Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

31.10.2024 [PERSON] ,\~ яка проживає в [ADDRESS] звернулася до суду із позовом до [PERSON] ,\~ який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини\~ відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.\~\~ Мотивуючи тим, що 28.04.2007 з відповідачем уклали шлюб, за час перебування у шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на його утриманні немає. Згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей\~ вони не досягли. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить вимоги позивача задовольнити частково та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи, непрацюючим, він не відмовляється від утримання своїх дітей, але його матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем, тому просить стягувати аліменти у розмірі, в якому він має можливість їх сплачувати. До відзиву долучено: копії довідок до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 420888 та серії 12 ААГ від 657513, з яких видно, що він є інвалідом 3 групи та йому протипоказана важка фізична праця, робота в несприятливих умовах та робота з тривалим статико-динамічним напруженням; копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1509; довідку управління обслуговування громадян ГУПФ України в Житомирській області від 02.10.2024 № 0600-0216-8/124617, з якої видно, що на обліку в ГУПФ України в Житомирській області він не перебуває, пенсію та різні надбавки не отримує, так як відсутній страховий стаж; довідку Коростенської філії Житомирського ОЦЗ від 03.10.2024 №0652DOV-4499-24, з якої видно, що дохід за період з 23.02.2024 по 30.09.224 становить 4426,58 грн.; довідку управління соціальної політики Коростенської районної військової адміністрації Житомирської області від 20.11.2024 № 2573 відповідно до якої станом на 20.11.2024 у відділі № 3\~ (Овруч) управління соціальної політики Коростенської РДА\~ на обліку він не перебуває, державних соціальних допомог, компенсацій не отримує; відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.11.2024, згідно яких за період з 1 по 3 квартал 2024 року загальна сума доходу становить\~ 4426,58 грн.. Відповідь на відзив позивач не подала. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 05 серпня 2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.08.2000 (а.с.4). Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~ копіями свідоцтв про народження\~ серії [NUMBER] від 06.10.2008 та\~ серії [NUMBER] від 26.01.2015 (а.с.6,7). Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач частково визнав позов, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей щомісячно у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є достатнім, та таким, що відповідає потребам дітей та нормам чинного законодавства. Крім цього, суд звертає увагу, що право обирати спосіб стягнення аліментів визначено законодавцем за одержувачем аліментів, тоді як позивач визначила такий спосіб у частці від доходу відповідача, а тому позов підлягає задоволенню та\~ з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходів (заробітку), щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов подано позивачкою 31.10.2024 (а.с.1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивачка звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved