Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

В листопаді 2024 року ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 19.05.2024-100001641 від 19.05.2024 у розмірі 26240,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що 19.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою (позичальницею) було укладено вказаний вище кредитний договір, підписаний електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора. Позичальницею під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Відповідно до умов договору [PERSON] був наданий кредит у розмірі 8000 грн на реквізити електронного платіжного засобу позичальниці, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 19.05.2024, строком на 112 днів. Відповідачка за умовами договору зобов`язувалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними, комісію та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 26240,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн, заборгованості по комісії - 800,00 грн, заборгованості по процентах в сумі 13440,00 грн та неустойки в розмірі 4000,00 грн., через що позивач змушений звернутися до суду. Згідно ухвали судді від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копії позовної заяви з додатками відповідачці направлено позивачем цінним листом 11.11.2024. Копію ухвали про відкриття провадження [PERSON] направлено судом за зареєстрованою адресою місця проживання, однак згідно відмітки відділення Укрпошти від 21.11.2024 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, яка викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 19.05.2024 [PERSON] на веб-сайті ТОВ «Споживчий центр» підписала пропозицію позивача укласти електронний кредитний договір (оферту) (а.с.11-14) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та надала ТОВ «Споживчий центр» заявку (а.с.14-15), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальниця ознайомилася 19.05.2024 за посиланням htpp://sgroshi/com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно із ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Також 19.05.2024 відповідачкою одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору було підписано відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 19.05.2024-10001641 (а.с.15-16), який є частиною електронного кредитного договору, укладеного у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Таким чином, 19.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19.05.2024-10001641, за яким товариство надало, а відповідачка отримала кредит у розмірі 8000 грн. строком на 112 днів. При укладенні вказаного кредитного договору [PERSON] було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку (а.с.8), під час якої з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Згідно з п.5 заявки процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, складає 10 % від суми кредиту та дорівнює 800 грн ( у п.8 заявки). Відповідно до відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору сума кредиту 8000 грн. Строк, на який надається кредит - 112 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 07.09.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, складає 10 % від суми кредиту та дорівнює 800 грн. Комісія нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Видача кредитних коштів за договором кредиту підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів від 19.05.2023, сформованою платіжним сервісом АТ «Приватбанк» LiqРау (а.с.19). Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі За умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, комісію та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Як вбачається з даних довідки-розрахунку про стан заборгованості [PERSON] за кредитним договором №19.05.2024-100001641 така складає 26240 грн., із них 8000 грн. основний борг, 13440 грн. проценти за період з 19.05.2024 по 07.09.2024, 800 грн комісія, 4000 грн неустойка. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на оформлений у встановленому порядку кредитний договір, позивач має право вимагати від позичальниці повернення кредиту, сплати комісії, пов`язаної з його наданням, та процентів за користування кредитом. Зобов`язання за основною сумою боргу за договором складає 8000 грн., комісія, пов`язана з наданням кредиту, - 800 грн, розрахунок відсотків по договору, зважаючи на фактичні строки користування кредитними коштами обумовлені договором, становить 13440 грн. (8000 грн. тіло кредиту/100% х 1,5 % х 112 дні), котрі підлягають стягненню з [PERSON] . Щодо вимоги про стягнення з відповідачки неустойки, суд зазначає наступне. Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідачки 4000 грн неустойки, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» в загальній сумі 22240 грн. В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 85,51%, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2071,39 грн.

Outcome: partial