Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Представник позивача Киричук Г.М. звернулася до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 2001221899301 від 10.01.2019 в сумі 79527 гривень 33 коп. та судові витрати в сумі 2422 гривні 40 коп. В обґрунтування позову зазначила, що 10.01.2019 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001221899301, відповідно до якого останньому видано кредитну карту з кредитним лімітом в розмірі 3000 грн, який згодом було збільшено до 50983 грн строком на 12 місяців з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 47,88 % річних. Відповідно до умов Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору передбачено право банку змінювати клієнту кредитний ліміт. У випадку, якщо клієнт протягом 30 календарних днів не заявив про свою незгоду із зміною розміру кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного sms-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. Відповідач, уклавши з позивачем зазначений договір, взяв на себе обов`язок повернути банку кредит та відсотки за ними у строки та в розмірах, встановлених умовами договору. Проте, всупереч вимог договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договорів, погашення кредиту та відсотків за кредитами. Станом на 09.09.2024 заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 2001221899301 від 10.01.2019 становить 79527,33 грн та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 49946,80 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 29580,53 грн. Ухвалою суду від 12.11.2024 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Поштові відправлення на ім`я відповідача з копією ухвали про відкриття провадження та позовною заявою з пакетом документів, надіслані за адресою зареєстрованого місця проживання, наведеною у позовній заяві та згідно даних ЦНАП виконавчого комітету Переяславської міської ради від 07.11.2024 за № 20-07-497, повернулися до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а також «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про інші адреси відповідача у суду відсутня. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Також, за змістом пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що документи вважаються врученими в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що зареєстроване у встановленому законом порядку (висновок, викладениий в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22К). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.01.2019 між АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 2001221899301 шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно вказаної заяви сума кредиту становить 3000 грн; реальна процентна ставка складає 47,88%, строк дії кредитного ліміту - 12 місяців. Підписанням заяви та паспорту кредиту відповідач підтвердив, що ним отримано 3000,00 грн, а також, що з правилами користування кредитом ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту відповідачу надано кредит в розмірі 3000 грн строком на 12 місяців з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 47,88 % річних. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в обумовленому розмірі. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач своєчасно банку кредитні кошти не повертав, в зв`язку з чим станом на 09.09.2024 заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 2001221899301 від 10.01.2019 склала 79527,33 грн, з яких заборгованість за кредитом становить 49946,80 грн, заборгованість за відсотками становить 29580.53 грн. До матеріалів справи додано графік платежів та розрахунок вартості споживчого кредиту; довідку про збільшення кредитного ліміту; виписку по особовому рахунку на ім`я [PERSON] , рахунок № [NUMBER] за період з 10.01.2019 по 09.09.2024. 09.09.2024 року за вих. № КНО-44.2.2/555 на ім`я відповідача була направлена письмова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 2001221899301, в якій банк вимагав здійснити погашення кредиту у повному обсязі разом із сплатою процентів, а саме: 79527,33 грн, що є сумою заборгованості станом на 09.09.2024. Судом також досліджено Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 06.04.2018. Відповідно до ст.ст. 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Згідно п.5.1.7. Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Відповідно до частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, а саме видав відповідачу на підставі кредитного договору № 2001221899301 від 10.01.2019 грошові кошти. Підписана відповідачем заява від 10.01.2019 містить розмір процентної ставки, дату платежу, розрахунковий період. Отже, банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинний був повернути. Проте, відповідач, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за кредитним договором суду не надав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з [PERSON] слід стягнути на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість у сумі 79527,33 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved