Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики від 02 грудня 2022 року та 08 січня 2023 року в загальному розмірі 289360 грн. В обґрунтування позову вказував на те, що 02 грудня 2022 року між ним, [PERSON] (далі Позикодавець), і [PERSON] (далі Позичальник) був укладений договір позики, за умовами якого останній отримав від нього в борг грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, що станом на день подачі позову еквівалентно 108510 грн., які відповідач зобов`язався повернути йому до 01 травня 2023 року, про що особисто написав боргову розписку. Також 08 січня 2023 року сторони уклали ще один договір позики грошових коштів, за умовами якого він (позивач) передав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, що станом на день подачі позову еквівалентно 180850 грн., які останній отримав особисто та зобов`язався повернути йому гроші у визначений договором строк до 30 жовтня 2023 року. До теперішнього часу відповідач [PERSON] своїх зобов`язання за вказаними двома договорами позики від 02 грудня 2022 року та 08 січня 2023 року належним чином не виконав, позичені у нього (позивача) грошові кошти у встановлені договорами строки йому не повернув. Загальна сума позичених відповідачем [PERSON] за вказаними двома договорами позики становить 8000 доларів США, що на день подачі позову за курсом 36,170 за долар США еквівалентно 289360 грн. Позивач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~подав до\~суду заяву,\~у якій\~просив суд\~розглянути справу\~за його\~відсутності,\~заявлені позовні\~вимоги підтримує,\~просив суд\~задовольнити позов\~повністю,\~на підтвердження\~укладених сторонами двох договорів позики надав для долучення для долучення до матеріалів справи оригінали двох боргових розписок. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та будь-яких заперечень проти позову до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 02 грудня 2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей, за умовами якого відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 3000 доларів США, отриману суму позики Позичальник зобов`язувався повернути Позикодавцю у строк до 01 травня 2023 року, проте цих своїх зобов`язань не виконав. 08 січня 2023 року між сторонами укладено ще один договір позики грошей, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг кошти в іноземній валюті в розмірі 5000 доларів США, які зобов`язувався повернути Позикодавцеві у строк до 30\~жовтня 2023 року, однак отримані в борг грошові кошти позивачу не повернув. На підтвердження укладення сторонами договорів позики та його умов [PERSON] надав [PERSON] написані ним дві розписки про отримання ним у борг 02 грудня 2022 року та 08 січня 2023 року коштів в іноземній валюті в розмірі 3000 доларів США та 5000 доларів США відповідно, які відповідач зобов`язувалася повернути позивачу в указані в розписках строки до 01 травня 2023 року та 30 жовтня 2023 року відповідно. Однак, відповідач [PERSON] належним чином своїх зобов`язань за зазначеними двома договорами позики належним чином не виконав, отримані в борг суми грошових коштів у загальному розмірі 8000 доларів США позивачу [PERSON] він не повернув. На звернення позивача щодо повернення отриманих сум позики, відповідач не реагує. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення ст. ст. 207, 1046, 1047 ЦК України свідчить про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є письмовим документом, який боржник (позичальник) видає кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання ним від кредитора певної грошової суми або речей із зобов`язанням їх повернення у визначений цим документом строк. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18\~вересня 2013 року у справі №\~6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні правові позиції Верховний Суд України виклав у постановах від 11 листопада 2015 року у справі №\~6-1967цс15 та від 18 січня 2017 року у справі №\~6-2789цс16. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №\~464/3790/16-ц викладено правовий висновок та зазначено, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон України заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав не встановлює. За змістом ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобов`язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тлумачення абз. 1 ч. 1 ст. 1046, абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більш того, цивільним законодавством на позичальника покладається обов`язок повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі №\~355/385/17 зазначив, що реальним (від латинського res річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а)\~домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б)\~передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №\~464/3790/16-ц зазначила, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №\~723/304/16-ц вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що за умовами укладених сторонами двох договорів позики грошей від 02 грудня 2022 року та 08 січня 2023 року відповідач [PERSON] отримав у борг від позивача [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті в загальному розмірі 8000 доларів США, які зобов`язувався повернути у визначені цими договорами строки, проте взятих на себе зобов`язань [PERSON] не виконав, грошові кошти у вказаній вище сумі [PERSON] він не повернув, що підтверджується наявними у позивача та наданими суду оригіналами двох написаних відповідачем розписок про отримання в борг грошових коштів в іноземній валюті в загальному розмірі 8000 доларів США. Укладення та виконання договірних зобов`язань за договором позики в іноземній валюті чинному законодавству України не суперечить. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, просить суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON] суму заборгованості за договорами позики від 02 грудня 2022 року та 08 січня 2023 року в національній валюті України гривні в загальному розмірі 289360 грн., що станом на день звернення до суду за курсом долара НБУ 36,170 грн. еквівалентно 8000 доларів США. Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за двома договорами позики грошей від 02 грудня 2022 року та 08 січня 2023 року, укладеними сторонами у формі розписок, не виконав, грошові кошти позивачу [PERSON] у визначені цими двома розписками строки в загальному розмірі 8000 доларів США, що на день подачі позову становить 289360 грн, не повернув, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі до суду позову судовий збір у розмірі 2893 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved