Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 13.08.2024 із Широківського районного суду Дніпропетровської області до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана цивільна справа на підставі Розпорядження в.о. Голови Широківського районного суду Дніпропетровської області № 1317 від 30.07.2024. Так, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить ухвалити рішення, яким визнати об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться на неприватизованій земельній ділянці площею 0.0874 гектарів, кадастровий номер 1225855100:01:008:0707, з її цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування вказаних об`єктів нерухомості, за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , в порядку поділу майна подружжя, право власності на (половину) частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться на неприватизованій земельній ділянці площею 0.0874 гектарів, кадастровий номер 1225855100:01:008:0707 за адресою: [ADDRESS] , без виділення вказаної вище частки в натурі (на місцевості); стягнути судові витрати по сплаті судового збору та витрати з надання правової допомоги з відповідача. Позов обґрунтовано обставинами: Позивач та відповідач є колишнім подружжям. На підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2023, яке набрало чинності 13.04.2023, шлюб між ними був розірваний. За час перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано спільне майно, а саме житловий будинок «А-1», загальною площею 75.5 м2, в тому числі житловою площею 57.7 м2, з надвірними будівлями: літньою кухнею «Б», прибудовою «б», гаражем «В», вбиральнею «Г», №1 огорожа, №2 ворота, №3 ворота та 1-замощення, які розташовані на неприватизованій земельній ділянці площею 0.0874 гектарів, переданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1225855100:01:008:0707, за адресою: [ADDRESS] . Речові права на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано на ім`я відповідача. З огляду на зазначене, з урахуванням того, що вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить визначити частку кожного із колишнього подружжя у розмірі частини без виділення такої частки в натурі. 18.10.2024 від позивача надійшла заява, за змістом якої він підтримує позовні вимоги, корім п. 4 прохальної частини, а саме - відмовляється від стягнення з [PERSON] на свою користь понесених судових витрат. Позиція відповідача 18.10.2024 від відповідача надійшла заява, за змістом якої вона не заперечує щодо визнання об`єктом спільної сумісної власності житлового будинку, однак з позовними вимогами в частині стягнення судових витрат не погоджується. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 08.06.2023 від представника позивача надійшла вказана позовна заява до Широківського районного суду Дніпропетровської області. 18.07.2023 ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд проводити у порядку загального позовного провадження. 30.07.2024 на підставі Розпорядження в.о. Голови суду цивільна справа була передана на розгляд Інгулецькому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 19.08.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було прийнято до свого провадження вказану цивільну справу. 18.10.2024 від відповідача надійшла заява про визнання позову, крім вимог про стягнення судових витрат. 18.10.2024 від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині стягнення з відповідача судових витрат. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] 10.10.2009 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області. Прізвище відповідача після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». [INFO] у позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис. 14.06.2019 за договором купівлі-продажу, [PERSON] передано у власність житловий будинок А-1, загальною площею 75.5 м2, в тому числі житловою площею 57.7 м2, з надвірними будівлями: літньою кухнею «Б», прибудовою «б», гаражем «В», вбиральнею «Г», №1 огорожа, №2 ворота, №3 ворота та 1-замощення, які розташовані на неприватизованій земельній ділянці площею 0.0874 гектарів, переданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1225855100:01:008:0707, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.06.2019, речові права на вказаний об`єкт зареєстровано на ім`я [PERSON] . 13.03.2023 на підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, ухвалено відновити [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішення суду набрало законної сили 13.04.2023. Під час підготовчого провадження, позивач надав заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення судових витрат з відповідача, а відповідач надала заяву про визнання позовних вимог, окрім вимоги про стягнення судових витрат. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Також, варто вказати, що згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (перше речення абзацу 2 частини 1 статті 71 Кодексу). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України допускається ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. За загальним правилом, застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Враховуючи визнання відповідачем позову в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності житлового будинку, а також визнання за позивачем права власності на частину цього будинку, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. З урахуванням того, що в підготовчому провадженні позивач відмовився від частини позовних вимог, а саме - від стягнення судових витрат з відповідача, суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved