Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Представник заявника звернувся в суд із заявою до заінтересованих осіб про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставу своїх вимог спирається на те, що 18 травня 2013 року Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області, за актовим записом № 5 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Маньківського районного суду від 16 березня 2020 року, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Місце проживання дітей визначено за місцем проживання матері. [PERSON] з дітьми не спілкується, та не надає їм фінансової допомоги, що підтверджується Довідкою № 20292 від Маньківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області від 19.09.2024 року про те що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] не перебувають, на примусове виконання до відділу не надходили. 19 листопада 2022 року Маньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, складений відповідний актовий запис № 143 та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Після укладання шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». В шлюбі у них народився спільний син [PERSON] [INFO] . Відповідно до Законодавства України, сім`я в якій 3 та більше дітей є багатодітною. Відділом соціального захисту Маньківської селищної ради 11 липня 2023 року було видане посвідчення [NUMBER] про те що у [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] , 2015 р.н., [PERSON] , 2023 р.н. Відділом соціального захисту Маньківської селищної ради було видано Посвідчення [NUMBER] [PERSON] та Посвідчення [NUMBER] [PERSON] . [PERSON] є інвалідом І групи А, відповідно до медичного висновку № 1 про дитину - інваліда віком до 18 років від 01 жовтня 2020 року, про що Управлінням соціального захисту населення Маньківської РДН було видане посвідчення дитини - інваліда серії [NUMBER] від 16.05.2016 року. Виконавчим комітетом Маньківської селищної ради видана довідка № 45/02-101 від 04 червня 2024 року про те, що на утриманні [PERSON] , [INFO] знаходяться троє дітей, а саме: [PERSON] - [INFO] , опікунська донька, інвалід з дитинства, І група А; [PERSON] - [INFO] , опікунський син; [PERSON] - [INFO] , син. Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 13 від 04 червня 2024 року, було встановлено, що [PERSON] дійсно проживає з дружиною [PERSON] та трьома дітьми за адресою: [ADDRESS] , і всі члени сім`ї знаходяться на його утриманні. Той факт, що [PERSON] утримує [PERSON] та трьох неповнолітніх дітей підтверджується Випискою по надходженням по картці [PERSON] від 17.09.2024 року за період з 01.01.2022 по 17.09.2024 роки, де зазначені грошові перекази з карти [PERSON] на банківську карту [PERSON] : 16.09.2024 року переказ 1 005,03 грн.; 10.09.2024 року переказ 5 025,13 грн.; 23.08.2024 року переказ 1 005,03 грн., та інші перекази зазначені у виписці. Відповідно до характеристики [PERSON] , виданої Вікторівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ст., вітчим - [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дитини. Приймає активну участь у житті класу та школи. Постійно цікавиться успіхами дитини та регулярно відвідує батьківські збори, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя. Разом з мамою учня забезпечують все необхідне для повноцінного розвитку і навчання хлопчика. Відповідно до Форми 5, виданої Міністерством оборони України Військовою частиною [NUMBER] від 14.02.2024 року, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] . [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується Посвідченням серія [NUMBER] , видане Відділом персоналу штабу військової частини [NUMBER] від 24 листопада 2023 року. Цей факт підтверджується і довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, видана Військовою частиною [NUMBER] від 07.12.2023 року. Факт перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років має для нього юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків, визначених Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки даний факт є підставою для звільнення із військової служби, а законом не передбаченого іншого порядку його встановлення, що і змусило представника заявника звернутись з відповідною заявою до суду. Заявник та представник заявника до суду не з`явилися, але представник заявника надав суду заяву, згідно якої просить справу слухати у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують. Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення заявлених вимог та просить справу слухати у її відсутності. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Маньківської селищної ради в судове засідання не з`явилась, але згідно письмової заяви заперечує проти задоволення заявлених вимог та просить справу слухати у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 травня 2013 року Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області, за актовим записом № 5 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб. Під час пребування у шлюбі [PERSON] народила доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є [PERSON] . Рішенням Маньківського районного суду від 16 березня 2020 року, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Місце проживання дітей визначено за місцем проживання матері (а.с. 11). 19 листопада 2022 року Маньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб про що складено відповідний актовий запис № 143 та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 13). Після укладання шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] батьком якого є [PERSON] (а.с. 18). Відділом соціального захисту Маньківської селищної ради 11 липня 2023 року було видане посвідчення багатодітної родини [NUMBER] про те що у [PERSON] та [PERSON] виховують трьох дітей [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] , 2015 р.н., та [PERSON] , 2023 р.н. (а.с. 20). Також Відділом соціального захисту Маньківської селищної ради було видано Посвідчення [NUMBER] [PERSON] та Посвідчення [NUMBER] [PERSON] (а.с. 21, 22). [PERSON] є інвалідом І групи А, відповідно до медичного висновку № 16 про дитину - інваліда віком до 18 років від 01 жовтня 2020 року, про що Управлінням соціального захисту населення Маньківської РДН було видане посвідчення дитини - інваліда серії [NUMBER] від 16.05.2016 року (а.с. 23, 24). Виконавчим комітетом Маньківської селищної ради видана довідка № 45/02-101 від 04 червня 2024 року про те, що на утриманні [PERSON] , [INFO] знаходяться троє дітей, а саме: [PERSON] - [INFO] , опікунська донька, інвалід з дитинства, І група А; [PERSON] - [INFO] , опікунський син; [PERSON] - [INFO] , син (а.с. 25). Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 13 від 04 червня 2024 року, було встановлено, що [PERSON] дійсно проживає з дружиною [PERSON] та трьома дітьми за адресою: [ADDRESS] , і всі члени сім`ї знаходяться на його утриманні (а.с. 26-27). Відповідно до характеристики [PERSON] , виданої Вікторівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ст., вітчим - [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дитини. Приймає активну участь у житті класу та школи. Постійно цікавиться успіхами дитини та регулярно відвідує батьківські збори, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя. Разом з мамою учня забезпечують все необхідне для повноцінного розвитку і навчання хлопчика (а.с. 35). Відповідно до Форми 5, виданої Міністерством оборони України Військовою частиною [NUMBER] від 14.02.2024 року, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] (а.с. 36). [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується Посвідченням серія [NUMBER] , видане Відділом персоналу штабу військової частини [NUMBER] від 24 листопада 2023 року (а.с. 37). Цей факт підтверджується і довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, видана Військовою частиною [NUMBER] від 07.12.2023 року (а.с. 38). В оґрунтування заяви вказує, що факт перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років має для нього юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків, визначених Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки даний факт є підставою для звільнення із військової служби, а законом не передбаченого іншого порядку його встановлення. Згідно зі ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У ч. 1 ст. 315 цього Кодексу наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , заявник зазначає, що встановлення такого факту йому необхідно, зокрема, для підтвердження права на звільнення із військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Перелік обставин та інших поважних причин для звільнення із військової служби зазначений у п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Підпунктом "г" пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи справу по суті, суд констатує, що правовідносини щодо утримання дітей, є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Частиною 1 статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст. ст. 150-151 СК України. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Також стаття 164 СК України регламентує підстави для позбавлення особи її батьківських прав. З цього слідує, що підставою встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини особою, яка не має з нею кровного споріднення (як заявник у цій справі), є доведеність існування обставин, в силу яких обсяг прав матері або біологічного батька дитини обмежується або припиняється. У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 КК України. Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Водночас, смерть матері або батька чи оголошення їх померлими припиняє їх обов`язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов`язок по утриманню дитини не переходить. Із системного аналізу наведених норм випливає однозначний висновок, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. У даній справі заявник стверджує про те, що з моменту перебування у шлюбних стосунках з [PERSON] , її неповнолітні діти від попереднього шлюбу [PERSON] , та [PERSON] , проживають разом з ними та знаходиться на його утриманні. Зазначає, що рідний батько [PERSON] , не приймає участі в їх утриманні та вихованні, а також не надає їм фінансової допомоги. Однак за приписами ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьківських прав рідний батько [PERSON] , не позбавлений та має обов`язки по їх вихованню та утриманню, які зобов`язаний виконувати в силу вимог закону. Фактичне не виконання батьком дитини зазначених обов`язків саме по собі не спричиняє їх перехід до іншої особи з якою така дитини проживає, як заявник у цій справі. В ході розгляду справи з досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] є вітчимом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки перебуває з їхньою матір`ю в зареєстрованому шлюбі. Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Так, відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Окрім цього, суд зазначає, що у дітей є матір та батько, які згідно з приписом ст. 180 СК України зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, доказів про їх неможливість належним чином виконувати свій обов`язок щодо належного утримання дітей, матеріали справи не містять. Наданий до суду акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи підтверджує лише факт спільного проживання заявника з дружиною та дітьми, проте такий акт не свідчить про утримання заявником [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому адреса обстеження фактичних умов проживання сім`ї відмінна від адреси зареєстрованого місця проживання усіх членів сім`ї. Посвідчення багатодітної родини видане подружжю [PERSON] та [PERSON] на підставі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якого багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує, свідчить про те, що у розумінні такого закону для отримання статусу багатодітної сім`ї необхідно здійснювати виховання трьох і більше дітей, а не їх утримання, що вочевидь не є тотожними поняттями. Отже зазначене посвідчення не є належним доказом факту перебування на утриманні заявника трьох неповнолітніх дітей. Законом не заборонено [PERSON] добровільно утримувати неповнолітніх дітей своєї дружини від першого шлюбу, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить [PERSON] . Отже, слід дійти висновку, що заявник звернувся до суду з метою закріплення факту, який ніким не оспорюються та не ставиться під сумнів. На думку суду, встановлення факту утримання заявником дітей його дружини від першого шлюбу не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом такого факту не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як вітчима, про які він зазначив у заяві. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту перебування на утриманні заявника неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, на думку суду, заявлені [PERSON] вимоги направлені не на захист прав неповнолітньої дитини, а пов`язані з виконанням військового обов`язку, проходженням військової служби та реалізацією права на звільнення з військової служби. Враховуючи викладене, суд проходить до висновку про необґрунтованість вимог заявника та відмову у їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed