Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача і просить суд: Визнати [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ), батьком [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису № 267 складеного 29.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області про народження [PERSON] , [INFO] відомості про батька - [PERSON] . «З дня набрання рішення законної сили відповідно до правил ст. ст. 229, 231 СК України внести зміни до актового запису про народження дитини: До актового запису № 267 складеного 29.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області про народження [PERSON] , [INFO] мають бути внесені зміни: в графі «Батько» замість « [PERSON] », має бути вказаний « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець смт. Комінтернівське (нині - с-ще. Доброслав) Комінтернівського (нині - Одеського) району Одеської області»; в графі «Прізвище» замість « [PERSON] » має бути вказано « [PERSON] »; в графі «По-Батькові» замість « [PERSON] » має бути вказано « [PERSON] ». Відомості про батька - [PERSON] , з актового запису виключити. Свідоцтва про народження, що були видані раніше, анулювати. На мотивування свого позову заявник вказує, що 15.09.2007 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб, який 26.03.2013 року розірвано рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/677/13-ц. Від цього шлюбу народжені діти- [PERSON] 2008 р.н., [PERSON] 2013 р.н. Заявниця стверджує, що насправді біологічним батьком сина [PERSON] є [PERSON] , з яким заявниця проживала з 2011 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 29.11.2014 року. Заявниця подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце його проведення. Відповідач [PERSON] подав заяву про повне визнання позову, підтвердив, що він є біологічним батьком сина [PERSON] . Третя особа сповіщена належним чином про дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Суд не вбачає процесуальних перешкод для ухвалення рішення. Дослідивши матеріали що зібрані по справі, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 15.09.2007 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб, який 26.03.2013 року розірвано рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/677/13-ц. Від цього шлюбу народжені діти- [PERSON] 2008 р.н., [PERSON] 2013 р.н. Заявниця стверджує, що насправді біологічним батьком сина [PERSON] є [PERSON] , з яким заявниця проживала з 2011 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 29.11.2014 року. Відповідно до висновку експерта від 30.10.2024 року № 529 КУ Одеське обласне бюро судово- медичної експертизи, [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець Одеської області, смт. Доброслав (колишнє смт. Комінтернівське), є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , який народжений [PERSON] , [INFO] , з точністю 99,99%. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved