Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Рищук В.В. звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за розпискою в сумі 20000 (двадцять тисяч доларів США 00 центів), що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 18.11.2024 року еквівалентно 825 592,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами 10 жовтня 2021 року було укладено договір позики грошових коштів, предметом якого була передача боржнику в позику грошових коштів. [PERSON] зобов`язався повернути отримані у [PERSON] кошти в сумі 20 000 доларів США без відсотків в повному обсязі своєчасно до 10.10.2024 На підтвердження даного боргу відповідачем надано копію договору позики від 10.10.2021 року та копію вимоги про повернення позики від 07.11.2024. В копії договору позики зазначено, що [PERSON] зобов`язується повернути борг в сумі 20 000 доларів США до 10 жовтня 2024 року, однак у вказаний термін борг не повернуто. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24 грудня 2024 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, підтримує позовні вимоги, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати в його відсутність. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5\~ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що згідно договору позики від 10 жовтня 2021 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику у розмірі 20 000 доларів США для власних потреб та зобов`язався повернути її в строк до 10 жовтня 2024 року. У вимозі про повернення позики від 07.11.2024 року вказано, що станом на 07 листопада 2024 року позика не повернута.У визначений договором строк [PERSON] борг не повернув. Згідно зі статтею 1046\~Цивільного кодексу\~України (далі -\~ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Відповідно до статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобо`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 20000 доларів США підтверджується договором позики, у п.3.1 якого вказано, що позика вважається наданою Позикодавцем та отриманою позичальником в повному обсязі з моменту підписання зазначеного договору. Відповідно до п.3.4 Договору по закінченню строку вказаного в п.2.1 цього договору позичальник зобов`язується протягом наступного дня повернути суму позики. Таким чином, суд прийшов до висновку, що внаслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань утворився борг у відповідача перед позивачем. Згідно правової позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 8282 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved