Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

27.12.2024 [PERSON] (далі - заявниця) в особі свого представника - адвоката Єрмака О.В. звернулась до Подільського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , яким просила визначити тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити: наближатися на відстань ближче ніж 100 м до [PERSON] ; перебувати з [PERSON] за місцем її проживання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також у житлових приміщеннях за місцем здійснення діяльності в тому числі, але не виключно, за адресою: [ADDRESS] ; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби телефонного та телекомунікаційного зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є її колишнім чоловіком. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2023 року сімейне життя між [PERSON] та [PERSON] поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Обидві сторони мають протилежні погляди на шлюб та сімейне життя. Зараз вони фактично сторонні люди одне одному. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2024 року у справі № 357/7571/24 шлюб між сторонами розірвано. Посилається на те, що фактичною підставою для припинення шлюбу стала систематичні прояви ревнощів [PERSON] , які почали виникати на ґрунті зловживання алкоголем та стали переростати у прояви неконтрольованого фізичного насилля. Спочатку кривдник вчиняв сварки та згодом став виявляти агресію, яка перейшла у фізичне насильство. З відповіді Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України № 49777-2024 від 04.04.2024 року вбачається, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», у зазначений період за телефонним номером 102 Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшло 4 повідомлення від [PERSON] , а саме: - 30.10.2023 о 01.17 про те, що за адресою: [ADDRESS] , чоловік, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, викручує їй руки (даний факт зареєстровано до ЄО Подільського УП ГУНП за № 32898); - 27.01.2024 о 17.55 про те, що за адресою: [ADDRESS] , чоловік у неадекватному стані провокує на бійку (ЄО Подільського УП ГУНП № 3144); - 23.03.2024 о 03.24 про те, що за адресою: [ADDRESS] , чоловік разом зі своєю матір`ю ображають її у присутності трьох дітей (ЄО Подільського УП ГУНП № 8843). 23.03.2024 року [PERSON] наніс заявниці тілесних ушкоджень у вигляді забою (гематоми) колінного суглоба. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21.06.2024 року у справі № 758/4451/24 за дані дії [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн; - 27.03.2024 о 17.11 про те, що за адресою: [ADDRESS] , чоловік в агресивному стані (перебувають в процесі розлучення) забирає телефон та намагається побити заявницю (ЄО Шевченківського УП ГУНП № 16988). Тобто, прояви агресії щодо заявниці з боку [PERSON] мають систематичний характер. В подальшому відповідно до довідки Подільського управління поліції від 30.10.2023 року щодо розгляду заяви за ЄО 32898/32899 було повідомлено, що відносно кривдника [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 272125. Унаслідок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства за адресою проживання потерпілої особи, було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 296904. Також, відповідно до Постанови Подільського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року у справі № 758/13327/23, предметом розгляду даної справи були саме події 30.10.2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. Зазначає, що системні психологічні образи за умови фактичної безкарності призвели до проявів вже фізичного насильства. Відповідно до відповіді № 1648632024 від 02.12.2024 Департаменту організаційно- аналітичного забезпечення та оперативного реагування у період з 28.03.2024 по 28.11.2024 на телефонний номер 102 надійшло 16 повідомлень [PERSON] , а саме: - [INFO] об 11.24 про те, що годину тому за адресою: [ADDRESS] чоловік забрав малолітнього [PERSON] та можливо поїхав до своєї матері (цей факт зареєстровано до ЄО Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за № 15903); - 25.05.2024 о 13.25 про надання інформації за попереднім повідомленням (ЄО Подільського УП ГУНП за № 15921); - 25.05.2024 о 16.53 про те, що колишній чоловік забрав спільного малолітнього сина, привіз до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , які не впускають заявницю в квартиру (ЄО Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області № 18836); - 13.06.2024 о 02.01 про те, що за адресою: [ADDRESS] чоловік вчиняє домашнє насильство відносно неї та дітей (ЄО Подільського УП ГУНП за № 18189); - 13.06.2024 о 21.29 про те, що колишній чоловік прийшов за адресою: [ADDRESS] та вчиняє домашнє насильство, у будинку перебуває троє малолітніх дітей (ЄО Оболонського УП ГУНП за № 24799); - 01.07.2024 о 05.54 про те, що за адресою: [ADDRESS] колишній чоловік викрав ключі від автомобіля, пізніше о 06.45 - щодо його можливого місця перебування (ЄО Оболонського УП ГУНП за № 27797); - 01.07.2024 о 08.09 про необхідність направлення наряду поліції за адресою: [ADDRESS] для написання заяви за фактом викрадення ключів від двох автомобілів (ЄО Подільського УП ГУНП за № 20630); - 01.08.2024 о 17.43 про те, що колишній чоловік приходив за адресою: [ADDRESS] ображав та погрожував (ЄО Оболонського УП ГУНП за № 24863); - 07.09.2024 о 15.58 про те, що колишній чоловік завдає майнових збитків (псує москітні сітки, замки), а також погрожує та нецензурно виражається (ЄО Подільського УП ГУНП за № 29736); - 22.09.2024 о 23.31 про те, що колишній чоловік, перебуваючи в алкогольному сп`янінні, вдарив заявницю по голові, нецензурно висловлюється в присутності малолітньої дитини та про необхідність направлення ШМД за адресою: [ADDRESS] (ЄО Подільського УП ГУНП за № 31832); - 22.09.2024 о 23.48 надійшла скарга на поліцейських, які здійснюють реагування за попереднім повідомленням (ЄО Подільського УП ГУНП за № 31833); - 25.09.2024 о 17.07 про те, що колишній чоловік «вириває» дитину з рук, кричить та ображає (ЄО Подільського УП ГУНП за № 32138); - 08.11.2024 об 11.44 про те, що за адресою: [ADDRESS] приходив колишній чоловік погрожував та агресивно себе поводив (ЄО Оболонського УП ГУНП за № 50387); - 24.11.2024 об 11.38 про те, що за адресою: [ADDRESS] колишній чоловік побив заявницю (ЄО Оболонського УП ГУНП за № 53987). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2024 року у справі № 758/13255/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Також Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2024 року у справі № 758/13257/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Окрім фізичного насильства [PERSON] систематично принижує заявницю образливими повідомленнями в месенджерах, про що свідчить відповідне листування. Таким чином, вважає, що у неї наявні підстави для звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису з метою захисту як її психічного та фізичного здоров`я, так і її дітей. 27.12.2024 року суд постановив ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, в якій призначив судове засідання на 30.12.2024 року. У зв`язку з неявкою [PERSON] судове засідання, призначене на 30.12.2024 року, було відкладено на 08.01.2024 року. У зв`язку з необхідністю представлення заявницею додаткових доказів у судовому засіданні 08.01.2024 року було оголошено перерву до 13.01.2024 року У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву, просили її задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ній. Крім того, представник заявника - адвокат Єрмака О.В. уточнив прохальну частину заяви та остаточно просив суд видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче ніж 100 м до [PERSON] ; перебувати з [PERSON] за місцем її проживання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби телефонного та телекомунікаційного зв`язку особисто і через третіх осіб, окрім спілкування щодо вирішення питань, які стосуються спільних дітей. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечив. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Вирішуючи обґрунтованість доводів заявниці, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а також наявність підстав для видачі обмежувального припису в цілому, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 (касаційне провадження №61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. При цьому, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 404/5203/19 (провадження № 61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. В силу вимог частини третьої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів як заявника, так і осіб, відносно яких заявник просить видати обмежувальний припис, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди також мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12.04.2022 у справі №753/4405/20, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до матеріалів справи, заявницею надано докази вчинення відносно неї її колишнім чоловіком [PERSON] як психологічного, так і фізичного насильства, зокрема: постанову Подільського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року у справі № 758/13327/23, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн; постанову Подільського районного суду м. Києва від 21.06.2024 року у справі № 758/4451/24, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн; постанову Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2024 року у справі № 758/13255/24, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.; постанову Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2024 року у справі № 758/13257/24, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.; консультативний висновок лікаря ортопеда-травматолога від 25.03.2024 року; довідку «Про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ІТС ІПНП (ЄО) за № 32898/32899» від 30.10.2023 року, складену Подільським УП ГУ НП в м. Києві; довідку «Про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ІКС ІПНП (ЄО) за № 29736 від 07.09.2024 року», складену Подільським УП ГУ НП в м. Києві 27.09.2024 року; скріншоти листування заявниці із [PERSON] . При цьому, надані заявницею, в якості доказів скріншоти екрану її мобільного телефону, суд оцінює як допустимий доказ та такими, що в сукупності з іншими доказами свідчить про психічне насильство по відношенню до неї з боку [PERSON] . Оцінивши вказані вище докази у їх сукупності, суд вважає, що вони беззаперечно свідчать про наявність обставин, із якими закон пов`язує можливість видачі обмежувального припису. В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Оскільки наявні підстави для застосування обмежувального припису, то з метою захисту прав та інтересів [PERSON] слід заяву задовольнити та встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , зокрема заборонити йому наближатися на відстань ближче ніж 100 м до заявниці; заборонити йому перебувати із заявницею за місцем її проживання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; заборонити йому вести листування, телефонні переговори із заявницею або контактувати з нею через інші засоби телефонного та телекомунікаційного зв`язку особисто і через третіх осіб, окрім спілкування щодо вирішення питань, які стосуються спільних дітей. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved