Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Представник АТ\~«Херсонська теплоелектроцентраль»\~в липні\~2021\~ звернувся\~ до\~суду з\~вказаним позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 1999 року по червень 2021 року у сумі 48325,98 грн та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є споживачем послуг, що надаються АТ «Херсонська\~теплоелектроцентраль» за адресою: [ADDRESS] на його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані їй послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача понесені\~позивачем\~судові витрати по сплаті судового збору. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.07.2024 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення з листопада 1999 року по червень 2021 року в загальній сумі 48325 гривень 98 копійок. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.2024 року заочне рішення від 25.07.2024 року скасовано. В матеріалах справи міститься відзив відповідача в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ним частково здійснювалися виплати на користь позивача з метою погашення заборгованості за спожиту теплову енергію, одразу всю суму сплатити він не в змозі. Крім того, надав суду заяву у якій просить застосувати строк позовної давності. 25.11.2024 року від представника позивача надійшли письмові заперечення у який останній зазначив, що відповідачем плата за послуги вносилась і в міжопалювальний період в тому числі і без зазначення призначення платежу, а саме за який місяць проводиться оплата. Таким чином строк позовної давності не може бути застосований, оскільки матеріали справи не містять відомості за який період здійснені платежі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява відповідача про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою: [ADDRESS] . На його ім`я відкритий особовий рахунок № [NUMBER] відповідно до якого ведеться облік розрахунків між ним та позивачем. Згідно\~ст.68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року\~споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] існує заборгованість в розмірі 48325,98 грн з листопада 1999 року по червень 2021 року. Як слідує із вказаного розрахунку відповідачем за період з лютого 2015 року по червень 2021 рік було внесено у загальному розмірі 15685,36 грн, зокрема у 2015 році 2463,20 грн, у 2016 році 4367,34 грн, у 2017 році 1500 грн, у 2018 році 1355,00 грн, у 2020 році 3000,00 грн та в 2021 році 3000,00 грн. При цьому, суми, внесені відповідачем, не перевищували розміру місячного нарахування вартості отриманого тепла. З врахуванням наведеного позивач просив стягнути заборгованість у сумі 48325,98 грн. Доказів на спростування нарахованої позивачем заборгованості матеріали справи не містять. Судом встановлено, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Відповідно до п.5 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та п.20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630\~визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно з ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.257, п. 4 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відзиві на позовну заяву про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, відповідач [PERSON] вказував, що АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» пропустило строк позовної давності без поважних причин, а тому просив застосувати строки позовної давності при ухваленні рішення суду. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1\~ст. 261 ЦК України. За правилами ч. 5\~ст. 216 ЦК України\~за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З огляду на те, що позивач звернувся 28.07.2021 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, які згідно закону споживач повинен оплачувати щомісячно, то трирічний строк позовної давності за заявленими вимогами про стягнення заборгованості з листопада 1999 року по липень 2018 року вже сплив. Суд не приймає до уваги доводи позивача, викладені у письмових запереченнях на відзив відповідача про те, що позовна давність не може бути застосована, оскільки [PERSON] вчиняв дії, які свідчать про переривання перебігу строку позовної давності (здійснення відповідачем платежів) з таких підстав. У постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16 зазначено, що: «відповідно до частини першої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої\~статті 264 ЦК України\~після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу». Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що відповідач здійснював свої платежі в рахунок погашення заборгованості попередніх періодів, як вбачається із розрахунку заборгованості суми внесені відповідачем не перевищували розміру місячного нарахування вартості отриманого тепла, а тому такі дії відповідача не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності. Отже відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~внаслідок спливу 3-річного строку позовної давності у задоволенні позовних вимог, заявлених за період заборгованості, яка виникла з листопада 1999 року по липень 2018 року включно в сумі 23528,77 грн слід відмовити. Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за період з серпня 2018 року по червень 2021 року включно відповідач має заборгованість за надані позивачем послуги на суму 24797,21 грн, які і підлягають стягненню. Таким чином, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконує належним чином покладені на нього зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, проте, позивачем заявлено період за який він просить стягнути заборгованість - з листопада 1999 року по червень 2021 року, що виходить за межі позовних вимог, тому позовні вимоги є частково обґрунтованими і, суд прийшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за послуги теплопостачання з серпня 2018 року по червень 2021 року у розмірі 24797,21 грн. Відповідно до\~ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Так, АТ «Херсонська ТЕЦ» було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00грн. за подання позову. Позовні вимоги АТ «Херсонська ТЕЦ» задоволено на 51,31%. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» необхідно стягнути 1164,73 грн за подання позивачем позову до суду (2270,00 х 51,31%).

Outcome: partial