договору. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідач надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позов визнає, не заперечує обставин, вказаних позивачами, в тому числі факту отримання коштів. Дослідивши матеріали\~справи суд встановив, що відповідачу на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . 15 листопада 2024 року між позивачами та відповідачкою досягнуто домовленості про продаж вказаного майна. За придбане майно позивачі сплатили кошти, які відповідачка отримала і майно було фактично передано позивачам, які в даний час проживають у придбаному будинку та користуються майном. Однак зареєструвати своє право власності позивачі не можуть, так як відповідачка втратила оригінали правовстановлюючих документів та ухиляється від їх поновлення, ухиляється від виконання угоди та її нотаріального посвідчення. Згідно висновку нотаріуса у посвідченні договору купівлі продажу вказаного вище майна позивачам відмовлено. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст.\~334\~ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Правочин, укладений між сторонами, підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, які не є його сторонами. Договір не може бути нотаріально посвідчений без участі відповідача, який не надав необхідні документи. У зв`язку з цим можливість для позивачів посвідчити договір нотаріально втрачено і в інший спосіб, крім звернення до суду, позивачі захистити свої права не мають можливості. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивачі всі свої зобов`язання виконали, користуються придбаним майном, однак не можуть оформити право власності на майно з причин незалежних від них, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачами право власності на майно.

Outcome: approved