Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

\~\~ В жовтні 2024 року через систему «Електронний суд» до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №22036000111498 від 12.02.2019 року в сумі 31680 грн., судових витрат у розмірі 2422,4 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7570 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.02.2019 року між АТ «Банк Кредит\~Дніпро» та\~ [PERSON] \~було укладено\~Кредитний договір\~№22036000111498\~у відповідності\~до якого\~остання отримала\~кредитні кошти\~із нарахуванням\~процентів за\~користування кредитними\~коштами зі\~строком кредитування\~до 12.02.2022року. Відповідно до виписки по особистому рахунку Відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитного договору. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором Відповідачем не виконано ні первісному кредитору, а ні новому, в зв`язку з чим наявна заборгованість за Кредитним договором в сумі 30836,92 грн. У зв`язку\~з вищевикладеним\~позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №22036000111498 від\~12.02.2019\~р.в\~сумі 31680\~гривень,\~яка складається\~з:\~заборгованість по\~тілу кредиту\~ 20494,76\~грн;\~заборгованість за\~відсотками \~780,57\~грн;\~заборгованість за\~комісією \~9561,59\~грн;\~збитки від\~інфляції \~725,17\~грн;\~3%\~річних \~117,92\~грн та\~судові витрати,\~які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат за надання правової допомоги в сумі 7570 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином. Заперечень від представника позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, не надходило. \~ \~ \~ \~Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надійшло. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заперечень щодо розгляду справи у її відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подала. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 12.02.2019 року між АТ «Банк Кредит\~Дніпро» та\~ [PERSON] \~було укладено\~Кредитний договір\~№22036000111498\~у відповідності\~до якого\~остання отримала\~кредитні кошти\~у розмірі\~25400\~грн із\~нарахуванням процентів\~за користування\~кредитними коштами\~зі строком\~кредитування до\~12.02.2022року (а.с.10). Відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача [PERSON] , вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами Кредитного договору (а.с.23-97) 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором (а.с.15,19-22). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року, сума заборгованості [PERSON] , за кредитним договором №22036000111498 від 12.02.2019 року, станом на дату відступлення прав вимоги становить 30836,92грн, що складається із: заборгованість по тілу кредиту 20494,76 грн; заборгованість за відсотками - 780,57 грн; заборгованість за комісією 9561,59 грн (а.с.12). Разом з тим, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором №22036000111498 від 12.02.2019 року розмір загальної суми заборгованості [PERSON] становить 30836,92 грн, що складається із: заборгованість по тілу кредиту 20494,76 грн; заборгованість за відсотками - 780,57 грн; заборгованість за комісією 9561,59 грн (а.с.98-99). Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту, нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов Кредитного договору. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1046 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Стягнення нарахованих процентів за Кредитним договором здійснюється за період з дати укладення Кредитного договору до дати відступлення права вимоги за Кредитним договором. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №22036000111498\~від 12.02.2019 р.в сумі 30836,92 гривень. За змістом\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3% річних за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року, здійсненого позивачем у зв`язку з невиконанням з боку відповідача обов`язку щодо сплати суми боргу інфляційні нарахування складають 725,17 грн, три відсотки річних складають 117,92 грн. При цьому, суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7570 грн. суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії договору №16/05 про надання правничої допомоги від 16.05.2023 року; Акту приймання-передачі наданих послуг №446 від 08.10.2024 року; платіжної інструкції №6845 від 08.10.2024 року; рахунку-фактури №446 від 08.10.2024 року (а.с.10-11, 16-18). Згідно з копією Акту приймання-передачі наданих послуг №446 від 08.10.2024 року ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокат Дорошенко М.А. погодили надання правових послуг за підготовку позову ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] загальною вартістю 7570 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7570 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial