Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області 13 серпня 2024 року звернувся з позовом представник Акціонерного товариства «Універсал банк» - Мєшнік Костянтин Ігорович до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 71061,05 грн. Позивач у свої вимоги обґрунтовує тим, що monobank це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Так, 15 травня 2019 [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 15 травня 2019 року. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 70000 грн у виді, встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка карту [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач своєчасно свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 26 травня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 71061,05 грн. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 21 серпня 2024 року відкрив провадження у цивільній справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження 21 серпня 2024 року була направлена відповідачу на адресу реєстрації, однак конверт повернувся без вручення з відміткою «за закінчення терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. Між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 15 травня 2019 року укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. В анкеті-заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Як зазначив позивач на підставі договору АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] та надав кредит у виді встановленого кредитного ліміту у розмірі 70000 грн на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підтвердження наявності заборгованості у розмірі 71061,05 грн позивач надав розрахунок заборгованості за договором від 15 травня 2019 року. Однак, будь-яких доказів видачі кредитних коштів до матеріалів справи позивачем не долучено, а відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинним документами, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок із зазначенням розміру заборгованості, є документом, створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі якого він були складений, не може бути доказом наявності заборгованості. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з правовою позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», за якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Отже, докази на підтвердження вимог статті 1054 Цивільного кодексу України, щодо виконання своїх зобов`язань, а саме, що позивачем надано грошові кошти відповідачу у розмірі та умовах встановленим договором, на який посилається в обґрунтуванні своїх позовних вимог, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, з аналізу наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, та такими, що не можуть бути задоволенні. Згідно із статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то сплачені позивачем при подачі позову судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed