Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з даним\~позовом,\~посилаючись на\~те,\~що згідно\~розпорядження виконкому\~Ірпінської міської\~ради від\~22\~червня 2001\~року за\~№ 98\~була надана\~у спільну\~сумісну власність\~квартира [ADDRESS] ,\~загально площею\~56,2\~м.кв.\~Співвласниками квартири\~були [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .\~ [PERSON] ,\~змінив своє\~прізвище з\~« [PERSON] » на\~« [PERSON] » після\~укладення шлюбу.\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] -\~є однією\~сім`єю.\~В листопаді\~2004\~року було\~подано позов\~до Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~про уточнення\~часток в\~праві власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] .\~Згідно мирової\~угоди та\~ухвали Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~від 09\~лютого 2005\~року (справа\~№ 2-232)\~за позивачем\~було визнано\~право власності\~на 1/6\~частину квартири\~ [ADDRESS] ,\~за його\~матір`ю,\~ [PERSON] право\~власності на\~2/6\~частини квартири\~ [ADDRESS] ,\~за [PERSON] \~право власності\~на 1/6\~частину квартири\~ [ADDRESS] ,\~за [PERSON] \~право власності\~на 1/6\~частини квартири\~ [ADDRESS] ,\~за [PERSON] \~право власності\~на 1\~6\~частини квартири\~ [ADDRESS] .\~В серпні\~2011\~року [PERSON] \~письмово погодила\~із співвласниками\~квартири [ADDRESS] приєднання\~кімнати площею\~20,4\~м.кв.\~з квартири\~ [ADDRESS] до\~її прибудови\~квартири [ADDRESS] .\~Згідно рішення\~Виконавчого комітету\~Ірпінської міської\~ради Київської\~області за\~№ 226/25\~від 13.09.2011\~року [PERSON] \~було надано\~рішення про\~оформлення відповідної\~документації на\~самочинне обладнання\~квартири [ADDRESS] \~та переобладнання\~квартири [ADDRESS] .\~Так,\~на підставі\~цього загальна\~площа квартири\~ [ADDRESS] була\~зменшена на\~20,4\~м.кв.,\~і на\~теперішній час\~загальна площа\~становить 35,3\~м.кв.,\~житлова -\~20,9\~м.кв.\~У 2015\~році на\~підставі рішення\~виконкому Ірпінської\~міської ради\~Київської області,\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~№ [NUMBER] \~від 03\~липня 2001\~року,\~висновку переходу\~квартири в\~окреме домоволодіння\~№0756/15\~від 06\~липня 2015\~року [PERSON] \~ було\~оформлено право\~власності на\~житловий будинок\~ [ADDRESS] .\~Так,\~з 28\~серпня 2015\~року за\~ [PERSON] \~зареєстровано право\~власності на\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~індексний номер\~42720879\~від 28\~серпня 2015\~року.\~Дані зміни\~в об`єкті\~було здійснено\~після смерті\~ [PERSON] (матері\~позивача).За життя моїй матері позивача, [PERSON] належало 2/6 частини квартири [ADDRESS] , на яку після її смерті відкрилося спадкове право за законом. Враховуючи, що частки в квартирі [ADDRESS] між співвласниками були рівні та кожному належало по 1/6 частині квартири, а саме позивачу, належить на праві власності 1/6 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належить 3/6 частини квартири [ADDRESS] , тобто по 1/6 частини кожному з них, які на теперішній час мають окреме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] з зареєстрованим правом власності на дане нерухоме майно, а тому, позивач, вважає за необхідне перерозподілити частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши за позивачем право власності на 3/6 частини квартири [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача гр. [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на 2/6 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частину квартири [ADDRESS] , та на 2138 іменних акцій на суму 534 гривні 05 копійок за сертифікатом № 423 ВАТ « Науково-дослідний інститут склопластиків і волокна», грошові заощадження, які знаходяться в Ірпінському відділенні Ощадбанку № 7853 на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № 65494. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] . У встановлений законом строк, спадщину позивач прийняв, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 127/02-31 від 02 лютого 2018 року, Ірпінською міською державною нотаріальною конторою Київської області, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи вищевикладене, у спадкуванні 2/6 частини квартири [ADDRESS] , частка позивача буде складати 1/12 частини даної квартири, частка [PERSON] буде складати 2/12 частини даної квартири, на підставі відмови від своєї частки [PERSON] на користь [PERSON] , частка [PERSON] буде складати 1/12 частини даної квартири у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . Так, у спадкуванні 1/2 частини квартири [ADDRESS] , спадкова частка позивача складатиме 1/8 частину даної квартири, [PERSON] - 2/8 частини даної квартири, на підставі відмови від своєї частки [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] -1/8 частини даної квартири у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . Окрім цього, позивачу, випадає 1/4 частина акцій та 1/4 частина грошових заощаджень, [PERSON] - 2/4 частини акцій та 2/4 частини заощаджень, на підставі відмови від своєї частки [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] - 1/4 частина акцій та 1/4 частина грошових заощаджень у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . Зважаючи на наведене, просив суд: перерозподілити частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на 3/6 частини квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину іменних акцій за сертифікатом № 423 ВАТ « Науково-дослідний інститут склопластиків і волокна» після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину грошових заощаджень, які знаходяться в Ірпінському відділенні Ощадбанку № 7853 на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/12 частини квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/8 частини квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/4 частини іменних акцій за сертифікатом № 423 ВАТ « Науково-дослідний інститут склопластиків і волокна» після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/4 частини грошових заощаджень, які знаходяться в Ірпінському відділенні Ощадбанку № 7853 на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину іменних акцій за сертифікатом № 423 ВАТ «Науково-дослідний інститут склопластиків і волокна» після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину грошових заощаджень, які знаходяться в Ірпінському відділенні Ощадбанку № 7853 на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2018 року дану справу було передано судді [PERSON] . Ухвалою судді [PERSON] від 10.04.2018 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді [PERSON] від 19.12.2018 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 29.08.2019 року № 2285/0/15-19 суддю Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] звільнено у відставку. Відповідно до витягу з розпорядження керівника апарату Шолкової Т.М. від 11.11.2019 року № 127 справу № 367/1492/18 протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 року справу № 367/1492/18 передано для розгляду судді Шестопаловій Я.В. Ухвалою судді Шестопалової Я.В. від 09.04.2020 року було прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи до підготовчого засідання. Ухвалою судді Шестопалової Я.В. від 29.01.2024 року залучено до участі у цивільній справі №367/1492/18 правонаступника відповідача [PERSON] [PERSON] та Ірпінську міську раду Київської області. Ухвалою судді Шестопалової Я.В. від 02.07.2024 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання н з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за йог відсутності. Відповідач Ірпінська міська рада Київської області у судове засідання свого представника не направили, подали до суду відзив, у якому просили розгляд справи проводити у відсутність представника за доказами, наявними у матеріалах справи та прийняти законне, обґрунтоване, вмотивоване рішення. Третя особа Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання свого представника не направили, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне їй право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно розпорядження виконкому Ірпінської міської ради від 22 червня 2001 року за № 98 була надана у спільну сумісну власність квартира [ADDRESS] , загально площею 56,2 м.кв. Співвласниками квартири були: [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 жовтня 2013 року (видане повторно), [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 229 від 04 липня 2012 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 66 від 23 квітня 2004 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2005 року (справа №2-232/2005) було затверджено мирову угоду та визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , за [PERSON] - право власності на 2/6 частини квартири [ADDRESS] , за [PERSON] - право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , за [PERSON] - право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS] , за [PERSON] - право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS] . У серпні 2011 року [PERSON] письмово погодила із співвласниками квартири [ADDRESS] приєднання кімнати площею 20,4 м.кв. з квартири [ADDRESS] до її прибудови квартири [ADDRESS] . Згідно рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області за № 226/25 від 13.09.2011 року [PERSON] було надано рішення про оформлення відповідної документації на самочинне обладнання квартири [ADDRESS] та переобладнання квартири [ADDRESS] . Так, згідно технічного паспорту від 01.02.2018 року виданого КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», інвентарна справа № 8552, загальна площа квартири [ADDRESS] була зменшена на 20,4 м.кв., і на теперішній час загальна площа становить 35,3 м.кв., житлова - 20,9 м.кв. Згідно інформаційної довідки № 125 від 02 лютого 2018 року КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності за: [PERSON] 2/6 частини квартири, [PERSON] 1/6 частини квартири, [PERSON] 1/6 частини квартири, [PERSON] 1/6 частини квартири, [PERSON] 1/6 частини квартири на підставі мирової угоди б/н, затвердженої ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2005 року. 28 серпня 2015 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , індексний номер 42720879 від 28 серпня 2015 року, на підставі рішення виконкому Ірпінської міської ради Київської області, свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 03 липня 2001 року, висновку переходу квартири в окреме домоволодіння №0756/15 від 06 липня 2015 року. За життя моїй матері, [PERSON] належало 2/6 частини квартири [ADDRESS] , на яку після її смерті відкрилося спадкове право за законом. [INFO] померла гр. [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 229 від 04 липня 2012 року. Після смерті, [PERSON] відкрилася спадщина, що складалася з на 2/6 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частину квартири [ADDRESS] , та на 2138 іменних акцій на суму 534 гривні 05 копійок за сертифікатом № 423 ВАТ « Науково-дослідний інститут склопластиків і волокна», грошові заощадження, які знаходяться в Ірпінському відділенні Ощадбанку № 7853 на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № 65494. Нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області було заведено спадкову справу за № 446/2012. Так, спадкової справи вбачається, що у встановлений законом строк, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області, спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] відмовився від прийняття спадщини померлої [PERSON] , на користь [PERSON] . Постановою Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 127/02-31 від 02 лютого 2018 року, [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. У зазначеній постанові вказано, що при здійсненні перевірок за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено реєстрацію права власності на цілий будинок [ADDRESS] за гр. [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності індексний номер: 15092412 від 20 грудня 2013 року та на будинок [ADDRESS] за гр. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності індексний номер 42720879 від 28 серпня 2015 року. Одним з документів, на підставі яких [PERSON] видано Свідоцтво про право власності індексний номер 42720879 від 28 серпня 2015 року та здійснено реєстрацію, було свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 03 липня 2001 року, яке вже фактично було скасовано Мировою угодою затвердженою Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2005 року по справі № 2-232 за 2005 рік, що поставило під сумнів цілісність як документально так і за технічними показниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дії, які були здійснено співвласницею [PERSON] , призвели до зміни об`єкта як за його технічними показниками, так і за документальними, тобто, частки у праві власності на квартиру, то знаходиться за адресою: [ADDRESS] не відповідають цілому числу і є не повними. Так, в результаті здійснених змін, долі співвласників підлягають уточненню, а також підлягають уточненню технічні параметри об`єкта, його загальна та житлова площа, кількість кімнат, що не дає можливості видати спадкоємцям Свідоцтво про право на спадщину за законом, здійснити Державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з подальшою реєстрацією права власності. Згідно довідки про показники об`єкта нерухомого майна № і-0131 від 01 лютого 2018 року КП Київської обласної ради « Північне бюро технічної інвентаризації», відповідно до проведеної інвентаризації 01.02.2018 року об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , має такі показники: загальна площа - 35,3 м.кв., житлова площа - 20,9 м.кв. Згідно технічного паспорту виданого 01 лютого 2018 року КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», технічна характеристика квартири [ADDRESS] , квартира розташована на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 20,9 м.кв., кухні площею 7,2 м.кв., коридору площею 3,7 і 2,2 м.кв. та комори площею 1,2 м.кв. Загальна площа квартири становить 35,3 м.кв. Згідно з\~інформаційною довідкою\~№ 165\~від 14\~лютого 2018\~року КП\~Київської обласної\~ради «Північне\~бюро технічної\~інвентаризації»,\~станом на\~31\~грудня 2012\~року право\~власності на\~об`єкт\~нерухомого майна\~-\~квартиру [ADDRESS] зареєстровано\~в частинах,\~а саме\~за [PERSON] зареєстровано 1/2 частини квартири на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради згідно розпорядження № 98 від 22.06.2001 р., та за померлою [PERSON] зареєстровано 1/2 частини квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Ірпінською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4095 від 04 липня 2003 року. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Положеннями ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17. Встановивши, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги, у встановлений законом строк прийняв спадщину після після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд приходить до висновку, що [PERSON] в порядку спадкування належить 1/12 частина квартири [ADDRESS] , 1/8 частина квартири [ADDRESS] , 1/4 частина іменних акцій за сертифікатом № 423 ВАТ « Науково-дослідний інститут склопластиків і волокна», 1/4 частина грошових заощаджень, які знаходяться в Ірпінському відділенні Ощадбанку № 7853 на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на: 1/12 частину квартири [ADDRESS] , 1/8 частину квартири [ADDRESS] , 1/4 частину іменних акцій за сертифікатом № 423 ВАТ « Науково-дослідний інститут склопластиків і волокна», 1/4 частину грошових заощаджень, які знаходяться в Ірпінському відділенні Ощадбанку № 7853 на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . В свою чергу, однією з позовних вимог [PERSON] є визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за відповідачами [PERSON] та [PERSON] (яка померла [INFO] ). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. (ст. 15 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи положення ЦПК України з вимогою про визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] (яка померла [INFO] ) до суду повинні були звернутись саме [PERSON] та [PERSON] (як правонаступник [PERSON] ), за захистом своїх невизнаних або оспорюваних прав. Крім того,\~до суду\~не надходило\~зустрічного позову\~провизнання права власності за відповідачами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за відповідачами [PERSON] та [PERSON] (яка померла [INFO] ), задоволенню не підлягають. Щодо перерозподілу часток в праві власності на квартиру [ADDRESS] , суд вказує наступне. Згідно з положеннями статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю(частина перша статті 356 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України). Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Положеннями частин третьої - п`ятої статті 367 ЦК України встановлено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. У разі, якщо співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди зробив у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, він набуває право власності на таку добудову (прибудову) виключно, якщо це не порушує прав інших співвласників. Частки співвласників можуть бути змінені на підставі договору між співвласниками або на підставі судового рішення. За відсутності хоча б однієї із наведених умов поліпшення жодним чином не вплине на зміну часток у праві спільної часткової власності. Наведені правила частини третьої статті 357 ЦК України стосуються випадків, коли внаслідок здійснених поліпшень спільного майна співвласник вимагає від інших співвласників збільшення своєї частки у цьому майні. Такі поліпшення повинні стосуватися як частки співвласника, який бажає збільшення його частки, так і іншого (інших) співвласника (співвласників) спільного майна. Обов`язковим для такого збільшення є дотримання співвласником передумов, визначених цією статтею, зокрема таких: поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Якщо ж поліпшення здійснено тільки у частці одного співвласника шляхом добудови (прибудови) та не торкаються іншої частки у спільному майні, то застосовуються положення частини четвертої статті 357 ЦК України, відповідно до якої не відбувається зміна розміру часток співвласників у спільному майні та не вимагається обов`язкової згоди інших співвласників на таку перебудову за умови, що вона не порушує їхніх прав та здійснена із дотриманням встановленого законом порядку. У ЦК України встановлюються особливі правила щодо добудови (прибудови), здійсненої одним із співвласників житлового будинку, іншої будівлі або споруди. Така добудова (прибудова) не є об`єктом права спільної власності і жодним чином не впливає на розмір часток, а стає об`єктом права власності лише того співвласника, який її зробив, за таких умов: 1) добудова (прибудова) зроблена за рахунок лише цього співвласника, а не інших співвласників; 2) добудова (прибудова) здійснена у встановленому законом порядку, що є необхідною передумовою для державної реєстрації права на нерухоме майно і набуття права власності на нього (абзац третій частини другої статті 331 ЦК України); 3) добудова (прибудова) не порушує прав інших співвласників, наприклад, не створює для них перешкод у користуванні майном, яке вони здійснюють згідно за домовленістю між собою (частини другої статті 358 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 (провадження № 61-5919сво22) зроблені такі висновки: "тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20). У статті 152 ЖК України передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до пункту 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Положення статті 152 ЖК України не стосуються вирішення питань технічної можливості поділу спірної нерухомості та визначення необхідності його здійснення. Тобто, стаття 152 ЖК України не застосовується при вирішенні спору співвласників про поділ спільного майна або про виділ з нього частки. Тому відсутність у матеріалах справи технічних висновків про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки тощо не перешкоджає суду ухвалити рішення про суті спору, якщо наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи. Суд встановив, що [PERSON] з приєднала кімнату площею 20,4 м.кв. з квартири [ADDRESS] до її прибудови квартири [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] зареєстровала за собою право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку із чим, площа квартири [ADDRESS] зменшилась на 20,4 м.кв. Отже, для того, що встановити розмір часток в праві власності на квартиру [ADDRESS] , необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Натомість, в матеріалах справи відсутній висновок судової будівельно-технічної експертизи, а в ході судового розгляду ані позивачем, ані відповідачами не заявлялось клопотання про призначення такої експертизи. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного, позовна вимога [PERSON] про перерозподіл часток в праві власності на квартиру [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на 3/6 частини квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягає. Відтак, зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Ірпінської міської ради Київської області третя особа: Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про перерозподіл часток в праві власності на квартиру. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2819,20 грн.

Outcome: partial