Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

26 листопада 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що вона та [PERSON] з 04.03.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . 10.01.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На даний час [PERSON] є повнолітнім та навчається на денній формі в Військовій академії м. Одеса, термін навчання до 2028 року. Те, що син навчається на денній формі навчання позбавляє його можливості працевлаштуватись та одержувати хоча б мінімальний дохід, тому він потребує додаткового матеріального забезпечення. Зазначає, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Зважаючи на викладене, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною 23-річного віку. Ухвалою суду від 03.12.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки в добровільній формі щомісяця перераховує на банківську картку сину аліменти у розмірі 3000-4000 гривень, не заперечує сплачувати аліменти і далі, але безпосередньо сину, а не позивачці. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 вересня 2006 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 463 (а.с. 9). 10.01.2024 року рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №211/7487/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6-7). До 18 років аліменти на утримання сина з відповідача стягувалися на підставі судового наказу від 18.12.2023, виданого Довгинцівським районним суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №211/7488/23 (а.с. 13-15). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України при винесенні рішення частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує вартість: навчання, навчального обладнання та матеріалів, харчування, послуг проїзду пасажирського транспорту та інші витрати, які позивач сплачує при навчанні дитини. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує вісімнадцять, але є меншим двадцяти трьох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд вказує, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Тобто конструкцією ст. 199 СК України передбачено саме можливість батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років. Крім того, ст. 199 СК України передбачає, що позивачем у такій категорії справ виступає сама повнолітня дитини, яка продовжує навчання, а батьки виступають позивачами у разі, якщо дитина проживає з ними. У контексті вказаної статті позивач зобов`язаний довести необхідний розмір матеріальної допомоги якої потребує, а не лише формально цитувати норми законодавства. [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою особою, якому не виповнилось 23-х років. 23 роки йому виповниться 01 вересня 2029 року (а.с. 11). За наявними відомостями з Єдиного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований з [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Разом із цим, на момент звернення з позовною заявою [PERSON] навчається на денній формі навчання в Військовій академії м. Одеса, термін навчання до 2028 року. З 29.07.2024 він знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами: грошове, продовольче, речове, квартирно-експлуатаційне, медичне забезпечення (а.с. 16). Позивач [PERSON] з 19.10.2024 зарахована з 19.10.2024 штатним курсантом навчального батальйону факультету після дипломної освіти військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, а з 17.12.2024 вона перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Враховуючи зазначене, на момент подання позовної заяви син вже не проживав з позивачкою, але у позовній заяві нею не обґрунтовано мотиви звернення до суду саме матір`ю, а не самою повнолітньою дитиною, як на те зазначає ст. 199 СК України. Крім того, з оригіналів квитанцій, долучених [PERSON] до матеріалів справи, вбачається, що він самостійно в добровільній формі допомагає сину з матеріальним забезпеченням, перераховуючи грошові кошти на банківську картку сину особисто: 29.09.2024 4000 грн, 25.10.2024 5000 грн, 15.11.2024 4000 грн, 18.12.2024 5000 грн. Таким чином,\~враховуючи,\~що син\~сторін проживає\~окремо від\~них,\~перебуває на\~повному матеріальному\~забезпеченні за\~рахунок держави,\~яке включає грошове, продовольче, речове, квартирно-експлуатаційне, медичне забезпечення, беручи до уваги відсутність документально підтверджених витрат позивача, які вона здійснює по утриманню дитини, та те, що відповідачем, навпаки, надано платіжні документи, які доводять той факт, що він добровільно надає фінансову допомогу сину, суд вважає, що позивачем не доведено потребу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, саме на її користь, а не на користь [PERSON] , та не обґрунтовано заявлений розмір аліментів 1/4 від всіх доходів відповідача, тому позовна заява не підлягає задоволенню. Разом із цим, суд звертає увагу, що у разі припинення утримання з боку батьків або його недостатнього розміру, [PERSON] має право відповідно до вимог ст. 199 СК України самостійно звернутися до суду з позовом до обох батьків чи окремо до будь-якого з них, з позовною заявою про стягнення аліментів на свою користь. Оскільки позивач є військовлужбовцем та звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду з підстав, передбачених статтею 5 Закону України ''Про судовий збір'' від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), та з урахуванням положень\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне віднести витрати зі сплати судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed