Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5025189483 від 20.01.2021 року у загальному розмірі 16499,27 грн. та судового збору у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено заяву-анкету на отримання послуг у кредитодавця, паспорт кредиту та кредитний договір №5025189483, згідно умов яких позивальник (відповідач) отримав грошові кошти шляхом їх перерахування кредитодавцем на рахунок отриманого кредиту позичальника у розмірі 14750,00 грн. строком 18 місяців зі сплатою процентів за користування кредитним коштами у розмірі 7% від суми кредиту при наданні кредиту, щомісячних процентів у розмірі2,70 % від суми кредиту, які зазначені у графіку повернення кредиту, а відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити банку проценти від суми кредиту. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредитні кошти, ален позивальник свої зобов`язання перед кредитодавцем не виконує. 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 у відповідності до умов якого первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) новому кредитору ПАТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор ПАТ «Таскомбанк» набуває належні первісному кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та строки встановлені договором. Відповідно до витягу реєстру боржників ПАТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16499,27 грн. та сплатило плату за відступлення права вимоги. Крім того, 08.11.2023 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №HI/11/11-Ф, у відповідності до умов якого клієнт ПАТ «Таскомбанк» передає (відступає) фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ПАТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16499,27 грн. Як зазначено представником позивача на даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а отже позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2024 року витребувано від ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належним чином\~завірені копії:\~договору про\~відступлення права\~вимоги №ТАСЦФР-10-2016\~від 07.10.2016\~року,\~Договору факторингу\~№НІ/11/11-Ф\~від 08.11.2023\~року,\~Акту прийому-передачі\~Реєстру прав\~вимоги від\~08.11.2023\~року до\~Договору факторингу\~№НІ/11/11-Ф\~від 08.11.2023\~року,\~Реєстру прав\~вимоги від\~08.11.2023\~року до\~Договору факторингу\~№НІ/11/11-Ф\~від 08.11.2023\~року у\~редакції оригіналу\~та з\~підписами сторін; акту прийому-передачі\~реєстру прав\~вимоги та\~Реєстру прав\~вимоги за\~Договором про\~відступлення права\~вимоги №ТАСЦФР-10-2016\~від 07.10.2016\~року в\~редакції оригіналу\~та з\~підписами сторін; підтвердження оплати права грошової вимоги за Договором про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року та Договором факторингу №НІ/11/11-Ф від 08.11.2023 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2024 року повторно витребувано від ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належним чином\~завірену копію\~Договору про\~відступлення права\~вимоги №ТАСЦФР-10-2016\~від 07.10.2016\~року в\~повній редакції. Витребувано від Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» належним чином завірену копію Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року та додатки до нього. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.Харкова\~від 28\~листопада 2024\~року втретє\~витребувано від\~ТОВ «Фінансова\~Компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» належним чином засвідчену копію Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року в повній редакції та в редакції оригіналу, а також додатків до вказаного договору. На виконання ухвал суду представником позивача надано до суду витребувані документи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір №5025189483, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та графіку платежів по кредиту. Відповідно до умов кредитного договору №5025189483 від 20.01.2021 року, заяви-анкети на отримання послуг у кредитодавця від 20.01.2021 року, паспорту кредиту №5189483 від 20.01.2021 року, [PERSON] отримала грошові кошти від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» шляхом їх перерахування кредитодавцем на рахунок отриманого кредиту позичальника у розмірі 14750,00 грн. строком 18 місяців зі сплатою процентів за користування кредитним коштами у розмірі 7% від суми кредиту при наданні кредиту, щомісячних процентів у розмірі 2,70 % від суми кредиту, які зазначені у графіку платежів. \~ \~ \~ \~Порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення наведено в графікі платежів, де чітко визначені щомісячний розмір платежу, процентів, комісії, дату проведення платежу. Підписавши кредитний договір сторони договору погодили всі істотні умови договору, зокрема умови кредитування та розмір процентів, комісії, а проставленням позичальником [PERSON] свого підпису в вищезазначеному договорі свідчить про її згоду з усіма викладеними в ньому умовами. \~ \~ \~ \~Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, перерахував на рахунок останньої кредитні кошти у визначеному кредитним договором розмірі, а відповідачем прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконано в повному обсязі та припинено повернення наданого їй кредиту та погашення заборгованості перед кредитодавцем. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка згідно з наданими представником позивача розрахунками становить 16499,27 грн., яка станом на 31.03.2024 року складається з: 9329,94 грн. загальної заборгованості за тілом кредиту, 0,83 грн. загальної заборгованості за відсотками, 7168,5 грн. загальної заборгованості по комісії. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», як первісним кредитором, та ПАТ «Таскомбанк», як новим кредитором, укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 у відповідності до умов якого первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало (відступило) новому кредитору ПАТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор ПАТ «Таскомбанк» набуло належні первісному кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до п.3.4. вищезазначеного договору права вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованості по кредитним договорам. Ціна договору визначається та вказується у відповідному реєстрі прав та вимог (п.4.1. договору про відступлення права вимоги). ПАТ «Таскомбанк» на виконання умов п. 4.1 договору про відступлення права вимоги в рахунок плати за право грошової вимоги перераховано на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 4646185,45 грн., що підтверджується платіжною інструкцією банку від 03.03.2020 року №598390150. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги ПАТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №5025189483 від 20.01.2021 року у загальному розмірі 16499,27 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повідомленням про відступлення права вимоги від 20.021.2021 року повідомлено [PERSON] про відступлення права вимоги новому кредиторі, по що остання у цьому повідомленні проставила свій власноручний підпис. Крім того, 08.11.2023 року між ПАТ «Таскомбанк», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, було укладено договір факторингу №HI/11/11-Ф, у відповідності до умов якого клієнт ПАТ «Таскомбанк» передає (відступає) фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ПАТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до п.2.3. вищезазначеного договору відступлення права вимоги і всіх інших прав належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог але не раніше здійснення оплати фактором згідно п.3.1. цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Фактор зобов`яєується в день укладення сторонами цього договору сплатити клієнту суму фінансування шляхом безготівково перерахування грошових коштів у сумі 704635,73 грн. на банківський рахунок клієнта ( п.3.1. договору факторингу). Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на виконання умов п. 3.1 договору факторингу в рахунок плати за право грошової вимоги перераховано на рахунок ПАТ «Таскомбанк» 704635,73 грн., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 08.11.2023 року №20441. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16499,27 грн. За правилами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК визначено: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання платежі для погашення кредитної заборгованості не здійснювала ні на рахунок позивача, ні на рахунок первісного кредитора. Вищенаведеними доказами, яким суд надав належну оцінку, доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у неї заборгованості. Розмір відсоткової ставки був визначений при укладенні договору та погоджений відповідачем, також попередньо обумовлювався в паспорті споживчого кредиту. Оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено частиною 1 статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, право вимоги за кредитним договором №5025189483 від 20.01.2021 року у розмірі 16499,27 грн., укладеним [PERSON] із первісним кредитором, перейшло до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту, відсотків, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальній сумі 16499,27 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану загальну суму заборгованості. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не надала, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості та складений позивачем розрахунок, який у суду за відсутності заперечень з боку відповідача не викликає сумніву та суд приймає його як належний та допустимий доказ, при цьому, умови кредитного договору не виконала належним способом у встановлений строк. Враховуючи факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved