Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] , 06.03.2024 звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] майнової та моральної (немайнової) шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення мотивуючи в основному тим, що відповідач [PERSON] 22.02.2023, вчинивши злочин передбачений ст. 128 КК України, спричинив йому тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я, внаслідок чого він з 22.02.2023 по 03.03.2023 стаціонарно лікувався в травматологічному відділенні КНП «Городоцька ЦРЛ» Городоцької міської ради Львівської області з діагнозом перелом дистального відділу правої великогомілкової кістки з переломом середньої третини правої малогомілкової кістки, і зараз продовжує лікування. За час лікування він за свої кошти придбавав ліки, милиці, гіпс медичний, оплачував проведення лабораторних досліджень, витрачав кошти на послуги таксі до лікарні, інше. Крім цього, внаслідок протиправних дій [PERSON] йому завдана моральна шкода і зокрема фізичний біль та страждання у зв?язку з ушкодженням здоров?я, що призвело до порушення сну та нормальних життєвих зв?язків, протягом тривалого часу він не мав можливості працювати, виконувати фізичну роботу, зараз потребує зусиль і коштів на лікування, щоб повернутися до звичного способу життя. Просив стягнути з відповідача 5\~894 грн. 30 коп. майнової шкоди, 40\~000 грн. моральної шкоди та 2\~000 грн. витрат на правничу допомогу. Позивач [PERSON] в суді вимоги підтримав, пояснив, що отримана 22.02.2023 травма, внаслідок протиправних дій [PERSON] завдала йому фізичного болю та страждань, життєвих труднощів, душевних страждань, значного стресу. Внаслідок перелому правої ноги він був змушений тривалий час лікуватися стаціонарно та амбулаторно, пересуватися на милицях, користуватися сторонньою допомогою, яку надавала матір пенсіонерка, що отримані ушкодження призвели до погіршення самопочуття, що відобразилось на його звичному способі життя, інше. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в суді вимоги підтримав, покликаючись на мотиви викладені у заяві, просить позов задовольнити. [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України, у підготовчі засідання 09.04.2024, 28.05.2024 та в судові засідання 22.07.2024, 22.10.2024, 29.11.2024 та 13.01.2025 не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у суді позивач та його представник (а.с. 24, 28-29, 33, 37-39, 44, 48, 51-52). Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 4, ст. 13 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із пояснень позивача в суді, із копії вироку Городоцького районного суду Львівської області від 01.11.2023 убачається, що [PERSON] ,\~о 18\~год.\~00\~хв.\~22.02.2023,\~на території\~Комарнівської міської\~лікарні,\~що на\~ [ADDRESS] ,\~в сварці\~з [PERSON] \~наніс йому\~кулаком правої\~руки удар\~в обличчя,\~далі,\~через необережність,\~що виразилась\~у формі\~кримінальної протиправної\~недбалості,\~не передбачаючи\~можливості настання\~суспільно небезпечних\~наслідків свого\~діяння,\~хоча повинен\~був та\~міг їх\~передбачити,\~не маючи\~умислу на\~спричинення тілесних\~ушкоджень,\~обома руками,\~застосувавши силу,\~різко штовхнув\~останнього в\~ділянку грудної\~клітки,\~через що\~той втратив\~рівновагу і\~впав з\~висоти власного\~росту на\~тверду поверхню\~на правий\~бік,\~внаслідок чого\~спричинив потерпілому\~перелом дистального\~відділу правої\~великогомілкової кістки\~зі зміщенням\~фрагментів,\~закритий перелом\~середньої третини\~правої малогомілкової\~кістки з\~задовільним стоянням\~фрагментів,\~що відноситься\~до тілесного\~ушкодження середньої\~тяжкості за\~ознакою тривалого\~розладу здоров`я (а.с. 7-8). 01.11.2023 вироком Городоцького районного суду Львівської області, [PERSON] визнано винуватим та засуджено ст. 128 КК України на два роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на два роки (а.с. 7-8). Вирок суду 01.12.2023 набрав законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №\~1558 від 03.03.2023, довідки завідувача відділення Нагірного Р.Л. № 3 від 28.02.2023, [PERSON] з 22.02.2023 по 03.03.2023 стаціонарно лікувався у травматологічному відділенні КПН «Городоцька ЦРЛ» Городоцької міської ради Львівської області з приводу перелому дистального відділу правої великогомілкової кістки та перелому середньої третини правої малогомілкової кістки (а.с. 9, 12). Із змісту виписки убачається, що після конфлікту з відповідачем, [PERSON] тут же був доставлений у травматологічне відділення КПН «Городоцька ЦРЛ» Городоцької міської ради Львівської області зі скаргами на головні болі та болі правої гомілки, йому надано медичну допомогу та встановлено діагноз. За період лікування позивач отримував протизапальні препарати (сертофен та сертидаза), здавав платні лабораторні дослідження, проводилась гіпсова іммобілізація, після виписки 03.03.2023 пересувався на милицях з гіпсовою пов?язкою (а.с. 9-11). Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі №760/5618/16-ц (провадження №61-4463св18), від 22 квітня 2019 року у справі №761/14285/16-ц (провадження №61-34581св18). Згідно частини 1 статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. З огляду на викладене та враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що вина [PERSON] у заподіянні шкоди [PERSON] є доведеною, а тому з нього підлягає стягненню завдана позивачу майнова шкода. У частині 3 статті 12, частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК). Таким чином, вивчивши копії документів долучених до позову і зокрема виписку із медичної карти стаціонарного хворого №\~1558, копії квитанцій на закупівлю медикаментів, копії результатів лабораторних досліджень, інше, а також ураховуючи ступінь тяжкості тілесних ушкоджених [PERSON] спричинених [PERSON] , вид отриманих травм, період лікування, реабілітаційний період необхідний для відновлення, суд вважає доведеними витрати позивача пов`язані з лікуванням, які підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1720 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними чеками, рахунками, іншими медичними документами (а.с. 9-10, 13-14). Нечитабельні копії квитанцій, з яких неможливо ідентифікувати дату та достеменно встановити їх зміст, а відповідно чи стосуються вони періоду перебування позивача на лікуванні травми, отриманої 22.02.2023 внаслідок неправомірних дій [PERSON] , призначеного лікування та чи мають причинно-наслідковий зв`язок із заподіяними йому тілесними ушкодженнями, а також копії квитанцій, які не мають стосунку до предмета спору, в т.ч. усні покликання про витрати коштів на послуги таксі, суд до уваги не бере. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь 40\~000 грн. моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд зазначає наступне. Так, статтею 23\~ЦК\~України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частиною першою статті 1167\~ЦК\~України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167\~ЦК\~України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. За змістом частин 3-5 статті 23\~ЦК\~України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. [PERSON] в суді та у заяві від 06.03.2024 просить стягнути з [PERSON] на його\~користь 40\~000\~грн.\~моральної\~шкоди,\~мотивуючи\~в\~основному тим,\~що\~внаслідок отриманих\~22.02.2023\~тілесних ушкоджень,\~він\~зазнав фізичного болю та страждань, значного стресу та через перелом дистального відділу правої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів і середньої третини правої малогомілкової кістки був змушений тривалий час пересуватися на милицях, що одразу викликало суттєві незручності у пересуванні, а отримані внаслідок кримінального правопорушення тілесні ушкодження призвели до погіршення сну, самопочуття та порушення нормального укладу життя, інше. Пунктами 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вказана правова позиція відображена в Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року по справі №757/53996/17 (провадження №61-6127св19). Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких позивач зазнав через вчинення 22.02.2023 [PERSON] щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, отримані [PERSON] тілесні ушкодження, що змусили останнього лікуватися стаціонарно/амбулаторно та знаходитися вдома, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), погіршення внаслідок отриманих ушкоджень стану його здоров`я, тяжкість вимушених змін у житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини справи в їх сукупності, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 19\~250 грн. моральної шкоди і вважає такий розмір достатнім для розумного задоволення потреб [PERSON] , як потерпілої особи. Сама по собі виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 1558, результати лабораторних досліджень, інше, не можуть слугувати достатньою підставою для стягнення моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі (а.с. 9-11). Окрім цього,\~позивач просить про\~стягнення з\~відповідача на\~його користь 2\~000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма\~статті 141 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга\~статті 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16\~(провадження N 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у\~встановленому законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій\~статті 62 ЦПК України\~передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про\~надання правової\~допомоги -\~домовленість,\~за якою\~одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя статті 4 зазначеного Закону). Відповідно до\~статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті\~137, частини сьомої статті\~139\~та частини третьої статті\~141 ЦПК України\~(пункт 63\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі N 496/3134/19\~(провадження N 14-44цс21)). На підтвердження складу та розміру витрат на професійну правничу допомогу, [PERSON] долучив до позову квитанцію до прибуткового касового ордера, без номера та дати, а також акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 06 від 05.03.2024 згідно до умов укладеного Договору. Доказів на підтвердження укладення між [PERSON] та адвокатом Гриньо М.І. договору про надання правової допомоги, за яким останній зобов`язався підготувати позивачу позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а останній - оплатити надання правової допомоги, до матеріалів позову не долучено, позивачем та його представником суду не подано. Більше того, покликання в акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №06 про факт надання адвокатом послуг відповідно до умов укладеного Договору, не містить реквізитів такого Договору (дата, номер), що свідчить про відсутність укладення такого між сторонами взагалі. Ураховуючи вищенаведене, підстав для відшкодування [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд не вбачає. Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави 2 422 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial