Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме належності йому трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я « [PERSON] », дата народження « [INFO] ». У своїй заяві вказує, що [INFO] йому виповнилося 60 років, а відтак він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області з метою призначення пенсії. В ході питання щодо призначення пенсії працівниками пенсійного фонду в його трудовій книжці було виявлено помилку щодо дати народження, а саме зазначена дата [INFO] , тоді як в паспорті та свідоцтві про народження зазначено [INFO] . В зв`язку з цим, оскільки дата народження у трудовій книжці не відповідає даті народження у паспорті та інших документах, Пенсійний фонд не має змоги призначити пенсію. В судове засідання заявник не з`явився, але надав заяву про розгляд заяви без його участі, свої заявлені вимоги підтримав повністю. Представник заінтересованої особи Головного УПФУ в Полтавській області у судове засідання не з`явився, клопотання про перенесення розгляду справи від нього не надходило . Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в м. Комунарськ Луганської області, що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] від 11.04.2019 Згідно свідоцтва про народження актовий запис № 1907 серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] у м. Комунарськ Луганської області. До матеріалів справи долучена копія трудової книжки серії [NUMBER] із зазначенням ПІБ [PERSON] , дата народження [INFO] , яка видана 04.08.1982 року Гадяцькою міжгосподарською пересувною механізованою колоною №14. Згідно архівної довідки «Трудовий архів» Гадяцької міської ради № 01-11/982 від 30.10.2024 вбачається, що [PERSON] дійсно працював автослюсарем 3-го розряду у Гадяцькій міжгосподарській пересувній механізованій колоні №14, з почасовою оплатою праці з 29.07.1982 року (наказ №204 від 28.07.1982) по 15.10.1982 року (наказ №320 від 14.10.1982 року); підмінним авто кранівником 5 розряду з 15.04.1985 року (наказ №97 від 15.04.1985) по 12.11.1985 року (наказ №313 від 12.11.1985 року); Вказані записи відповідають записам № 2,3 та 7,8 відповідно на ст.ст.3-4 трудової книжки Серії [NUMBER] . Також, на підтвердження факту належності заявнику трудової книжки, [PERSON] подав до суду копію диплома № [NUMBER] виданого 20.08.1982 року Гадяцьким середнім СПТУ №7 Полтавської області, про те, що [PERSON] здобув загальну середню освіту машиніст кранів автомобільних, п`ятого розряду. Вказаний запис відповідає запису № 1, на ст.3 трудової книжки Серії [NUMBER] . У книгах нарахування заробітної плати працівників Гадяцької міжгосподарської ПМК №14 значиться, що [PERSON] працював травень-листопад 1985 року, та отримав загальну заробітну плату в розмірі 1213, 59 крб, що підтверджується архівною довідкою Трудовий архів» Гадяцької міської ради № 01-11/985 від 30.10.2024. Згідно архівної довідки №01-11/984 від 30.10.2024, Гадяцька міжгосподарська пересувна механізована колона №14 з 09.07.1991 року перейменована в Гадяцьку міжгосподарську будівельну організацію «Райагробуд», а з 20.03.2006 року діяльність Гадяцької міжгосподарської пересувної механізованої колони №14 припинена . Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження ссправи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодосудової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так сааме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для отримання пенсії за віком. З наданих документів очевидно, що помилка у написанні дати народження [PERSON] виникла внаслідок заповнення відповідальною особою трудової книжки, що не залежало від заявника. При цьому усі інші необхідні атрибути, а саме інформація на підставі чого робилися записи у трудовій книжці, дати звільнення та працевлаштування, підписи керівництва, печатки, у трудовій книжці наявні. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За встановлених\~обставин заявник\~не може\~нести відповідальність\~за недоліки\~при заповнення\~сторінки 1\~трудової книжки,\~оскільки трудова\~книжка заповнялася\~відповідними особами,\~за дії\~яких заявник\~відповідати не\~може.\~У зв`язку\~із зазначеним,\~на думку\~суду,\~наявні всі\~підстави для\~встановлення юридичного\~факту,\~на якому\~наполягає заявник.\~При цьому,\~вимоги заявника\~підтверджуються належними\~допустимими та\~достовірними доказами,\~доданими до\~заяви,\~що підтверджують\~обставини,\~на які\~посилається заявник. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що маютьюридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові абозамість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації його права на пенсію за віком, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved