Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

24.06.2024 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28 932,80 гривень та судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного електронного договору №103461411 між відповідачем та ТОВ "Мілоан" від 08.08.2023 року, відповідач отримав кредит у сумі 6200 грн. строком на 120 днів.Також було укладено кредитний договір №6074793 ,відповідач отримав кредит у сумі 1000 гр. строком на 72 дні. 26 грудня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу,у відповідності до якого ТОВ "Мілоан" відступив право вимоги ТОВ "ФК" ЄАПБ" за кредитним договором №103461411. 11 січня 2024 року між ТОВ"Маніфою" та ТОВ "ФК"ЄАПБ" укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ "Маніфою" відступив право вимоги ТОВ"ФК"ЄАПБ" за кредитним договором №6074793. Відповідач умови договору не виконав і має заборгованість в сумі 28 932,80 гривень. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.07.2024 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, відзив, або пояснення на позов не надавав. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст.280ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. На підставі ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Відповідачу надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження у порядку спрощеного провадження, проте заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до змісту ст.526, 527, 530ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Що стосується кредитного договору №103461411 від 08.08.2023 року Судом встановлено, що відповідно до укладеного електронного договору №103461411 між відповідачем та ТОВ "Мілоан" від 08.08.2023 року, відповідач отримав кредит у сумі 6200 грн. строком на 120 днів. 26 грудня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу,у відповідності до якого ТОВ "Мілоан" відступив право вимоги ТОВ "ФК" ЄАПБ" за кредитним договором №103461411. Відповідно до реєстру боржників №2 від 26 грудня 2023 року ,ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25885грн., з яких : 6200 грн - сума заборгованості за основою боргу, 19065 грн - сума заборгованості за відсотками , 620 грн- заборгованість за комісією. Що стосується кредитного договору №6074793 від 30.08.2023 року. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №6074793 між відповідачем та ТОВ "Маніфою" від 30.08.2023 року, відповідач отримав кредит у сумі 1000 грн. строком на 72 дні. 11 січня 2024 року між ТОВ"Маніфою" та ТОВ "ФК"ЄАПБ" укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ "Маніфою" відступив право вимоги ТОВ"ФК"ЄАПБ" за кредитним договором №6074793. Відповідно до реєстру боржників №1 від 11.01.2024 року, ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 3047,8 грн., з яких : 1000 грн - сума заборгованості за основою боргу, 2047,8 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Судом встановлено, що відповідач умови договору не виконав і має заборгованість в сумі 28 932.8 гривень. Відповідно до вимог ст.526Цивільного кодексуУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст.546ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11Закону України«Про електроннукомерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України«Про електроннийцифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач довів перед судом підставність своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст.141ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028,00грн. На підставі ст. 509, 526, 546, 612, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved