Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.07.2012 вони набули у спільну часткову власність по 1/2 частці квартиру [ADDRESS] . Право власності набуте позивачами на підставі рішення № 184 від 18.08.2012 про приватизацію майна державного (комунального) житлового фонду виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області та була проведена державна реєстрація права власності позивачів на спірну квартиру. Позивачі вселилися в дану квартиру ще в 2007 році, несли витрати по утриманню квартири, проводили необхідні ремонти, останній ремонт був пов`язаний із заміною газового лічильника квартири в 2020 році, сплачували комунальні послуги. 30-31 травня 2020 року [PERSON] стало відомо від сусідів, що невідома особа проникла в належну йому та його дружині квартиру. Він приїхав з м. Києва 01.06.2020, в квартиру не зміг зайти, так як були змінені замки на вхідних дверях, коли він викликав поліцію, до дверей квартири прийшов відповідач [PERSON] , який повідомив, що є власником даної квартири за договором міни, та що саме він змінив замки, так як квартира належить йому. Звернувшись до ЦНАП Святошинської районної державної адміністрації у м. Києві 15.06.2020, позивачі дізналися із інформаційної довідки щодо відсутності запису про їх право власності на квартиру та наявність відомостей про іншого власника на їх квартиру [PERSON] , реєстрацію ще двох правочинів від 30.07.2019 та 29.08.2019, з переходом права власності на належну їм квартиру на інших осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] . Позивачі поза своєю волею позбавилися права власності на квартиру, чим порушені їх майнові права, які підлягають відновленню шляхом скасування незаконних записів в Державному реєстрі та визнанню правочинів, які укладалися відповідачами щодо належної їм квартири, недійсними з витребуванням квартири із чужого незаконного володіння та стягненням з винних в незаконному позбавленні їх права власності на квартиру моральної шкоди. 18.04.2019 [PERSON] , адміністратор державного реєстратора Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області здійснив запис в реєстрі за № 31261758 щодо набуття права власності на квартиру за [PERSON] , на підставі довідки, виданої 21.07.2014 ЖБК «Мрія-Вороновиці», підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46558002 від 19.04.2019. Таким чином, [PERSON] спочатку 18.04.2019 внесено в реєстр запис про набуття права власності за [PERSON] , а дані про прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] вніс на наступний день 19.04.2019. Та записи щодо зміни власника на спірну квартиру за [PERSON] були внесені за наявністю запису 37198602 права власності по 1/2 частині спірної квартири власників [PERSON] та [PERSON] . 05.07.2019 [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був проведений запис, а саме зазначено, що запис № 1896 в книзі 16: запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 05.07.2019 на підставі перенесення до новостворених ОНМ. Згідно внесеного запису був припинений запис про спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] на дану квартиру. В період з 18.04.2019, тобто з часу внесення запису щодо виникнення права власності за [PERSON] на спірну квартиру, по час внесення запису про ОНМ в Реєстр прав на нерухоме майно від 05.07.2019, одночасно право власності на спірну квартиру було зареєстровано за різними власниками, а саме: [PERSON] та [PERSON] , а також за [PERSON] . Відповідач [PERSON] не мала відношення до спірної квартири, не мала доступу до неї, не утримувала квартиру як власник. Позивач [PERSON] отримував рахунки по сплаті за комунальні послуги на своє ім`я по червень 2020 року, потім квартира була в нього забрана відповідачем [PERSON] . Відповідачу [PERSON] було відомо про те, що спірна квартира знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON] , так як ця інформація є відкритою та містилася у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Окрім того, їй, як керівнику ЖБК «Мрія-Вороновиці», який знаходиться в житловому будинку, де знаходиться спірна квартира позивачів, було відомо, що останній час позивачі проживали в квартирі не постійно, часто могли бути відсутніми, так як виїжджали до сина у м. Київ. Спірна квартира з моменту вселення в неї позивачів 2007 року не знаходилася у власності будь-якої іншої особи та не передавалася ЖБК «Мрія-Вороновиці» або самій [PERSON] . Вона використовувалася позивачами як житло для постійного проживання. Наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на спірну квартиру [PERSON] дали змогу їй провести відчуження спірної квартири за договором купівлі-продажу від 30.07.2019 відповідачу [PERSON] , та позивачі не знали, що відносно належної їм квартири укладається правочин щодо її відчуження. Вказаний правочин є недійсним, оскільки [PERSON] не була власником квартири та не передавала квартиру [PERSON] , квартира знаходилася у користуванні [PERSON] та [PERSON] . 29.08.2019 [PERSON] уклала договір міни із [PERSON] , на підставі якого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Надольською О.А. було зареєстровано право власності на спірну квартиру за [PERSON] , індексний номер 48433599 від 29.08.2019, і внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 32998696. При цьому, на дату укладення оспорюваного правочину квартира знаходилася у користуванні [PERSON] та [PERSON] . Укладення спірного договору міни від 29.08.2019 відбувалося поза волею її власників [PERSON] та [PERSON] , які не знали, що відносно належної їм квартири відбувається укладання оспорюваного договору між особами, які не повідомляли про свої дії позивачам, квартира між ними не оглядалася та не передавалася, тому правочин є недійсним. Наприкінці травня 2020 року відповідач [PERSON] самостійно проник до квартири, змінив замки та заволодів незаконно майном, яке знаходилося в квартирі та є власністю позивачів. Весь час змін власників за документами квартира знаходилася у власності та користуванні позивачів. В квартирі залишилися меблі, особисті речі, які належать позивачам. Окрім того, [PERSON] залишався платником за комунальні послуги. Після того, як замки на вхідних дверях змінив відповідач [PERSON] , він став переоформляти на себе особові рахунки за електроенергію. За послуги за газ змін по особовому рахунку не було, по даним обліку підприємства «Вінниця Газ Збут» залишався [PERSON] , але на цей час відомо, що особовий рахунок змінено на [PERSON] , а також він зареєструвався у спірній квартирі. Та оскільки квартира вибула із володіння позивачів в травні 2020 року поза їх волею у протиправний спосіб, то захист цивільного права позивачів полягає у витребуванні майна із чужого незаконного володіння [PERSON] . Враховуючи те, що позбавлення права власності відбувалося за документами від дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в подальшому за укладеними оспорюваними правочинами між [PERSON] та [PERSON] , та між [PERSON] та [PERSON] , без передачі квартири, поза волею та без відома дійсних власників квартири [PERSON] та [PERSON] , позивачі позбавилися належної їм квартити незаконно. З часу, коли вони дізналися про порушене право власності, вони намагаються його відновити через звернення до поліції, державних установ, не мають спокою та спокійного сну. В результаті порушення майнових прав позивачів, нервової обстановки, яка потребує додаткових сил, щоб відновити порушені майнові права, позивачі мають душевні страждання, тому загострились хронічні захворювання позивача [PERSON] , який вимушений звертатися до лікарні за отриманням медичної допомоги. Розмір моральної шкоди позивачі оцінюють в сумі 80\~000 грн кожному, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивачів. Тому посилаючись на вказані в позові норми законодавства, позивачі просять ухвалити рішення, яким відновити державну реєстрацію їх права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом скасування запису в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо набуття права власності на квартиру за [PERSON] та скасувати запис № 1896 в книзі 16: запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 05.07.2019 на підставі перенесення до новостворених ОНМ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.07.2019, укладений між [PERSON] та [PERSON] , визнати недійсним договір міни від 29.08.2019, укладений між [PERSON] та [PERSON] , витребувати дану квартиру із чужого незаконного володіння [PERSON] на їх користь та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачів на відшкодування моральної шкоди по 80\~000 грн кожному (а.с. 11 27 т. 1). Ухвалою Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від 16.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. (а.с. 102 т. 1). Представник відповідача [PERSON] , адвокат Карнаух А.П., на підставі ст. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивачі намагаються захистити своє право власності на житло, яке отримано ними протиправно. Рішенням виконкому Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 8 від 18.01.2012, [PERSON] та іншим особам вирішено видати ордера згідно списку розподілу службової та постійної житлової площі по [ADDRESS] . Рішення прийнято, тому що 10.10.2011 селищному голові смт. Вороновиця подано клопотання про видачу ордерів на заселення квартир згідно рішення комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України. До клопотання додано протокол засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України № 298 від 11.11.2011 зі списком розподілу житлової площі за адресами: [ADDRESS] . В списку зазначено, що підполковнику запасу [PERSON] в постійне користування із зняттям з квартирного обліку надається квартира [ADDRESS] . Виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на підставі рішення № 184 від 18.07.2012 [PERSON] та [PERSON] видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно на спірну квартиру. КП «ВООБТІ» 26.07.2012 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Але відповідно до рішення виконкому Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 165 від 18.06.2014, поштова адреса [ADDRESS] , встановлена лише в 2014 році. Отже, виконком Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області ні в січні, ні в липні 2012 року не мав права приймати рішення про розподіл та надання житла у будинку, що не належав до комунальної власності, а також із зазначенням поштової адреси, яка радою ще не встановлена. Окрім цього, на час прийняття рішення виконкомом селищної ради в січні 2012 року про розподіл квартир у зазначеному будинку в суді розглядався спір щодо права власності Міністерства оборони України та ЖБК «Мрія». Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2011 був накладений арешт на будинок [ADDRESS] та селищній раді заборонено видавати ордера на квартиру. Ухвалою суду від 21.12.2011 цей арешт знято частково, а саме на 66/100 частки нерухомого майна. Решта 34/100 цього будинку, в якій знаходиться квартира [ADDRESS] , перебували під арештом. Вороновицькій селищній раді було заборонено видавати ордера на її заселення. Незважаючи на це, [PERSON] такий ордер був наданий. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2014 скасовано свідоцтво про право власності на 40-квартирний будинок, видане 30.01.2006 виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на ім`я Міністерства оборони України. Дане рішення залишено без мін у судах апеляційної і касаційної інстанцій. Виконавчий комітет Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області також прийняв незаконне рішення про приватизацію [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] . Оскільки Міністерство оборони України не передавало квартири у комунальну власність Вороновицької селищної ради, то остання не мала права здійснювати приватизацію цих квартир. До того ж, ці квартири не належали ні до державної, ні до комунальної власності. Через протиправність прийняття рішення виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 184 від 18.07.2012, незаконним є свідоцтво серії [NUMBER] від 23.07.2012 про право спільної часткової власності (по 1/2) [PERSON] та [PERSON] та державна реєстрація права власності останніх на квартиру, здійснена КП «ВООБТІ» 26.07.2012. В відзиві також зазначає, що оскільки, як зазначено в позові, позивачі з 2007 року користуються цією квартирою, а потім у 2012 році отримали право власності на неї, то таке право не підлягає захисту і в задоволенні їх позовних вимог необхідно відмовити. Власником квартири [PERSON] 29.10.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області подано позов до Вороновицької селищної ради, [PERSON] та [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень виконкому селищної ради, свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 28 31 т. 2). Ухвалою Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від 26.03.2021 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Карнауха А.П. про зупинення провадження у справі (а.с. 49 50 т. 2). Постановою Вінницького апеляційного суду від 13.05.2021 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , яка подана його представником, адвокатом Шеремет А.С. Скасовано ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26.03.2021 про зупинення провадження у справі. Справу направлено для продовження розгляду (а.с. 84 86 т. 2). Ухвалою Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від 25.05.2021 цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 99 т. 2) Ухвалою Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від 30.08.2022 закрито підготовче провадження в справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 215 216 т. 2). Ухвалами Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від 31.08.2022 та від 02.12.2022 провадження у справі було зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан (а.с. 84 85, 153 154 т. 3). Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.01.2023 апеляційну скаргу представника [PERSON] , адвоката Шеремет Г.А. про скасування ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 02.12.2022 залишено без задоволення. Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 02.12.2022 залишено без змін (а.с. 190 191 т. 3). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.06.2024 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 211 т. 3) Позивачі [PERSON] та [PERSON] , та їх представник адвокат Шеремет Г.А., в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, зазначених в позові. Пояснили, що набули у власність спірну квартиру в законний спосіб, а саме позивач отримав ордер на вселення в квартиру як військовослужбовець, вони вселилися і постійно проживали в квартирі з 2007 року, потім в 2012 році він з дружиною приватизували дану квартиру і набули її у спільну часткову власність, про що отримали відповідне свідоцтво про право власності, та зареєстрували належним чином набуте право власності. Лише в травні 2020 року сусіди їм повідомили, що хтось зайняв квартиру та змінив вхідні замки, коли позивач приїхав до квартири, дізнався, що це відповідач [PERSON] вселився в їхню квартиру, де були всі їх речі, та що вони протиправно позбавлені права власності на неї згідно записів в державному реєстрі. Відповідач [PERSON] знала, що квартира не є вільною і зайнята позивачами, а тому протиправно надала для реєстрації її права власності довідку державному реєстратору для реєстрації права власності за нею, а потім відчужила її [PERSON] , яка, в свою чергу, відчужила її [PERSON] . Оскільки позивачі в законний спосіб набули право власності на спірну квартиру, якої їх було позбавлено в ході державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] , а потім двічі відчужено, при цьому всі спори між Міністерством оборони України та житлово-будівельним кооперативом на даний час завершені і законність надання їм квартири у власність ніким не спростована, тому просили відновити їх право власності та стягнути з відповідачів моральну шкоду солідарно, оскільки позивачі вже тривалий час не можуть користуватися майном, якого були позбавлені в незаконний спосіб. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Карнаух А.П. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Наголосив на тому, що вважає набуття в 2012 році права власності на спірну квартиру позивачами незаконним, про що надав докази на доведення безпідставності видачі ордеру для її заселення та подальшої приватизації, а набуття у власність даної квартири відповідачем [PERSON] вважає законним, на підставі законно отриманої довідки як членом житлово-будівельного кооперативу, який збудував цей будинок. Щодо даного житлового будинку до 2014 році розглядався судовий спір щодо права власності на квартири в ньому між Міністерством оборони України та житлово-будівельним кооперативом, але сільська рада чомусь надала у власність деякі квартири в цьому будинку, в тому числі позивачам. Позивачі не проживали постійно в даній квартирі, там були лише деякі речі позивача і він лише іноді до неї навідувався, постійно позивачі проживають в м. Київ та цього не заперечують. Просив звернути увагу, що селищною радою було скасовано попереднє рішення про видачу ордерів на заселення квартир, що підтверджує незаконність набуття квартири у власність позивачами. Та жодної моральної шкоди позивачам завдано не було, вони мають інше житло, де проживають на даний час, тому в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання жодного\~разу не\~з`явився,\~хоча неодноразово\~викликався до\~суду завчасно\~та належним\~чином,\~попередньо надіслав\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі (а.с. 134 т. 2). Відповідач [PERSON] в судове\~засідання з\~розгляду справи\~по суті\~також жодного\~разу не\~з`явився,\~хоча обізнаний\~з наявністю\~даного провадження,\~подавав заяви\~в межах\~розгляду справи,\~та вважається\~повідомленим судом\~завчасно та\~належним чином\~про судовий\~розгляд, зокрема шляхом неодноразового надсилання судових повісток з рекомендованим повідомленням про вручення за наявними відомостями про зареєстроване місце проживання. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання також\~жодного разу\~не з`явилася,\~хоча вважається\~повідомленою судом\~завчасно та\~належним чином, шляхом неодноразового надсилання судових повісток з рекомендованим повідомленням про вручення за наявними відомостями про зареєстроване місце проживання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Процепко А.О. в судове засідання не з`явилась, попередньо надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] в судове засідання не з`явилась, попередньо надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в будинку [ADDRESS] з 2008 року. Позивач заїхав в даний будинок пізніше та вони були сусідами до того часу, як в 2020 році туди з`явився [PERSON] . Вони проживають в різних під`їздах, тому всіх деталей вона не знає. Позивач їй пояснив, що його квартира приватизована і квартиру йому надало Міністерство оборони України, [PERSON] вона бачила, але з нею не спілкувалася, щоб вона проживала в квартирі позивачів вона не бачила. Відповідача [PERSON] вона особисто не знає, знає тільки позивачів і [PERSON] . Від допиту інших свідків, яких просила допитати сторона позивачів, позивачі та їх представник відмовилися в ході судового розгляду. Заслухавши учасників судового розгляду, оглянувши надані суду документи, суд прийшов до наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2012, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у приватній спільній частковій власності по 1/2 частці [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 18.07.2012 № 184 (а.с. 28 т. 1). Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав КП «ВООБТІ» № 34977989 від 27.07.2012, 26.07.2012 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності позивачів на вищевказану квартиру на підставі свідоцтва про право власності від 23.07.2012, реєстраційний номер [NUMBER] , номер запису: 1896 в книзі 16 (а.с. 29 т. 1). Згідно копії рішення Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 18.07.2012 № 184, було вирішено оформити право приватної, спільної (сумісної або часткової) власності, на квартиру з безоплатною передачею у власність громадян: [ADDRESS] , згідно з розрахунком передати у приватну, спільну часткову власність, в рівних частках, [PERSON] та [PERSON] . Доручено Вінницькому ООБТІ оформити та зареєструвати свідоцтво про право власності на квартиру. Також надано копію технічного паспорта на квартиру (а.с. 31, 32 34 т. 1). Згідно копії довідки, виданої начальником КЕВ м. Вінниці ЗТКЕУ Міністерства оборони України від 23.08.2007 № 1592, [PERSON] дійсно розподілена квартира [ADDRESS] (а.с. 35 т. 1). Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 212491296 від 15.06.2020 та № 228319106 від 16.10.2020, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дана квартира 26.07.2012 була зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частки за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 23.07.2012, виданого виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на підставі рішення № 184 від 18.07.2012. Проте запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 05.07.2019 на підставі перенесення до новостворених ОНМ, при цьому вказано датою прийняття рішення про закриття 23.07.2012. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46558002 від 19.04.2019 державним реєстратором Андрущенко В.М. було зареєстровано право власності на дану квартиру за [PERSON] , підставою для реєстрації вказано: довідка, б/н, видана 21.07.2014, видавник ЖБК «Мрія Вороновиці». На підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.07.2019, приватним нотаріусом Вінницького міського нотраріального округу Процепко А.О. зареєстровано право власності на квартиру за [PERSON] 29.08.2019 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Надольською О.А., на підставі договору міни від 29.08.2019 зареєстровано право власності на дану квартиру за [PERSON] (а.с. 36 38, 39 41 т. 1). Відповідно до копії довідки ЖБК «Мрія Вороновиці`від 21.07.2014 року, [PERSON] являється членом ЖБК «Мрія Вороновиці». Станом на 21.07.2014 вона внесла внесок та має право на отримання свідоцтва про право власності на кв. [ADDRESS] (а.с. 43 т. 1). Відповідно до копії протоколу загальних зборів членів ЖБК «Мрія Вороновиці» від 27.06.2014, в тому числі, [PERSON] обрано головою правління (а.с. 44 45 т. 1). Відповідно до відповіді ТОВ «Вінницягаз Збут» на адвокатський запит від 19.08.2020, за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . За період 2019 2020 років ім`я споживача, в базі даних товариства по даному особовому рахунку, на іншу особу не змінювалось, заборгованості за послуги з постачання природного газу немає. Оплата рахунків за послуги з постачання природного газу споживачем на дату надання відповіді не відбувається, оскільки газопостачання за вказаною адресою припинене, надано роздруківку фінансового стану за особовим рахунком (а.с. 46, 47 т. 1). Згідно відповіді ТОВ «Енера Вінниця» на адвокатський запит від 19.08.2020, за особовим рахунком по [ADDRESS] , споживачем є [PERSON] , про що свідчить заява про приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 05.06.2020, відповідно до договору міни від 29.08.2019. Сплата рахунків за спожиту електричну енергію здійснюється, заборгованість відсутня (а.с. 48 т. 1). Також до позовної заяви долучено рахунки до оплати за спожиту електричну енергію та рахунки за спожитий природний газ, видані на ім`я [PERSON] (а.с. 49 55 т. 1). Відповідно до відповіді КП «Надія» Вороновицької селищної ради від 26.08.2020, за адресою: [ADDRESS] , КП «Надія» Вороновицької селищної ради, послуги абонентам [PERSON] та [PERSON] не надавали, так як таких абонентів (проживаючих) не було. З 01.08.2019 по даній квартирі складений договір на надання таких послуг, як водовідведення та вивіз ТПВ на [PERSON] , згідно свідоцтва на право на власність згідно договору купівлі-продажу (а.с. 56 т. 1). Відповідно до копії договору міни від 29.08.2019, укладеного між [PERSON] (сторона - 1) та [PERSON] (сторона - 2), Сторона 1 міняє належну їй на праві власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на належну Стороні 2 квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а Сторона 2 міняє належну їй на праві власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на належну Стороні 1 квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62 63 т. 1). 01.06.2020 [PERSON] звертався до Вінницького районного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою про те, що відома особа [PERSON] замінив замки на вхідних дверях його квартири, що підтверджується копією реєстрації повідомлення (а.с. 69 т. 1). Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського район м. Києва від 15.10.2020, за результатами обстеження [PERSON] , йому встановлено діагноз: Остеохондроз, Остеохондроз хребта у дорослих, попереково-крижовий відділ (а.с. 70 т. 1). Згідно копії наказу Міністерства юстиції України від 11.12.2020 № 4292/5, виданого на підставі висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28.10.2020, скаргу [PERSON] від 15.06.2020 задоволено частково, рішення від 19.04.2019 № 46558002, прийняте державним реєстратором Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області Андрущенком В.М. про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] , скасовано, йому анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Було встановлено, що оскаржуване рішення було прийнято державним реєстратором Андрущенком В.М. за наявності суперечностей між заявленим та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, оскільки на час прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, був наявний запис про право спільної часткової власності від 23.07.2012 на квартиру по 1/2 частці за [PERSON] та [PERSON] . Та листом Міністерства юстиції України позивача було повідомлено про неможливість виконання даного наказу в частині скасування рішення державного реєстратора, так як на підставі такого рішення було здійснено подальші реєстрації переходу прав на спірну квартиру за наслідком договорів купівлі-продажу та міни (а.с. 154, 155 157, 188 т. 1). Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 02.12.2020 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а саме ненадання відповіді на адвокатський запит [PERSON] (а.с. 159 т. 1). На виконання ухвали суду від 26.02.2021, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Надольською О.А. надано копію договору міни, посвідченого нею 29.08.2019 між [PERSON] та [PERSON] , та додатки до договору, з яких вбачається, що 13.07.2019 між [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, відомості про наявність державної реєстрації права власності на квартиру за позивачами в наданих суду документах відсутні (а.с. 204 241 т. 1). Відповідно до копії відповіді на адвокатський запит від 02.09.2020, наданого Вороновицькою селищною радою 04.09.2020, нерухоме майно 40-квартирний житловий будинок по [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності Вороновицької селищної ради, а рішення про включення його до комунального майна селищної ради не приймалося (а.с. 32 т. 2). 10.10.2011 Військова частина [NUMBER] подала клопотання селищному голові смт. Вороновиця, яким просила згідно рішення комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України (протокол № 211 від 18.08.2011) включити в засідання виконкому та виписати ордери на заселення службових та постійних квартир військовослужбовцям Вінницького гарнізону, згідно списку розподілу житлової площі (а.с. 115 т. 2). Рішенням № 8 від 18.01.2012 Виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, було вирішено видати ордера військовослужбовцям Вінницького гарнізону, згідно списку розподілу службової та постійної житлової площі по [ADDRESS] (а.с. 116 т. 2). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2011 в справі № 2-1052/11, накладено арешт на будинок [ADDRESS] . Заборонено Вороновицькій селищній раді Вінницького району Вінницької області видавати ордера на квартири, що розташовані в будинку [ADDRESS] (а.с. 117 т. 2). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2014 в справі № 2-1052/11, визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між БК «Мрія» в особі директора Смельгіної Т.С. та ПП «ЮТА-А» від 13.08.2004; скасовано свідоцтво про право власності на 40-ка квартирний житловий будинок, загальною площею 3 043,6 кв.м., житловою площею 1\~376, 4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.05.2014 рішення скасовано в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.08.2004 (а.с. 118 123 т. 2). Відповідно до копії списку розподілу постійної (службової) житлової площі військовослужбовцям Вінницькому гарнізону за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] розподілена квартира [ADDRESS] , площею 15, 5 кв.м., для постійного користування з зняттям з квартирного обліку (а.с. 124 125 т. 2). Також, судом досліджено копії документів реєстраційної справи, витребуваної судом ухвалою від 26.03.2021, щодо реєстрації набуття набуття права власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS] , [PERSON] , надану Джулинською сільською радою Гайсинського району Вінницької області на виконання ухвали суду, а саме копію технічного паспорту на квартиру, виготовленого 13.02.2019, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, копію протоколу загальних зборів членів ЖБК «Мрія Вороновиці» від 27.06.2014, копію довідки від 21.07.2014 про сплату [PERSON] пайового внеску та право на отримання свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 134 141 т. 2). Відповідно до копії рішення 62 сесії 8 скликання Вороновицької селищної ради від 08.08.2024 № 4830, було вирішено скасувати рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради від 18.02.2012 № 8 «Про видачу ордерів на заселення службових та постійних квартир військовослужбовцям Вінницького гарнізону» (а.с. 47, 51 т. 4). Згідно копії відповіді КЕВ у м. Вінниці Міністерства оборони України від 01.11.2024 на адвокатський запит, на адресу селищного голови смт. Вороновиця було направлено лист, в якому зазначені прізвища військовослужбовців Вінницького гарнізону та нумерація службових житлових приміщень, по яких необхідно внести зміни в рішення сесії Вороновицької селищної ради від 08.08.2024 № 4830. Ордер може бути використано лише на вільне жиле приміщення та є дійсним протягом 30 днів. Громадянину [PERSON] було видано ордер № 20 від 01.02.2012, який він використав, а саме заселився в житлове приміщення [ADDRESS] та зареєстрував своє місце проживання в ньому (а.с. 98 99, 100 т. 4). Відповідно до відповіді на адвокатський запит, наданої начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці полковником О. Хорошуном 18.10.2024, з метою захисту законних прав та інтересів військовослужбовців, яким було видано службові ордери на заселення в житлові приміщення по [ADDRESS] , квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця спільно з представниками житлових комісій військових частин було проведено роботу щодо звернень військовослужбовців з питання зняття з обліку Міністерства оборони України службового житла, яке вони отримали в 2012 році у будинку [ADDRESS] . На виконання розпорядження начальника ЦУІІЗКСЛ Збойних Сил України від 06.06.2024 № 370/2/4001, на адресу селищного голови смт. Вороновиця було направлено лист від 01.07.2024 № 573/621, щодо питання скасування рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради № 8 від 18.01.2012 про видачу ордерів військовослужбовцям Вінницького гарнізону. Рішенням сесії Вороновицької селищної ради від 08.08.2024 № 4830 було скасоване дане рішення. За вихідним № 573/2668 від 16.10.2024 на адресу селищного голови було направлено лист, щодо внесення змін в рішення сесії Вороновицької селищної ради від 08.08.2024 № 4830, а саме, перелік квартир по яких необхідно внести зміни в рішення. Серед переліку квартир відсутня спірна квартира (а.с. 127 131, 168 т. 4). Відповідно до відповіді на адвокатський запит, наданої Вороновицькою селищною радою 28.11.2024, рішення 66 сесії 8 скликання Вороновицької селищної ради від 31.10.2024 № 4995 «Про внесення змін до рішення 62 сесії 8 скликання Вороновицької селищної ради від 08.08.2024 № 4830 «Про скасування рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради від 18.01.2012 № 8» «Про видачу ордерів на заселення службових та постійних квартир військовослужбовцям Вінницького гарнізону», стосується виключно осіб, перелік яких надано квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця, лист № 573/2667 (а.с. 132 135 т. 4). Згідно копії рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2021, державному реєстратору Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області Андрущенку В.М. відмовлено в задоволенні адміністративного позову до Міністерства юстиції України, державного підприємства «Національні інформаційні системи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу Міністкрства юстиції України № 4292/5 від 11.12.2020 про задоволення скарги [PERSON] , зобов`язання державного підприємства «Національні інформаційні системи» поновити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державному реєстратору Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області Андрущенку В.М. (136 142 т. 4). Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.\~1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 330 ЦК України визначено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач. Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і який на її відчуження не має права. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного лише в передбачених законом випадках, а саме відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України. Системний аналіз приписів статті\~330\~та частини 1 статті\~388 Цивільного кодексу України\~дозволяє зробити висновок про те, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, то добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~спірне майно не може бути витребуване у нього. Законодавцем передбачено три підстави, які дозволяють\~витребування\~майна, та які зазначені в частині 1\~статті 388 ЦК України. Право власника на\~витребування\~майна\~від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на\~витребування\~свого\~майна\~від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття\~майна\~з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Оцінюючи доводи позивачів про вибуття майна з їх володіння без їх волі суд вважає доведеним, що спірна квартира на законних підставах була зареєстрована за позивачами та без будь-якого правочину щодо права власності позивачів на квартиру та їх відома державним реєстратором Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області Андрущенком В.М. було здійснено державну реєстрацію права власності на неї за іншою особою, а саме [PERSON] , яка відчужила квартиру [PERSON] , а вона, в свою чергу, відчужила квартиру [PERSON] , тобто спірна квартира дійсно вибула із власності позивачів без їх волі, а тому порушене право власності позивачів підлягає захисту. Щодо обраного позивачами способу захисту порушених прав суд враховує, що державна реєстрація прав\~не\~є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав\~не\~є підставою виникнення права власності, такої підстави закон\~не\~передбачає (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 у справі N 910/10987/18). Подібний висновок викладений в\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі N 911/3594/17, а також у\~постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі N 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі N 916/675/15. Відповідно до\~усталеної практики\~Великої Палати\~Верховного Суду\~судове рішення\~про\~витребування\~нерухомого майна\~із чужого\~незаконного володіння\~саме по\~собі є\~підставою для\~внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі N 199/8324/19,\~провадження N\~14-212цс21).\~Вимоги про\~скасування\~рішень,\~записів про\~державну реєстрацію\~права власності\~на це\~майно за\~незаконним володільцем\~не є\~необхідним для\~відновлення його\~права (постанова\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 07\~листопада 2018\~року у\~справі N 488/5027/14-ц, провадження N 14-256цс18). Більше того, державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року по справі N 205/1783/20, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, скасував рішення судів попередніх інстанцій у частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, та ухвалив нове рішення про відмову в їх задоволенні, оскільки це не є необхідним для ефективного захисту прав та інтересів позивача. У вказаній постанові Суд послався на усталену практику Верховного Суду. Також у Постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 183/8294/19 зазначено, що власник з дотриманням вимог статей 387, 388\~ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України,\~є неефективними.\~Для такого\~витребування оспорювання\~наступних рішень\~органів державної\~влади чи\~місцевого самоврядування,\~договорів,\~інших правочинів\~щодо спірного\~майна і\~документів,\~що посвідчують\~відповідне право,\~не є\~ефективним способом\~захисту права\~власника. Викладене також узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 листопада 2021 року у справі N 359/3373/16-ц, згідно з яким вимога про витребування земельної ділянки з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387\~ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині відновлення державної реєстрації права власності позивачів на спірну квартиру шляхом скасування запису в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо набуття права власності на квартиру за [PERSON] та скасування запису про погашення запису № 1896 в книзі 16;\~визнання недійсним\~договору купівлі-продажу\~від 30.07.2019,\~укладеного між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~визнання недійсним\~договору міни\~від 29.08.2019,\~укладеного між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,слід відмовити, оскільки такі вимоги не є необхідними для ефективного захисту прав та інтересів позивачів. А тому захист прав позивачів в частині правовідносин, за яких належна їм на праві спільної часткової власності квартира вибула з їх володіння поза їх волею, можливий з використанням правового механізму, передбаченого статтею 388 ЦК України, а саме шляхом витребування майна особами, які вважають себе власником майна, але не володіють ним, з чужого незаконного володіння в останнього набувача [PERSON] , добросовісність набуття квартири яким не спростована достатніми доказами, а тому квартира підлягає витребуванню в нього на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що «за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей\~387\~і\~388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80) та багатьох інших». Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивачів моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно з\~ст.\~23\~ЦК України,\~особа,\~якій завдано\~моральної шкоди\~у результаті\~порушення її\~цивільного права,\~має право\~на її\~відшкодування.\~За правилами\~ст.\~1167\~ЦК України,\~моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Моральна\~шкода відшкодовується\~незалежно від\~вини органу\~державної влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим,\~органу місцевого\~самоврядування,\~фізичної або\~юридичної особи,\~яка її\~завдала: 1)\~якщо шкоди\~завдано каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю\~фізичної особи\~внаслідок дії\~джерела підвищеної\~небезпеки; 2)\~якщо шкоди\~завдано фізичній\~особі внаслідок\~її незаконного\~засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту або\~виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. З огляду на досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає доведеним, що права позивачів на належне їм нерухоме майно було порушено внаслідок дій державного реєстратора Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області Андрущенка В.М., рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] було прийнято ним за наявності суперечностей між заявленим та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, оскільки на час прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, був наявний запис про право спільної часткової власності від 23.07.2012 на квартиру по 1/2 частці за [PERSON] та [PERSON] . В даних правовідносинах він виступав як представник державного органу від імені якого він вчиняв відповідні реєстраційні дії, а не як фізична особа. Натомість позов до нього пред`явлено як до фізичної особи, хоча в даних правовідносинах поряд із ст.ст. 23, 1167 ЦК України застосуванню підлягає ст. 1173 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При цьому, обізнаність інших відповідачів з належністю позивачам спірної квартири та її зайняття позивачами на законних підставах, а отже вчинення ними дій, спрямованих на набуття прав на квартиру в недобросовісний спосіб, на думку суду, не доведено достатніми доказами. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом витребування з незаконного володіння [PERSON] на користь\~позивачів [PERSON] \~та [PERSON] квартири [ADDRESS] в\~рівних частках.\~В задоволенні\~інших позовних\~вимог слід\~відмовити в\~зв`язку з\~тим,\~що вони\~не є\~необхідними для\~ефективного захисту\~прав та\~інтересів позивачів,\~а в\~частині вимог\~про відшкодування\~моральної шкоди,\~в зв`язку\~з не\~доведенням вини\~відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в її заподіяні позивачам, а в спірних правовідносинах [PERSON] як фізична особа, а не посадова особа відповідного державного органу, від імені якого він діяв під час вчинення реєстраційних дій, є неналежним відповідачем. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~ [PERSON] \~на користь\~позивачів в\~рівних частках\~підлягають стягненню\~документально підтверджені\~витрати зі\~сплати судового\~збору пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~в частині\~витребування майна\~з чужого\~незаконного володіння,\~а саме\~в загальному\~розмірі 1\~114,\~69\~грн,\~сплаченому з\~визначеної позивачами\~вартості спірного\~майна в\~сумі 111\~469,\~00\~грн, що відповідачами не спростовано. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial