Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" (далі ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ") через систему "Електронний суд" 17 травня 2024 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 6540,00 грн., сплачений судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Позивач посилався на те, що 28 травня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та відповідачем укладено договір №1967705 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Відповідно до п.1.2 кредитного договору відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 2000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,9% в день. Свої зобов`язання за кредитним договором фінансова установа виконала належним чином. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 19 лютого 2022 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 6540,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 2000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами у сумі 4540,00 грн.. На підставі Договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ", до ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1967705 від 28 травня 2021 року в сумі 6540,00 грн.. Ухвалою суду від 02 липня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи судом встановлено, що 28 травня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та відповідачем укладено договір № 1967705 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби в сумі 2000 грн. строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1.90% на день, яка застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта (п.1.4.1 договору), та зниженою процентною ставкою 0.01% в день, яка застосовується за умов, визначених у п.1.4.2 договору, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим кредитним договором, а також здійснити всі платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі. Додатком № 1 до договору сторони погодила таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, виходячи з суми кредиту 2000 грн., строку його повернення до 27 червня 2021 року (тридцять днів), процентів за користування кредитом 6 грн., усього чиста сума кредиту 2006 грн. У разі якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені у графіку, будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв"язку з чим сума платежу за розрахунковий період складе 3140 грн., у тому числі проценти за користування кредитом за реальною річною процентною ставкою 24079,41% річних - 1140 грн. Відповідно до п.1.1 Договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт www.credit7.ua або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ITC Товариства. Довідкою про ідентифікацію підтверджено отримання клієнтом ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" [PERSON] одноразового ідентифікатора на вказаний ним номер телефону 28 травня 2021 року. Згідно з п.2.1. договору, кредит надається Товариством в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. Факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" за № 3088 від 30 листопада 2023 року, відповідно до якого 28 травня 2021 року на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с.12). 24 грудня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.9). На підтвердження існування заборгованості позивачем надано підписаний директором ТОВ "КЕШ ТУ ГОУ" І.С.Осипенко документ під назвою ""Виписка з особового рахунку за кредитним договором № 1967705", який містить відомості про загальну суму заборгованості по тілу кредиту і відсотках (сальдо) за період з 28 травня 2021 року по 22 червня 2023 року, яка всього становить 6540,00 грн., у тому числі 2000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 4540,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами (а.с.8). Зазначений документ розцінюється судом як довідка позивача про обліковану ним заборгованість відповідача, оскільки не відповідає вимогам до первинних бухгалтерських документів, визначених п.51 розділу ІІІ Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, відповідно до якого первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Вказана "виписка" не містить дати її складання, змісту та обсягу операцій (підстав для їх здійснення), а тому на підставі п.52 вказаного Положення є недійсною і не може бути підставою для бухгалтерського обліку. З цих же підстав цей документ не відповідає і вимогам до виписок з клієнтських рахунків, встановлених п.63 вказаного Положення, відповідно до якого виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Оскільки Національний банк України на підставі п.47 ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії" є Регулятором стосовно надавачів фінансових послуг, вказані вимоги Положення поширюються і на позивача. Крім того, такі ж вимоги до первинних документів передбачені і ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінасову звітність в Україні". Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 вказаного Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Частиною 13 ст.11 вказаного Закону встановлено, що електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Згідно з абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, підписання кредитного договору відповідачем за допомогою одноразового електронного ідентифікатора відповідає законодавству України. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк. Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а за положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача від первісного кредитора ТОВ "ЛІНЕУРА Україна". У зв"язку з викладеним суд вважає обгрунтованими посилання позивача на невиконання відповідачем умов договору та необхідність стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом та процентами, нарахування яких передбачене умовами договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за період з 25 травня 2021 року по 24 грудня 2021 року становить 6540,00 грн., з яких 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4540,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як встановлено судом, між сторонами по справі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1967705 від 28 травня 2021 року, згідно з яким сума кредиту становить 2000,00 грн., строк кредиту становить 30 днів. Відповідно до п.1.4.1 стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Тобто нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст.1048 ЦК України, і самим Договором. Оскільки Договором визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу передбачені Договором відсотки. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.63), за період з 28 травня 2021 року по 28 червня 2021 року відповідачеві нараховані відсотки в сумі 6,00 грн. виходячи зі ставки 0.01% в день; нарахування за вказаний період за стандартною процентною ставкою не здійснювалось. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором позики №1967705 від 28 травня 2021 року у розмірі 2006,00 грн. (2000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту + 6,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами). Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. при ціні позову 6540,00 грн., судом задоволено вимоги на суму 2006,00 грн., тобто підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 2422,40 грн.*2006,00 грн. : 6540,00 грн.= 743,01 грн.. Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: - в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; - у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); - у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Оскільки судом задоволено позовні вимоги позивача на 30,67%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3220,35 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial