Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (код ЄДРПОУ: 43577608, місце знаходження: 02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, літера 2 А, оф. 602) через свого представника звернулося до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: невідомо), про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 25.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір №9/25ДС/0181/2008-Аклн, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 64730,00 грн зі сплатою 20% річних. 29.10.2010 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Донецька, справа №2-3769/2010, стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 458806 грн 19 коп. та судовий збір у розмірі 1820 грн. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 12.09.2019 року, замінено стягувача у справі № 2-3769/2010 на ТОВ «Вердикт Капітал». 07.02.2023 року було укладено договір про відступлення прав вимоги № 07-02/23, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Кампсіс Лігал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором №9/25ДС/0181/2008-Аклн. 19.05.2023 року було укладено договір про відступлення прав вимоги №19-05/23, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Лігал» відступило на користь ТОВ «Дебт Форс» права вимоги за договором № 9/25ДС/0181/2008- Аклн. При цьому рішення суду від 29.10.2010 року наразі є невиконаним, у зв`язку з чим ТОВ «Дебт Форс» просить суд стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати у розмірі 48266 грн 69 коп. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 17.06.2024 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без його участі, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір №9/25ДС/0181/2008-Аклн, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 64730,00 грн зі сплатою 20% річних. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 29.10.2010 року, справа №2-3769/2010, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 458806 грн 19 коп. та судовий збір у розмірі 1820 грн. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 12.09.2019 року, замінено стягувача у справі № 2-3769/2010 на ТОВ «Вердикт Капітал». 07.02.2023 року було укладено договір про відступлення прав вимоги № 07-02/23, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Кампсіс Лігал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором №9/25ДС/0181/2008-Аклн. 19.05.2023 року було укладено договір про відступлення прав вимоги №19-05/23, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Лігал» відступило на користь ТОВ «Дебт Форс» права вимоги за договором № 9/25ДС/0181/2008- Аклн. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ст. 2 ЦПК України визначені основні засади (принципи) цивільного судочинства, зокрема, \~обов`язковість судового рішення. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~18\~ЦПК України,\~судові рішення,\~що набрали\~законної сили,\~обов`язкові для\~всіх органів\~державної влади\~і органів\~місцевого самоврядування,\~підприємств,\~установ,\~організацій,\~посадових чи\~службових осіб\~та громадян\~і підлягають\~виконанню на\~всій території\~України,\~а у\~випадках,\~встановлених міжнародними\~договорами,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України,\~-\~і за\~її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав його виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону. Крім того, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Судом встановлено, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 29.10.2010 року №2-3769/2010, станом на дату подачі позову залишається невиконаним., у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позивач має право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат. З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з розрахунком позивача, відповідно до якого інфляційні втрати станом на 30.04.2024 року складають 36991 грн 38 коп., а 3 % річних - 11275 грн 31 коп. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку доказам у справі, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Також згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги №25/04/23 від 25.04.2023 року; заявку на надання юридичної допомоги №10 від 01.05.2024 та акт прймання-передачі наданих послуг від 08.05.2024, року відповідно до яких загальна вартість послуг є фіксованою та складає 9000 грн. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved