Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

02 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її дід [PERSON] . За життя діду належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . В довідці сільської ради зазначено, що станом на 01.07.1990р. вказане домоволодіння відносилось до робітничого двору. Після смерті діда відкрилася спадщина на належне йому майно і до складу спадкової маси ввійшла дана житлова нерухомість. Позивач являється спадкоємицею майна [PERSON] згідно складеного спадкодавцем на її користь заповіту. Проте, реалізувати свої спадкові права на будинок в нотаріальній конторі спадкоємиця не змогла, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на майно було втрачено. Відтак, в позасудовий спосіб [PERSON] не має можливості оформити спадщину, а тому просила захистити її права в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] на будинковолодіння до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», стайня, літ. «Б», стодола літ. «В», сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д», сарай літ. «Ж», вбиральня літ. «З», криниця №1, огорожа №2-3, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2024 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувано з Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентаризаційної справи відносно нерухомого майна: будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до розгляду по суті на 24 грудня 2024р. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник [PERSON] 23.12.2024р. подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без їхньої участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 13.12.2024р. подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги нею визнаються повністю та вона не заперечує проти їхнього задоволення. Справу просила розглянути за її відсутності. Представник Коршівської сільської ради в судове засідання не з`явився. причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе їх задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що Коломийським відділом ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено актовий запис № 43 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З довідки №120/07-11, виданої Коршівською сільською радою від 30.09.2024р. вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] (тип двору робітничий), а також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 1,5051 га кадастровий номер 2623282200:02:002:0092 та площею 0,8297 га. з кадастровим номером 2623282200:02:002:0078, які розташовані на території Жукотинської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області. Станом на 01.07.1990 року в будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] та його дружина [PERSON] (померла [INFO] ) Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів, наданої ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 18.09.2023р. № 78034 вбачається, що домоволодіння в [ADDRESS] , згідно архівних данихє станом на 31.12.2012 р. було зареєстровано в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі №1 піж реєстровим номером 72 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданому 13.05.1989 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №101 від 10.05.1989 року. Форма власності приватна, частка власника 1/1. Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 17.10.2023р. та опису об`єкту, який вказаний у виписці з інвентаризаційних матеріалів, встановлено, що домоволодіння в [ADDRESS] , складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 55 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м. рік побудови 1960, а також господарських будівель та споруд: стайні літ. «Б» рік побудови 1963, стодоли літ. «В» рік побудови 1963, сараїв літ. «Г, Ж» рік побудови 1963, літньої кухні літ. «Д» рік побудови 1970, вбиральні літ. «З» рік побудови 1963, криниці № 1 рік спорудження 1960, огорожі №2-3 рік спорудження 1970. З довідки, виданої Жукотинським старостинським округом Коршівської сільської ради №126 від 30.09.2024 року слідує, що [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , з 1986 року і по день своєї смерті один. Відповідно до заповіту, посвідченого старостою Жукотинського старостинського округу Ніньовською Ольгою Федорівною 23 червня 2021 року, [PERSON] все своє майно, майнові права та обов`язки, які належать йому н6а момент складання заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки, які належатимуть йому в майбутньому, заповів [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався про що зазначено в довідці №120/07-11, виданій Коршівською сільською радою від 30.09.2024р. Вказані відомості щодо чинності заповіту підтверджуються також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №71112181 від 10.01.2023р., в якій вказано реєстраційний номер заповіту в спадковому реєстрі №64809932, стан - чинний, номер бланка в реєстрі 43, дата посвідчення 23.06.2021 року, місце зберігання - Коршівська сільська рада, заповідач - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємицею за заповітом [PERSON] , як дідом та онукою по материнській лінії споріднення підтверджується наступними письмовими доказами. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] . Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . У Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00021030951 вказано, що 08 липня 1985 року Виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області був зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 17. Прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу слідує, що 04 червня 2002 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 5. Вказаний шлюб був розірваний на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду №2-1287 від 25 червня 2009 року, актовий запис № 148, дата складання 14 липня 2009 року. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00038109906 підтверджується, що 29 січня 2011 року Відділом ДРАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №20. Прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.05.2014р. шлюб було розірвано. 12 травня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] шлюб знову було зареєстровано, актовий запис №361, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно ст.. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.. 1218 ЦК України). Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Частиною 1 ст. 1235, ч.1 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, зокрема вказує, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення , а також повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно заповіту, [PERSON] все своє майно та належні йому права заповів своїй онуці [PERSON] , 1985 р.н. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України). 10.01.2023р. [PERSON] подала приватному нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф. заяву про прийняття спадщини після смерті свого діда. На підставі вказаної заяви нотаріусом була заведена спадкова справа №2/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З наданих на ухвалу суду про витребування доказів матеріалів спадкової справи вбачається, що 22 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою, в якій про сила видати їй свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті її діда [PERSON] 22.12.2023р. приватним нотаріусом Досин Н.Ф. були видані два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5052 га. кадастровий номер 2623282200:02:002:0092 та площею 0,8297 га. з кадастровим номером 2623282200:02:002:0078, які розташовані на території Жукотинської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 405757 та серії ЯЗ № 405756. Постановою від 22.12.2023р. приватний нотаріус Досин Н.Ф. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Своє рішення нотаріус мотивувала тим, що спадкоємиця не надала оригінал документу, який посвідчує право власності померлого [PERSON] на зазначене нерухоме майно, а відтак відсутні підстави для видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права власності на спадщину за заповітом, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, з посиланням на те, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на домоволодіння. При цьому, в матеріалах інвентаризаційної справи, яка була витребувана судом, міститься копія Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 13.05.1989р., виданого на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради №101 від 10.05.1989р., з якого вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] належить [PERSON] . Верховний Суд України розглядаючи справи № 192/2761/14, 645/3265/13 звернув увагу на те, що коли особа набуває статусу спадкоємця, то вона замінює спадкодавця у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Тобто, процедура спадкування свідчить про універсальне правонаступництво. Оскільки, у такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, суд вважає, що право власності спадкодавця на нерухоме майно за допомогою письмових доказів знайшло своє належне підтвердження, а тому спадкові права позивача підлягають захисту, оскільки остання успадкувала домоволодіння після смерті діда, однак не змогла отримати правопідтверджуючий документ на дане майно в нотаріальній конторі. Відтак, суд вбачає наявними підстави для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved