Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому простить: розірвати договір оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2020 року, кадастровий № 6520955700:05:001:1001, площею 2,1027 та., укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 38755930 від 15.10.2020 року; стягнути з відповідача на його користь плату за оренду земельної ділянки в період з 2022 року по квітень 2024 року включно в розмірі 3 053,81 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі - 2 422,40 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 2,1027 га, кадастровий номер 6520955700:05:001:1001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку зареєстровано Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 38070952 від 01.09.2020 року. Між позивачем та відповідачем, ФОП [PERSON] , 05 жовтня 2020 року було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 38755930 від 15.10.2020 року строком на 15 років, термін дії договору оренди земельної ділянки до 05 жовтня 2035 року. Відповідно до пунктів 8 та 10 договору відповідач зобов`язався щорічно до 31 грудня сплачувати орендну плату у грошовій формі, яка на момент укладання договору становила 1490,68 грн. Позивач зазначає, що відповідачем не виконано зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки. Це є порушенням статті 526 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що зобов`язання мають виконуватися належним чином. Попри неодноразові спроби зв`язатися з відповідачем для врегулювання питання заборгованості, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, не пояснює причини несплати орендної плати, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір також не сплачені. У зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф 24 лютого 2022 року відповідач виїхав на тимчасово окуповану територію, господарською діяльністю не займається, а земельна ділянка не обробляється належним чином. Позивач має сумніви, що орендна плата за 2024 рік буде сплачена. Позивач посилається на пункт «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, згідно з яким підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відзив на позов відповідачем не подано. На судове засідання позивач не заявився, його інтереси були представлені адвокатом Косенчуком С.І. На судове засідання представник позивача Косенчук С.І. не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені позивачем обґрунтування суд дійшов таких висновків. [PERSON] , є власницею земельної ділянки площею 2,1027 га, кадастровий номер 6520955700:05:001:1001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калинівської селищної ради Бериславського району (колишній Великоолександрівський район) Херсонської області, згідно рішення суду, серія та номер 650/481/19, виданий 10.06.2019 року, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 38070952 від 01.09.2020 року. Згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним між сторонами 05 жовтня 2020 року, який зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 38755930 від 15.10.2020 року строком на 15 років, термін дії договору оренди земельної ділянки до 05 жовтня 2035 року. Відповідно до пунктів 8 та 10 даного договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору, у термін до 31 грудня за кожен рік користування земельною ділянкою, сплачувати орендну плату в грошовій формі, яка на момент підписання договору встановлюється в розмірі 1490,68 грн. Орендодавець (його уповноважений представник) зобов`язаний з`явитись до Орендаря, за його місцезнаходженням вказаним в договорі, за отриманням розрахунку по орендній платі не пізніше строку вказаному в п.10 договору. Відповідно до пункту 13 даного договору у разі не внесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно з п.п 3 пункту 27 договору оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2020 року, кадастровий № 6520955700:05:001:1001, вбачається, що відповідач ФОП [PERSON] зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. На даний час відповідачем ФОП [PERSON] не виплачено орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2020 року, кадастровий № 6520955700:05:001:1001, за 2022 та 2023 роки. Згідно із частиною першою\~статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12,\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України\~«Про оренду\~землі»,\~Земельним кодексом\~України та загальними нормами Цивільного кодексу\~України щодо плата за оренду майна. Відповідно до вимог статті 124\~ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статтях 21,\~22\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (стаття 23 Закону України «Про оренду землі»). За положеннями статті 24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13,\~21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Згідно з частиною першою\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої,\~другої статті\~613\~ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства, що випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (частина четверта статті 613 ЦК України). Прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання, або в невиконанні кредиторських обов`язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов`язання належним чином. Якщо прострочення боржника - це прострочення у виконанні зобов`язання, то прострочення кредитора - це прострочення у прийнятті виконання зобов`язання (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18 (провадження № 61-12851св21). Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами в період часу з 2022 року по 2024 рік існують правовідносини з приводу договору оренди відповідно до яких ФОП [PERSON] взяв на себе обов`язок щороку у строк до 31 грудня сплачувати [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 6520955700:05:001:1001, площею 2,1027 га, яка становить суму 1\~490,68 грн. Оскільки орендну плату на 2022 рік відповідач повинен був внести у строк 31 грудня 2022 року, за 2023 рік повинен був внести у строк 31 грудня 2023 року, а за 2024 рік повинен був внести у строк 31 грудня 2024 року і цей період часу сплив, ФОП [PERSON] зобов`язаний сплатити орендну плату за вказані роки в сумі 4\~472,04 грн (1\~490,68 + 1\~490,68 + 1490,68). В той же час, зважаючи на те, що до стягнення за вказані роки позивачем заявлено суму в розмірі 3053,81 грн, суд будучи зобов`язаним розглядати спір суто в межах заявлених позовних вимог, має право задовольнити позові вимоги виключно в заявлених межах. Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки встановлено порушення відповідачем умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати, а саме за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік, наявні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог у цій частині. При цьому, вказана орендна плата підлягає стягненню без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством, з огляду на положення підпункту l6.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, пункту 36.1 статті 36 Податкового Кодексу України, підпункту 170.1.1. пункту 170.1 статті 170 Податкового Кодексу України. Крім того, враховуючи, що у даних правовідносинах має місце систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати, а позивач заявив відповідні вимоги, вказаний Договір оренди слід розірвати. Таким чином, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки, за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який укладений між сторонами та діяв впродовж вказаного періоду часу, а також враховуючи не доведення відповідачем факту виконання умов вказаного договору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення вказаної заборгованості та розірвання договору, у зв`язку з чим позов слід задовольнити. Відповідно до статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного процесуального закону та

Outcome: approved