Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

09.10.2024 року позивач [PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідно до ухвали суду 10.10.2024 року заяву судді Должко С.Р. про самовідвід\~\~по справі № 530/2154/24 задоволено та справу передано на розгляд судді Ситник О.В. Ухвалою судді Ситник О.В. від 24.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження. З позову вбачається ,що [INFO] народилася [PERSON] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] . На даний час дочка досягла повноліття. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області з відповідача на користь позивача на утримання доньки стягувалися аліменти до досягнення [PERSON] 23 -х років за умови продовження навчання до 30.06.2024 року. На даний час [PERSON] продовжує здобувати вищу освіту та навчається в Харківському Національному університеті міського господарства ім. О.М. Бекетова в [ADDRESS] та являється студенткою 1 курсу факультету Навчально-наукового Інституту економіки та менеджменту заочної форми навчання. Навчається на платній основі, стипендії не отримує, термін закінчення навчання 30.06.2026 року. Позивачка на даний час не працює ,матеріальний стан є скрутним ,має не значні доходи, оскільки являється інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію в сумі близько 2700 грн на місяць. За станом здоров`я влаштуватись на роботу не має можливості. Проте, відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою доньку, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутися з позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання до суду, та просила стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 09.10.2024 року і до закінчення навчання. В судовому засіданні 10.01.2025 року позивач [PERSON] з`явилася ,позовні вимоги підтримала , та зазначила що донька навчається на платній основі, вартість навчання в рік становить 20500 грн, крім цього вона оплачує витрати на харчування дочки, дочка не працює , сама ж вона являється інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію у розмірі 2700 грн, потребує заміни суглоба, донька не працює, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково у сумі 2000 грн та пояснив, що на даний час він офіційно не працевлаштований ,отримує заробіток на підробітках та від земельних ділянок, що перебувають в оренді, інших осіб на утриманні не має. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Суд, заслухавши думку учасників справи , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа що не заявляє самостійних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] є студентом І-курсу Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова із факультету навчально-наукового інституту економіки і менеджменту Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова заочної форми навчання, термін навчання 02.09.2024 року по 30.06.2026 року,що підтверджується довідкою від 13.09.2024 року № 006 ( а.с.15), вартість навчання становить 20500 грн в рік. [PERSON] частково визнає позовні вимоги в розмірі 2000 грн , посилається на неможливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки не працює, доходи отримує від підробітків та від земельних ділянок що перебувають в оренді. Судом у сторін по справі з`ясовано , що [PERSON] навчається на заочніц формі навчання та на запитання суду позивачка уточнила, що сесії проходять в режимі онлайн , тобто без виїзду у м.Харків , фактично дочка проживає у м.Зіньків із матір`ю , мати має у власності дві земельні ділянки , які перейшли їй у власність за борги по алментах від [PERSON] , на даний час вона вже уклала договір оренди землі . Кошти за навчання сплачує позивач за кожне півріччя навчання , якщо суму 20500 розділити на 12 місяців , це складає приблизно 1700 гривень на місяць . Частиною 1 ст. 182 СК України, в редакції закону чинній з 8 липня 2017 року передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~Сімейного Кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~198\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200\~СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічні висновки зроблені в Постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року справа № 308/4214/18. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] навчається на заочній формі навчання, доходів не отримує, потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні матері, яка є інвалідом ІІІ групи, потребує дороговартісного лікування по заміні суглоба, про що надала підтверджуючі документи, ніде не працює, отримує мінімальну пенсію, відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, матеріальне становище відповідача, який на даний час ніде не працює, часткове визнання позову, крім цього суд критично оцінює доводи відповідача про те, що повнолітня донька працює та придбала власне житло, оскільки доказів суду не надано. Крім цього суд бере до уваги те, що [PERSON] навчається на заочній формі навчання, вартість навчання становить 20500 грн в рік, у зв`язку з воєнним станом в Україні сесії проводяться в дистанцій формі, відповідач, враховуючи матеріальне становище відповідача, яке підтверджено довідкою про доходи ( а.с. 47-48), який є працездатним та в змозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ,яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а також з принципу рівності прав та обов`язків обох батьків, з урахуванням якого, визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для покриття частини вартості навчання, а також для інших супутніх витрат, суд вважає доцільним та справедливим визначення розміру стягуваних аліментів в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дати ухвалення судом рішення 10.01.2025 року і до закінчення навчання 30.06.2026 року , але не довше як до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа що не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст.\~5\~ЗУ "Про\~судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, приймаючи до уваги те, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) гривень 20 копійок.

Outcome: partial