Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просили визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка має загальну площу 57,3 м2, житлову 41,6 м2, та складається з кімнат площею 18,6 м2, 12,8 м2, 10,2 м2, кухні площею 5,6 м2, вбиральні (поєднаної) площею 2,7 м2, коридору площею 5,6 м2, вбудованої шафи площею 1м2, балкон (тераса) площею 0,8 м2. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 57,3 м2 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганскстрой» виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 25 вересня 1995 року № 130. Зазначена квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На свідоцтві про право власності на житло має місце Реєстраційний напис посвідчений начальником КП «Сєвєродонецьке БТІ», про те, що зазначена в свідоцтві квартира [ADDRESS] зареєстрована в КП «Сєвєродонецьке БТІ» на праві приватної власності за [PERSON] та [PERSON] , про що 28.11.1995 року здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим № 307. Згідно інформаційної довідки № 375859643 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . 01.03.2024 року позивачі звернулися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Однак, 17.04.2024 р. отримали рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72657162 мотивоване тим, що не отримано відповіді на запит державного реєстратора, з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141. В зв`язку з пошкодженням житла позивачі мають право подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21квітня 2023року № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення». Листом від 14.02.2024 № 1207-ЦНАП Сєвєродонецька міська військова адміністрація повідомила, що реєстраційний номер означеного об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації ОНМ -22.08.2023-189306. Відповідно до п. 3 ч. 13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію. Однак здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивачі не можуть, з причин викладених у Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій. Наразі провести реєстрацію права власності на квартиру не вбачається за можливе, так як відсутня можливість отримання інформації в БТІ щодо квартири, що в свою чергу обмежує право позивачів на отримання від держави компенсації за пошкоджене житло. В інший спосіб визнати право власності на квартиру і зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав, у позивачів не має. Таким чином, у зв`язку із неможливістю врегулювання даного питання жодним іншим передбаченим законодавством, шляхом, позивачі з метою подальшого отримання компенсації за пошкоджену у ході бойових дій житлову квартиру, звернулись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 18 червня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 31). Позивачі у призначене судове засідання не з`явились, представник позивачів звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі позивачів та представника позивачів, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити (а.с. 47). Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивачів, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно зі\~ст.15\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганскстрой», квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 25 вересня 1995 року № 130. Право власності зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк Луганської області 28.11.1995, запис у реєстровій книзі за № 307, як було передбачено законодавством, яке діяло на той час (а.с. 15). Згідно технічного паспорту вказана квартира складається з трьох житлових кімнат площею 18,60 кв.м., 12,80 кв.м., 10,20 кв.м., кухні 5,60 кв.м., вбиральні 2,70 кв.м., коридору 5,60 кв.м., вбудованої шафи 1,0 кв.м. Житлова площа квартири 41,60 кв.м., загальна площа квартири 57,30 кв.м. (а.с. 16). Суд переконався, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, даний факт підтверджений Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.03.2022 за № 1303-5000900846, де зазначено зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.14). Також до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України [PERSON] з відміткою про реєстрацію у вищевказаній квартирі (а.с.11-13). Суд переконався, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, даний факт підтверджений Довідкою переселенця № 1303-7500794779, де зазначено зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Також до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України [PERSON] з відміткою про реєстрацію у вищевказаній квартирі (а.с. 8-9). На звернення [PERSON] до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про пошкоджене/знищене майно та про включення до переліку майна, що підлягає обстеженню отримано відповідь за № 1207-ЦНАПвих від 14.02.2024, де повідомлено, що інформацію про пошкоджене майно квартиру [ADDRESS] , його власників внесено до Державного реєстру майна пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації (далі - РПЗМ). Реєстраційний номер означеного об`єкта нерухомого майна в РПЗМ - ОНМ-22.08.2023-189306 (а.с. 22). 01.03.2024 року позивачі звернулись з заявою до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Львівської області про проведення реєстрації вказаного нерухомого майна. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Твердохвал Н.Ю. № 72657162 від 17.04.2024 року позивачам було відмовлено у проведенні реєстраційних дій (а.с.23). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 3, 4 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Право власності позивача на квартиру набуте до 01 січня 2004 року, тому до таких правовідносин суд вважає за необхідне застосувати норми Цивільного кодексу УРСР,1963 року, Закону України від 07.02.1991 року «Про власність». У відповідності до ст. 12 Закону України «Про власність» громадяни набувають право власності у разі укладання угод, які не заборонені Законом. За змістом ст.ст.128,153 Цивільного Кодексу УРСР, 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібний у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однією зі сторін повинно бути досягнуто згоди В свою чергу, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї із таких умов: 1) Реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) На момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації. Між тим, державна реєстрація таких прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, одним з яких є документ, яких підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно (оригінал та копія), в якості якого є укладений у встановленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивачі на теперішній час позбавлені можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved