Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 1,8143 га, кадастровий номер 1825086100:01:000:0019, земельну ділянку площею 0,397 га, кадастровий номер 1825086100:03:000:0071, які розташовані на території Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона є спадкоємицею за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до складу спадщини після смерті якого увійшло вищевказане майно. Постановою [PERSON] , приватного нотаріуса Житомирської районної нотаріальної контори Житомирської області від 12.08.2024 в межах спадкової справи №11/2013, відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, у зв`язку з тим, що не зареєстровано право власності за спадкодавцем на земельні ділянки, тому її права мають бути захищені в судовому порядку шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно, який є ефективним способом захисту прав. Ухвалою судді від 23.08.2024 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 24). Сторони в судове засідання не з`явилися, однак звернулися до суду з клопотаннями, в яких просять справу розглянути без їх участі. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем четвертої черги за законом, яка прийняла спадщину є позивач, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7, 8, 29). 27.01.2011 державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Михальовим Г.І., було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за №1-146, на спадкове майно, а саме: земельні ділянки з кадастровим номером 1825086100:01:000:0019 та 1825086100:03:000:0071, які розташовані на території Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, що належали померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №110869 (а.с. 9, 10, 11). Постановою [PERSON] , приватного нотаріуса Житомирського РНО Житомирської області від 12.08.2024, відмовлено позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право на вищевказані земельні ділянки, у зв`язку з тим, що [PERSON] не зареєстрував свого права власності на успадковані земельні ділянки (а.с. 12-13). Відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першої статті 1216\~ЦК України регламентовано, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої статті 1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто, відсутність реєстрації права власності на спірне майно, а також відсутність у спадкоємця документа про право власності на спадкове майно, не є перешкодою для реалізації спадкоємцем права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державну реєстрацію права. Саме таку правову позицію визначив Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц (провадження № 61-21211св18) Відповідно до ч. 1\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року, відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації права власності на майно, що належало спадкодавцю, не позбавляє права спадкоємців на спадкове майно. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що у позасудовому порядку, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, при цьому позивачкою доведено її право на спадкування за законом після померлого [PERSON] , тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved