Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя,-визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін транспортні засоби: мотоцикл SUZUKI BANDIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіль FORD TRANSIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіль RENAULT MASTER, 2013 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] ; стягнути із відповідача 350397 грн (289033,50+61364=350397) грошової компенсації за продані без її відома транспортні засоби: у сумі 289033,50 грн, що становить 1 / 2 частину вартості автомобіля RENAULT MASTER, д.н.з. [NUMBER] ; у сумі 61364 грн, що становить 1 / 2 частину вартості мотоцикла SUZUKI BANDIT, д.н.з. [NUMBER] ; стягнути із відповідача 118562,50 грн грошової компенсації замість її 1 / 2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль FORD TRANSIT, д.н.з. [NUMBER] . Позов обґрунтовується тим, що сторони з 14 червня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням суду від 09 лютого 2021 року, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого за рішенням суду від 27 вересня 2010 року стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. В період шлюбу за спільні кошти сторін придбані мотоцикл SUZUKI BANDIT, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію від 28 вересня 2012 року, автомобіль FORD TRANSIT, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію від 28 вересня 2012 року, автомобіль RENAULT MASTER, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію від 09 жовтня 2020 року, які були зареєстровані за відповідачем, оскільки він займався придбанням цих транспортних засобів, їх експлуатацією та обслуговуванням. Після розірвання шлюбу сторони домовились розділити спільне майно добровільно, зокрема щодо майнових прав на квартиру у новобудові в м.Києві, після продажу яких кошти були розділені, та стосовно вказаних транспортних засобів, проте відповідач ухиляється від їх розподілу, при цьому з відповіді ТСЦ 7443 від 31 січня 2023 року позивач дізналась про продаж мотоциклу SUZUKI BANDIT 29 липня 2020 року, автомобіля RENAULT MASTER 09 жовтня 2020 року (в день його реєстрації). Згода на продаж вказаних транспортних засобів позивачем не надавалась. Автомобіль FORD TRANSIT перебуває у користуванні відповідача. Просить позов задовольнити та стягнути понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 24 липня 2023 року по справі відкрито провадження із її розглядом за правилами загального позовного провадження із підготовчим засіданням. Ухвалою судді від 06 вересня 2023 року дана справа прийнята до провадження судді Олійника В.П. через відвід попереднього складу суду 31 серпня 2023 року, із її розглядом за правилами загального позовного провадження із підготовчим засіданням. Згідно із зустрічним позовом від 19 лютого 2024 року, який відповідно до ухвали суду від 19 лютого 2024 року прийнятий у підготовчому засіданні до спільного розгляду з первісним позовом, [PERSON] просить визнати об`єктом спільної сумісної власності із [PERSON] : транспортний засіб марки «CITROEN JUMPY», 2009 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , який проданий [PERSON] 02 грудня 2014 року; транспортний засіб марки «AUDI A6 3.0QUATRO», 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , який проданий [PERSON] 04 лютого 2015 року; транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , який проданий [PERSON] 22 грудня 2015 року; транспортний засіб марки «LEND ROVER FREELANDER», 2006 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , який проданий [PERSON] 22 квітня 2016 року; транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , який проданий [PERSON] 30 квітня 2016 року; транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ ML 270 CDI», 2005 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , який проданий [PERSON] 19 квітня 2017 року; та стягнути із [PERSON] на його користь 1021454,43 грн компенсації вартості частини спільного сумісного майна. Зустрічний позов обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2008 року, який розірваний за рішенням суду 16 березня 2021 року (дата набрання рішенням законної сили); сторонами під час шлюбу за спільні кошти придбане майно, зокрема вказані у зустрічному позові транспортні засоби, які продані [PERSON] без його згоди та відома; дані про відчуження він отримав із відповіді сервісного центру, при цьому [PERSON] вказані від продажу автомобілів кошти в інтересах сім`ї не використала. Просить зустрічний позов задовольнити. У відповіді від 01 квітня 2024 року за зустрічну позовну заяву представник [PERSON] адвокат Гринь Л.В. зустрічний позов не визнає з посиланням на те, що [PERSON] , як ФОП, з 28 травня 2012 року по 11 січня 2017 року здійснював підприємницьку діяльність щодо посередництва у торгівлі автомобілями, і саме [PERSON] придбав автомобілі по зустрічному позову за кордоном, які були зареєстровані за [PERSON] , також [PERSON] фактично користувався даними автомобілями, знайшов покупця та продав дані автомобілі, вона суто номінально підписала відповідні документи у Ніжинському МРЕО. Автомобілі були придбані за спільні кошти сторін і відчужені за взаємною згодою, а гроші використані на потреби сім`ї, а саме на придбання будинку. Просить застосувати строки позовної давності, відлік якої починається з дати продажу автомобілів. Згідно із заявою від 23 травня 2024 року представник [PERSON] адвокат Гринь Л.В. в порядку збільшення позовних вимог просить: визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін транспортні засоби: мотоцикл SUZUKI BANDIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіль FORD TRANSIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіль RENAULT MASTER, 2013 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] ; автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію від 10 травня 2012 року; автомобіль PEUGEOT BOXER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію від 07 лютого 2013 року; автомобіль BMW R 1150 RT, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію від 31 грудня 2013 року; автомобіль RENAULT MASTER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію від 10 липня 2015 року; розділити спільне майно подружжя; стягнути із [PERSON] на її користь за 6 проданих транспортних засобів без її відома 1078893 грн грошової компенсації; стягнути із відповідача 118562,50 грн грошової компенсації замість її 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль FORD TRANSIT, д.н.з. [NUMBER] . Ухвалою суду від 11 червня 2024 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до заяви від 24 грудня 2024 року представник [PERSON] адвокат Гринь Л.В. первісний позов підтримує, зустрічний позов не визнає, при необхідності просить застосувати строк позовної давності, вказує, що зустрічні позовні вимоги про визнання права власності на частину авто є неналежним способом захисту, авто перебуває у [PERSON] , судовий розгляд просить провести за відсутності. Згідно із заявою від 24 грудня 2024 року [PERSON] первісний позов не визнає, просить задовольнити його зустрічний позов, вказує, що [PERSON] знала про продаж ним автомобілів і кошти від продажу автомобілів витрачались в інтересах сім`ї, так як сторони проживали за кошти, отримані від продажу автомобілів, які були зареєстровані на його ім`я; також [PERSON] купувала на своє ім`я автомобілі, які вартували значних коштів, а самостійного заробітку остання не мала; автомобіль Форд Транзит, який зареєстрований за ним, у його фактичному користуванні не перебуває довгий час і переданий третій особі за згодою [PERSON] , у зв`язку з чим доречним є визнання права власності на даний автомобіль за сторонами по частці, але дана вимога позивачем за первісним позовом не заявлена, також [PERSON] не заявляє вимоги про припинення права спільної сумісної власності на даний автомобіль, що не дає підстав для стягнення з нього половини грошової компенсації, оскільки і надалі вказане авто буде вважатись спільним майном подружжя. Просить розгляд справи провести за його відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на 24 грудня 2024 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Сторони по справі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких в м.Ніжині Чернігівської області, перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2008 року, який розірваний рішенням Ніжинського міськрайонного суду за позовом [PERSON] 09 лютого 2021 року (набрало законної сили 16 березня 2021 року), останні згідно з свідоцтвом про народження є батьками [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини сторін виникли з приводу поділу майна подружжя: [PERSON] заявлені вимоги щодо мотоциклу SUZUKI BANDIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля FORD TRANSIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля RENAULT MASTER, 2013 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля PEUGEOT BOXER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля BMW R 1150 RT, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля RENAULT MASTER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ,-які зареєстровані за [PERSON] , і які з обґрунтувань первісного позову продані без відома та згоди [PERSON] ; [PERSON] заявлені вимоги щодо автомобіля «CITROEN JUMPY», 2009 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля «AUDI A6 3.0QUATRO», 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля «LEND ROVER FREELANDER», 2006 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 270 CDI», 2005 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] ,-які зареєстровані за [PERSON] і з обґрунтувань зустрічного позову продані без згоди і відома [PERSON] .. Обставини щодо продажу вказаних автомобілів та їх відсутності у власності сторін, окрім автомобіля FORD TRANSIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , сторонами під час судового розгляду не заперечується, що підтверджується також даними згідно з повідомленнями ТСЦ №7443 від 17 листопада 2023 року та 20 грудня 2023 року (на запити суду), відповідно до яких: за [PERSON] на праві власності в період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2022 року зареєстровані: автомобіль CITROEN JUMPY, 2009 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 23 серпня 2013 року, придбаний на підставі довідки-рахунку серії AAB №554318 від 22 серпня 2013 року Київська філія "Альтер-Топ", знятий з обліку для реалізації 02 грудня 2014 року; автомобіль AUDI A6 3.0 QUATRO, 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 20 листопада 2014 року, придбаний на підставі довідки-рахунку серії BIA №599389 від 20 листопада 2014 року, відокремлений підрозділ №14 ТОВ "Регіональна Оціночна компанія Південь Експерт", знятий з обліку для реалізації 04 лютого 2015 року в м.Києві ТСЦ 8004; автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 17 лютого 2015 року, придбаний на підставі довідки рахунку серії ААЕ №041675 від 04 лютого 2015 року ТОВ «АЦК-АВТО», знятий з обліку для реалізації 22 грудня 2015 року в ТСЦ 8044 м.Києва; автомобіль LAND ROVER FREELANDER, 2006 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 24 грудня 2015 року, придбаний згідно договору купівлі-продажу №158 від 24 грудня 2015 року, укладеного в ТСЦ 7443, знятий з обліку для реалізації 22 квітня 2016 року; автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2.0, 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 19 травня 2016 року, придбаний згідно договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ 7443, знятий з обліку для реалізації 30 квітня 2016 року в ТСЦ 8043 м.Києва (перереєстрований на нового власника згідно дкп., №1093 від 19 травня 2016 року); автомобіль MERCEDES-BENZ ML 270 CDI, 2005 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 24 червня 2016 року, придбаний згідно договору купівлі-продажу №01342/02/0541/2016 від 24 червня 2016 року, 19 квітня 2017 року був перереєстрований на нового власника згідно договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ 7443; за [PERSON] зареєстровані на праві власності і в подальшому відчужені за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2022 року: автомобіль FORD TRANSIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 17 лютого 2012 року; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, 2005 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10 травня 2012 року, знятий з обліку для реалізації 19 січня 2013 року; мотоцикл SUZUKI BANDIT, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 28 вересня 2012 року, перереєстрований на нового власника 29 липня 2020 року згідно договору, укладеному в ТСЦ 7141/2020/2123649 від 29 липня 2020 року; автомобіль PEUGEOT BOXER, 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 07 лютого 2013 року, перереєстрований на нового власника згідно довідки-рахунка серії BIA №054904 від 31 жовтня 2013 року; мотоцикл BMW R 1150RT, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 31 грудня 2013 року, перереєстрований на нового власника 22 жовтня 2014 року згідно довідки-рахунка [NUMBER] від 22 жовтня 2014 року; автомобіль RENAULT MASTER, 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10 липня 2015 року, перереєстрований на нового власника згідно договору купівлі-продажу 7304/18/002717 від 06 березня 2018 року; автомобіль RENAULT MASTER, 2013 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 25 вересня 2018 року, перереєстрований на нового власника 09 жовтня 2020 року згідно договору купівлі продажу 001870 від 09 жовтня 2020 року. Сторонами підстави набуття спірних транспортних засобів під час шлюбу не заперечуються, при цьому ст.60 СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що ст.ст.60, 70 СК України, ст.368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Сторонами укладені договори про відчуження транспортних засобів, вказаних як в первісному так і зустрічному позовах, не оспорені, при цьому за позицією [PERSON] її чоловік [PERSON] під час шлюбу здійснював підприємницьку діяльність щодо посередництва у торгівлі автомобілями, і саме [PERSON] придбав автомобілі, які вказані у зустрічному позові, за кордоном, які в подальшому були продані, із використанням коштів від продажу в інтересах сім`ї. Також за позицією [PERSON] відповідно до заяви від 24 грудня 2024 року [PERSON] знала про продаж ним автомобілів і кошти від продажу автомобілів витрачались в інтересах сім`ї, так як сторони проживали за кошти, отримані від продажу автомобілів, які були зареєстровані на його ім`я, також [PERSON] купувала на своє ім`я автомобілі, які вартували значних коштів. З даних підстав транспортні засоби, які є предметом спору по первісному та зустрічному позовах, придбані сторонами під час шлюбу і в подальшому були відчужені (за винятком автомобіля FORD TRANSIT) саме в інтересах сім`ї, про що свідчить і кількість даних транспортних засобів згідно із заявленими вимогами обох сторін- [PERSON] щодо 7, [PERSON] стосовно 6, які відповідно до повідомлень сервісного центру придбавались і реалізовувались у короткі проміжки часу, що об`єктивно свідчить про придбання вказаних транспортних засобів з метою подальшої їх реалізації та використання коштів від цього саме в інтересах сім`ї останніх, що поза розумним сумнівом сторонами на час розгляду справи не спростовано. З даних підстав посилання сторін на відсутність їх згоди та обізнаності щодо відчуження іншим подружжям транспортних засобів ґрунтується лише на їх припущеннях і не підтверджено жодним належним і допустимим доказом, у зв`язку з чим грошова компенсація по реалізованих транспортних засобів по вимогах як [PERSON] так і [PERSON] застосуванню не підлягає. Також сторонами не надано суду всупереч положенням ст.ст.12, 81 ЦПК України доказів використання коштів від продажу реалізованих транспортних засобів не в інтересах сім`ї. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). На підставі поданих суду доказів встановлено, що автомобіль FORD TRANSIT, який придбаний за час шлюбу сторін і зареєстрований за [PERSON] , не є реалізованим внаслідок договору купівлі-продажу чи іншого правочину, тобто перебуває у власності [PERSON] , що є підставою для його віднесення до спільної сумісної власності подружжя. Щодо вказаного автомобіля [PERSON] заявлені вимоги про визнання його об`єктом права спільної сумісної власності сторін; розділення спільного майна подружжя; стягнення 118562,50 грн грошової компенсації замість її 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на нього. ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (ст.3 ЦПК України). Також у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанова Верховного Суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20 (провадження № 61-475св22)). Поділ майна подружжя, що перебуває у їхній спільній сумісній власності, є підставою для набуття особистої приватної власності кожним із подружжя. Встановивши, що об`єкт поділу належить сторонам на праві спільної сумісної власності та вирішивши надалі питання про такий поділ, власність сторін спору на цей об`єкт стає спільною частковою (постанова Верховного Суду від 06 червня 2024 року у справі №755/4429/22 (провадження №61-17782св23)). Вимоги про визнання за відповідачем права власності на автомобіль і стягнення на користь позивачки відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль (постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року по справі №209/3085/20 (провадження №14-182цс21)). [PERSON] не заявлені вимоги про визнання за [PERSON] права власності на автомобіль FORD TRANSIT і стягнення на її користь відповідної грошової компенсації, також не заявлені вимоги про визнання за нею права власності на відповідну частку, а суд не може вийти за межі позовних вимог, також заявлена нею вимога про визнання даного автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності є неефективним способом захисту, при цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі №23/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зроблений висновок: при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження №12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20). Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач за первісним позовом, і обрання нею неналежного способу захисту, є підставою для відмови у первісному позові. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач за зустрічним позовом, є підставою для відмови у зустрічному позові. Враховуючи відмову у первісному і зустрічному позовах підстави для стягнення судових витрат на користь сторін відсутні. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: dismissed