Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що 06.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 24 500 грн., строк кредиту 360 днів. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало. Відповідач своїх обов`язків не виконав та кошти не повернув. У подальшому між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено Договір факторингу, згідно з умовами якого позивач отримав права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 152880 грн., з яких сума кредиту 24500 грн., сума процентів за користування кредитом 128380 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою суду від 09.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 29.08.2024 року. Розгляд справи відкладався за клопотання відповідача на 29.10.2024 року. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позову та зазначив, що підвищені проценти, які нараховувались після спливу строку кредитування, є пенею. Безпідставно були нараховані відсотки після закінчення строку кредитування. Умови договору є несправедливими. Посилаючись на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зазначає, що позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення виконання договору у зв`язку з воєнним станом. У даній справі пеня (підвищені відсотки за період прострочення які де-юре є пенею) перевищує розмір тіла у 3 рази. Зазначає про наявність підстав для зменшення пені. Позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. Відповідачем також заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн. У відповіді на відзив позивач зазначив, що під час укладення договору в електронній формі між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог. Переказ коштів був здійснений на карту відповідача. Нарахування процентів було здійснено в межах строку кредиту за стандартною процентною ставкою 2% на день. Позивачем було нараховано проценти за 262 календарних днів (06.08.2023-24.04.2024) в межах строку договору. Відступлення права вимоги підтверджене відповідними доказами. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяви та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено електронний договір № 3877803 про надання споживчого кредиту. Договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з підпунктом 1.1, 1.2 Договору, укладення правочину здійснюється сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 24 500,00 грн. (п. 1.3 Договору). Строк кредиту - 360 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору (п. 1.4 Договору). Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2% в день (п. 1.5, п. 1.5.1 Договору). Відповідно до п.2.1, 2.4 Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п 9.6 договору він укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворено засобами електронного копіювання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер телефона повідомлений останнім. Договір підписано відповідачем одноразовим цифровим ідентифікатором Т310 06.08.2023 (а.с.18). Додатком до договору мається таблиця обчислення загальної вартості кредиту, якою визначено чисту суму кредиту 194285 грн., з яких 24500,00 тіло, 169785,00 грн. відсотки. Таблиця підписана відповідачем за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора (а.с. 18 зв). У відповідності до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.04.2024 на адресу ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомляє про успішність наступної операції 06.08.2023 на суму 245000 грн., номер картки: [NUMBER] (а.с.22). Відповідно до повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.09.2024 карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , на яку 06.08.2023 здійснено переказ коштів на суму 24500,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 3877803 від 06.08.2023, укладеного з позичальником [PERSON] загальна сума заборгованості становить 152880,00 грн. станом на 24.04.2024 з яких 24500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 128380,00 грн. - проценти. (а.с.23-27). З вказаної карти обліку вбачається, що у періоді з 06.08.2023 по 24.04.2024 не здійснювалась оплата за кредитом (а.с.23-28). 24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу, згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило, а ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло право грошової вимоги за Кредитними договорами. Відповідно до витягу з реєстру боржників Факторові Клієнтом відступлено право вимоги у тому числі до відповідача за кредитним договором № 3877803 від 06.08.2023 на суму заборгованості за основною сумою 24500,00 грн., сумою заборгованості за відсотками 128380,00 грн., сума заборгованості разом 152880,00 грн. (а.с.41-48). За поясненнями позивача також були нараховані відсотки за кредитом у періоді з 07.08.2023 по 05.09.2023 в межах строку договору у розмірі 7105,00 грн. (24500 грн. *0,90 %*30 дн.) (а.с.23 зі звороту). Про відступлення права грошової вимоги на електронну адресу відповідача\~ направлено відповідне повідомлення. Також повідомлено, що всі платежі в погашення заборгованості за Договором, необхідно здійснювати на користь Нового кредитора із зазначенням відповідних реквізитів . Відповідно до ч.1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання \~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~від 03 вересня 2015 року електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. \~Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. \~Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~від 03 вересня 2015 року якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною першою\~статті 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1\~статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1\~статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 2 статті\~1054\~та частиною 2 статті\~1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1\~статті 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що між ТОВ Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 24500,00 грн. Матеріали справи містять докази підпису відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитного договору та додатків до нього, Паспорту споживчого кредиту (, які містять умови кредиту, процентні ставки. Матеріали справи також містять докази на підтвердження того, що картковий рахунок, на який було перераховано кредитні кошти, належить відповідачу. Суд відхиляє доводи відповідача відносно нарахування відсотків поза межами строку кредитування та правової природи нарахованих відсотків як пені. З матеріалів справи вбачається, що договір був укладений на строк 360 днів. Відповідачем підписано таблицю вартості кредиту, за яким строк кредитування становить 360 днів, а відсотки за користування кредитом складають 169785,00 грн. Позивачем нараховані відсотки в загальному розмірі 128380,00 грн., тобто у меншому розмірі, ніж передбачено договором. Такі відсотки нараховані у межах строку кредитування та за відсотковою ставкою, розмір якої визначений у договорі. Положеннями ч. 1 ст.\~512\~та ст.\~514 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.п. 3 п.5.1 Кредитного договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договором факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача. Згідно ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наданими доказами підтверджується відступлення права вимоги за укладеним з відповідачем кредитним договором до відповідача. Таким чином, позивач, як новий кредитор, має право вимагати стягнення на свою користь коштів за укладеним кредитним договором. Згідно зі статтею 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі № 3-127гс11 зроблено висновок, що оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту. Наведена правова позиція щодо можливості пред`явлення позикодавцем вимоги до позичальника про повернення суми позики саме шляхом подання до суду відповідного позову у подальшому підтримана у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2019 року у справі № 753/2362/17; від 20 березня 2019 року у справі № 755/21936/15-ц; від 17 лютого 2021 року у справі № 750/13632/18, від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18; від 08 грудня 2021 року у справі № 522/24415/17 та від 16 лютого 2022 року у справі № 520/19325/18. З огляду на викладене, доводи заявника про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач в позасудовому порядку висував до нього вимогу повернути позику достроково, що виключає можливість стягнення боргу у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки у цьому випадку днем пред`явлення вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про повернення позики за договором є дата його звернення до суду шляхом подання позову, а саме: 19 липня 2024 року. Таким чином, вказана сума заборгованості та відступлення до позивача права вимоги за кредитним договором підтверджені належними доказами, а тому борг у загальному розмірі 152880,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем надано суду: - копію договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Руденко К.В. та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» на представництво інтересів клієнта; копію рахунку на оплату; копію звіту про надання правової допомоги, яким визначено види та вартість послуг у зв`язку з наданням правової допомоги про стягнення з [PERSON] коштів; копію платіжної інструкції про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.; ордер на надання правничої (правової) допомоги; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.49-54). Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх неспівмірності. Понесені витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу. Разом з тим, на переконання суду заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), тому суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача, до 2\~000 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved