Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про відшкодування збитків, заподіяної смертю фізичної особи Позов мотивований тим, що 02.04.2020 року близько 19год. 15 хв. в смт.Кольчино, по вул.Фрідяшівська, біля буд.28, Мукачівського району Закарпатської області, відбулася ДТП в якій водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Cheri» моделі «Amulrt», р.н.з.: [NUMBER] , не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги ПДР України, не врахував дорожню обстановку, врезультаті чого втратив керованість та допустив занос і виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху з подальшими виїздом за межі дорожнього покриття, де допустив зіткнення з бетонним стовпом. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, що і є безпосередньою причиною його смерті. 22.06.2020 року вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк один рік. Внаслідок зазначеної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема дочці [PERSON] , [INFO] у зв`язку із чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача у розмірі та з підстав викладених нижче. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Cheri» моделі «Amulrt», р.н.з.: [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». 12.10.2021 року відповідача було повідомлено про настання страхового випадку шляхом подання заяви на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем вимог містилися вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 28\~338 гривень та 170\~028 гривень відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для малолітньої дочки загиблого. Договором про врегулювання страхового випадку №2300366868 за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО1354019 від 15.07.2019 року погоджено розмір страхового відшкодування моральної шкоди, яка належить малолітній дочці загиблого у розмірі 25\~500 гривень (1/2 частки страхового відшкодування моральної шкоди), а тому позивач немає претензій до відповідача щодо відшкодування моральної шкоди, яка належить дочці загиблого. У свою чергу, відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування пов`язаної з втратою годувальника для малолітньої дочки загиблого, у строки встановлені пунктом 36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що і стало підставою доля звернення позивача із даним позовом. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі і вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, представник відповідача ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» - Сперкач І.О. подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що у разі настання страхового випадку, страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілих, становить 200\~000 гривень на одного потерпілого. Що стосується відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника, то представник відповідача зазначає, що загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання недоотримання доходу у зв`язку із смертю годувальника, позивачу необхідно подати страховику наступні документи: 1) оригінал довідки про склад сім`ї за життя загиблого; 2) оригінал довідки про доходи загиблого на 12 місяців по ДТП; 3) документи, що підтверджують розмір пенсії, наданих утриманцями внаслідок втрати годувальника. Натомість позивачем не надані документи, що підтверджують перебування на утриманні загиблої, а саме: 1) довідки про призначення пенсії, призначеної саме по втраті годувальника; 2) довідки про доходи загиблого за 12 місяців до ДТП. Крім цього, твердження та посилання позивача на те, що загиблий, незважаючи на відсутність офіційного доходу, утримував малолітню дитину відповідно до покладеного на нього, як на одного із батьків, обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, передбаченого ст.180 СК України, є безпідставними та неспроможним, яке суперечить нормам чинного законодавства. Також представником позивача 05.11.2021 року було надано відповідачу довідку Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації №275 від 26.10.2021 року про те, що позивачка отримує допомогу одинокій матері, що свідчить про те, що загиблий не був годувальником та не утримував малолітню дитину. У свою чергу, представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив в якому заперечив щодо відзиву на позовну заяву та зазначив, що на час ДТП загиблий [PERSON] офіційних доходів не отримував, про те сам факт того, що особа не мала офіційних доходів не може свідчити про те, що утримання дочки не відбувалося взагалі, відповідно до вимога відповідача надати оригінал довідки про доходи загиблого за 12 місяців до ДТП є неможливим. Так само, вимога відповідача щодо надання позивачем довідки про призначення пенсії по втраті годувальника також є неможливою, оскільки призначення пенсії є можливим за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу від 1 до 15 років (тривалість страхового стажу, що дає право на пенсію членам сім`ї, залежить від віку, в якому помер годувальник). У свою чергу, на момент смерті годувальника, відсутній необхідний страховий стаж, а тому пенсія по втраті годувальника не призначається. Також представник позивача спростовує той факт, що у Довідці Управління соціального захисту населення Мукачівської РДА №275 від 26.10.2021 року зазначено, що позивач перебуває на обліку, як одержувач допомоги та отримує допомогу одинокій матері і загиблий не був годувальником та не утримував малолітню дитину. З даного приводу зазначає, що на обліку позивач перебуває з 01.07.2021 року, тобто після смерті батька дитини (дата ДТП 02.04.2020 року), що є цілком логічно, оскільки мати, виховує і утримує дитину після смерті батька самостійно. Суд, вивчивши позовну заяву, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази по справі, дійшов до наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1\~ст.13 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1,5,6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 цього ж Кодексу, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мала місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що згідно Договору про врегулювання страхового випадку №2300366868 за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1354019 від 15.07.2019 року від 10.11.2021 року, який був укладений між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» і [PERSON] , останні з метою врегулювання страхового випадку за Договором ОСЦПВ №АО/1354019 від 15.07.2019 року, який стався 02.04.2020 року та врезультаті якого загинув [PERSON] дійшли до наступної згоди. Так, Страховик здійснює виплату страхового відшкодування частини моральної шкоди, шляхом перерахування коштів на рахунок представника потерпілого [PERSON] . Розмір страхового відшкодування за подією по пред`явлених вимогах щодо частини моральної шкоди є остаточним, і складає 25\~500 гривень (а.с. 21). Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, Поліс №АО1354019 на 02.04.2020 рік, Страхова компанія ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», транспортний засіб CHERI AMULET, д.н.з.: [NUMBER] , є чинним (а.с. 22). Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.11.2011 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 23). Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №137 від 18.08.2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). 11.10.2021 року представник малолітньої дитини [PERSON] [PERSON] подала до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування пов`язане із втратою годувальника у розмірі 170\~028 гривень та заяву про виплату страхового відшкодування пов`язане із моральною шкодою у розмірі 28\~338 гривень (а.с. 29-31). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.04.2020 року, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с. 35-37). Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 46-50). Із Довідки Управління соціального захисту населення Мукачівської РДА №275 від 26.10.2021 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Мукачівському районному управлінні соціального захисту населення, як одержувач допомоги та отримує допомогу одинокій матері з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року (а.с. 73). Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За вимогами ст.3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону №1961-IV). Згідно із п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 ст.27 Закону №1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно із ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплені у книзі п`ятій зобов`язальне право, главі 82 - відшкодування шкоди, розділі 2 - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. Положеннями п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У системному зв`язку із ст.ст. 1200, 1202 ЦК України, положення пункту 27.2 ст.27 та п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, п.27.5 ст.27 Закону №1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Вказаною нормою передбачено право страховика, а не обов`язок (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у ч.1 ст.1200 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, в свою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. Частиною 2 ст.1195 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч.3 ст.1200 ЦК України). У даній справі встановлено, що на день смерті [PERSON] , який загинув внаслідок ДТП, що мала місце [INFO] , у нього на утриманні перебувала малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , а тому з урахуванням положень ст.1200 ЦК України потерпіла має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника. Розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив - 4723 гривень. Отже, з урахування фактично встановлених обставин та положень ч.1-3 ст.1200, ч.1 ст.1202 ЦК України, [PERSON] має право на одержання відшкодування у вигляді щомісячних виплат у розмірі 4723 гривень, починаючи з наступного місяця від дати смерті годувальника і до досягнення нею вісімнадцятирічного віку. Водночас п.27.5. Закону № 1961-IV встановлено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. В даному випадку вирішуючи питання щодо розміру страхового відшкодування слід враховувати положення п. 27.2 ст. 27 Закону та те, що Законом «Про держаний бюджет України на 2020 рік» було встановлено мінімальний розмір заробітної плати у місячному розмірі 4 723 гривень, а отже розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну смертю годувальника внаслідок ДТП з розрахунку 36 х 4723 гривень дорівнює 170\~028 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки малолітня дитина перебувала на утриманні померлого на день її смерті. Що стосується заперечень представника відповідача про те, що малолітня дитина померлого [PERSON] не перебувала на його повному утриманні, яка була для них основним джерелом засобів для існування, а до заяви про виплату страхового відшкодування не були долучені всі необхідні документи, передбачені підпункту «е» пункту 35.2 ст.35 Закону, є безпідставними. Згідно із ст.27\~Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (з послідуючими змінами), батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку людини\~\~відповідно до законів України. Статтею 38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що членами сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Як убачається із матеріалів справи [PERSON] , [INFO] , є малолітньою дитиною [PERSON] , а отже перебувала на повному утриманні свого батька померлого [PERSON] . Також вимога представника відповідача про те, що до заяви про виплату страхового відшкодування не були долучені всі необхідні документи, передбачені підпункту «е» пункту 35.2 ст. 35 Закону, то вони також є необґрунтованими. Підпунктом «е» пункту 35.2 ст.35 Закону передбачено, що до заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Вказаним підпунктом не встановлено чіткого переліку документів на підтвердження факту перебування особи на утриманні потерпілого, тому таким документом може бути\~\~довідка житлово-експлуатаційної організації з місця проживання (реєстрації) або довідка органу місцевого самоврядування про перебування на утриманні чи про спільне проживання із заявником. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. \~ \~ \~ \~У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. \~ \~ \~ \~Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~ \~ \~ \~ \~ \~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~ \~ \~ \~1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~ \~ \~ \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до правових висновків висловлених Верховним Судом у справі №922/1964/21 від 16.11.2022 року учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. \~ \~ \~ \~При цьому, суд приходить до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. \~ \~ \~ \~Такий висновок суду відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду викладеної у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, правовим позиціям Верховного Суду викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20,від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 06.10.2021 року між адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «АВТОПОМІЧ» в особі керуючого партнера Мелеха Д.О. та [PERSON] було укладено Договір про надання правничої професійної правничої (правової) допомоги №Ж659/Д042018 та Додаток до цього договору від 11.10.2021 року (а.с. 15, 16). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Із Детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 31.07.2024 року вбачається, що Адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» надало [PERSON] правничу (правовому допомогу) у наступному обсязі: \~ \~ \~ \~- консультації, вартість 1 години - 3\~000 гривень, кількість годин 2, всього 6 000 гривень; \~ \~ \~ \~- підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд, вартість 1 години 3 000 гривень, кількість годин - 6, всього 18 000 гривень; \~ \~ \~ \~- підготовка та подання позовної заяви в суд, вартість 1 години 3\~000 гривень, кількість годин 5, всього 15\~000 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Загальна вартість наданих послуг складає 39 000 гривень. \~ \~ \~ \~У свою чергу, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що дана справа не є складною, а розмір гонорару повинен бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім цього, оскільки відсутній порядок обчислення гонорару адвоката, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати з урахуванням складності справи, часу витраченого адвокатом, обсягом послуг та ціни позову, а також відсутні докази понесених обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу, просить суд відмовити позивачу у стягненні із відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Разом з\~тим,\~суд не\~розділяє таку\~думку представника\~відповідача,\~оскільки,\~як зазначено\~судом вище,\~витрати на\~надану професійну\~правничу допомогу підлягають розподілу\~за результатами\~розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Однак, суд бере до уваги те, що така справа дійсно не є складною, не потребує значного проміжку часу для підготовки та подання позову, деякі дії, передбачені в п.2 та 3 Детального розрахунку робіт, за своєю правовою природою є ідентичними за своєю суттю, а деякі дії, як наприклад, аналіз судової практики, визначення підсудності розгляду справи, визначення складу учасників, розрахунок ціни позову тощо, не є діями, які є відокремленими від написання чи оформлення позовної заяви, а у свою чергу розмір витрат на плату адвоката повинен бути співмірним із ціною позову, а тому суд приходить до висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 39\~000 гривень з витраченим часом у кількості 13 годин є значно завищеною, яку слід зменшити до 12 000 гривень з витраченим часом у кількості 4 годин. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 3 028 гривень в дохід держави. Враховуючи наведене,

Outcome: approved