Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

09 вересня 2024 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії. У\~вказаній\~позовній заяві\~КП\~«Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заявляє вимогу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані комунальні послуги із централізованого опалення та постачання теплової енергії в розмірі 36\~914,87 гривень.Позов обґрунтовано тим, що КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення відповідно до умов, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 і «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії, що надаються КП «Житомиртеплокомуненерго» до\~квартири\~за\~адресою: [ADDRESS] . Відповідач також є власником вказаної квартири. Свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач належним чином не виконував, а тому за період з 01 листопада 2017 року по 01 серпня 2024 рік за його особовим рахунком утворилась заборгованість в розмірі 36\~914, 87 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком. На підставі\~наведеного\~представник\~позивача просить\~стягнути\~з\~ [PERSON] \~на\~користь КП\~«Житомиртеплокомуненерго»\~Житомирської\~міської ради\~заборгованість за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 36\~914, 87 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 гривень. Ухвалою судді від 26 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача Дубравська О. І. в судове засідання не з`явилася, заявою від 16 грудня 2024 року просить розгляд справи проводити без її участі. У вказаній заяві представник позивача також зазначає, що вона підтримує позовні вимоги та надає згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. У відповідь на запит суду ВОМІРМП УДМС в Житомирській області повідомив про відсутність відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача. Ураховуючи, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №388618634, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , то відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки надіслані рекомендованим листом саме на таку адресу. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що відповідає вимогам ч. 10 ст.187, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк правом на подання письмового відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] є власником квартири яка розташована за адресою:\~ [ADDRESS] . Наведене підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29 липня 2024 року. Як вбачається\~з\~представленого\~позивачем розрахунку\~ [PERSON] \~\~належним чином\~не\~виконував\~зобов`язань\~щодо оплати\~вартості\~наданих\~комунальних\~послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за період 01 листопада 2017 року по 01 серпня 2024 року за його особовим рахунком утворилась заборгованість в розмірі 36\~914, 87 гривень. Проаналізувавши зібрані та дослідженні у справі докази, суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості відповідача, проведений позивачем КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, є обґрунтованим, будь-яких підстав для сумніву в достовірності цього доказу в суду немає. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Перелік житлово-комунальних послуг визначений ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частинами другою, третьою та п`ятою статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»). Згідно з ч.ч.1, 4 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Статтею 322 Цивільного кодексу України «Тягар утримання майна» встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц). Таким чином, оскільки відповідач, як власник квартири отримував послуги з\~централізованого опалення\~на підставі\~договору і у встановленому порядку не відмовлявся від надання таких послуг, та позивачем доведено наявність заборгованості за надані комунальні послуги, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 36\~914, 87 гривень. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути також 3028 гривень сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.64, 67, 68 ЖК УРСР, ст.ст.11, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved