Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

І. ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 24.04.2023 [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначив, що 16.07.2020 уклав із [PERSON] договір поставки товару №1, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язувався поставити 16370 кг металевих виробів на адресу: [ADDRESS] до 31.12.2020. На виконання умов вказаного договору [PERSON] сплатив [PERSON] 490 000 грн. в рахунок часткової сплати вартості товару, проте останній не приступив до виконання договору та не здійснив поставку металовиробів, самоусунувся від будь-яких контактів із замовником та не виходить на зв`язок. У застосунок Viber, поштову адресу на офіційну електронну пошту останнього позивачем направлено претензію, проте [PERSON] жодним чином не відреагував на вказані претензії, грошові кошти не повернув, на зв`язок не вийшов. Посилаючись на поведінку відповідача, який не поставив товар після часткової оплати, з урахуванням положень ст.651 Цивільного кодексу України, за якою договір може бути розірвано у разі істотного його порушення другою стороною, та ст.536, 625 Цивільного кодексу України [PERSON] просить: (1) розірвати договір №1, укладений 16.07.2020 між [PERSON] та [PERSON] про постачання товару; (2) стягнути з відповідача 737 819,18 грн., з яких - 490 000 гривень сума боргу; 209 720 гривень - інфляційних втрат за час прострочення; 38 099,18 гривень - 3 проценти річних станом на 18.04.2023 року, а також інфляційних втрат та 3 проценти річних за користування коштами на дату ухвалення рішення. ІІ. ПРОЦЕДУРА 2.1. 10.07.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 17.07.2023 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви. 2.2. 21.07.2023 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/3699/23, яку вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с.72). 2.3. 19.11.2023 представник відповідача - адвокат Дубчак Л.С. направила через підсистему «Електронний Суд» відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити в повному обсязі. В обґрунтування доводів зазначила, що відповідач не отримував від позивача жодних коштів у рахунок оплати вартості металевих виробів. У розділі договору щодо графіку оплати міститься рукописний текст та підпис, який не відповідає почерку та підпису відповідача. Оскільки відповідач не розписувався особисто за отримання будь-яких коштів у рахунок оплати вартості металевих виробів, то жодних письмових правочинів щодо отримання таких коштів вчинено не було. Крім того, відповідач є постачальником за договором поставки та суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність, а тому єдиними належними та допустимими доказами на підтвердження здійснення оплати за таким договором можуть бути або платіжні інструкції, та/або меморіальні ордери, та/або будь-які інші документи, видані банками чи небанківськими установами (наприклад, виписки по рахунку). Натомість жодних належних та допустимих доказів у розумінні чинного законодавства позивачем надано не було, а отже, не доведено факт передачі коштів. Просила врахувати, що за умовами договору обов`язок з поставки товару виникає у постачальника виключно після отримання 2 рівних частин оплати в загальній сумі 500 000 грн., то навіть в разі передачі позивачем 490 000 грн в рахунок сплати за металеві вироби, це суперечить умовам пункту 1.4 Договору, за яким конкретні строки поставки товару - не пізніше місяця з дня другої оплати (або за домовленістю з замовником). Доказів зміни будь-яких умов договору позивачем не надано, жодних доказів укладення додаткових угод до такого договору не додано до позову. Отже, будь-якого порушення умов договору зі сторони постачальника не вбачається. 2.4. 11.03.2024 протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання у справі. 2.5. Під час розгляду справи позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 2.6. 19.11.2024 позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - адвокат Дубчак Л.С. направила через «Електронний Суд» клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, просила відмовити в задоволені позовних вимог. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 3.1. 16.07.2020 між [PERSON] (Замовник) та [PERSON] (Постачальник) укладено договір № 1 на постачання товару, за яким Постачальник зобов`язується поставити металеві вироби, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі товари (16370 кг сталь листова с 245 та прокат с 245 (а.с.4). 3.2. Згідно з умовами п.1.3 договору «Замовник сплачує 750 000 грн. трьома рівними частками по 250 000 грн. Після другої оплати, Постачальник привозить товар Замовнику на адресу [ADDRESS]. Після отримання товару Замовник сплачує третю частку в розмірі 250 000, цей остаточний розрахунок за поставлені товари Замовник сплачує протягом 10 (десяти) календарних днів перераховує Постачальнику після підписання без зауважень накладної». 3.3. Відповідно до п.1.4 договору «Строки поставки Товару, не пізніше місяця з дня другої оплати (або за домовленістю з замовником). В разі якщо Постачальник не поставить Товар, він повертає отримані від Замовника кошти протягом 38 днів, від дати другої оплати Замовника». 3.4. Пунктом 1.5 договору встановлено, що « …поставка буде вважатись виконані в повному обсязі та належним чином з моменту передачі Постачальником Замовнику всього замовленого Товару по накладній. Графік оплати - отримання грошей за Товар. 16/07/2020: 250 000 грн 01/08/2020 - 07/08/2020: 250 000 грн До 31/12/2020 (при умові поставки товару) 60 000 грн По факту монтажу: 190 000 Разом 750 000 грн». 3.5. 21.11.2022 та 23.01.2023 [PERSON] направив [PERSON] претензію поштою (ТТН 1001431571811), в додатку Вайбер, а також на електронну пошту [INFO]., що підтверджуються відповідними претензіями, документами про їх відправлення (а.с.6-14). ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 4.2.Частиною 4 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 4.3. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). 4.4. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. 4.5. Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 4.6. Згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 4.7 За частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 4.8. За частинами 4 та 5 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. V. МОТИВИ СУДУ 5.1. Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу розірвання договору поставки товару, стягнення сплачених коштів, інфляційних втрат та 3% річних. 5.2. Згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 5.3. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він передав відповідачу 490 000 грн. на виконання умов договору на постачання товару від 16.07.2020, однак відповідач не виконав обов`язку з поставки товару, у зв`язку з чим позивач три роки не може отримати метал, на який розраховував при укладенні договору, що є істотним порушенням договору, а тому такий договір може бути розірвано за рішенням суду. 5.4. Оскільки договором від 16.07.2020 на постачання товару не передбачено умов його розірвання, суд керується вимогами чинного законодавства. 5.5. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 5.6. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 5.7. У постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що "оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати". Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 11 жовтня 2023 року в справі № 904/9298/21. 5.8. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами під час розгляду, що 16.07.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1 на постачання товару, за яким відповідач, як Постачальник зобов`язався поставити металеві вироби, а позивач, як Замовник прийняти та оплатити такі товари згідно додатку № 1 (16370 кг сталь листова с 245 та прокат с 245). 5.9. Як вбачається зі змісту пункту 1.3. договору Замовник сплачує 750 000 грн. трьома рівними частками по 250 000 грн. та після другої оплати постачальник привозить товар замовнику на адресу [ADDRESS] (або на іншу вказану замовником адресу в м. Житомир). Після отримання товару, замовник сплачує третю частку в розмірі 250 000 грн., це остаточний розрахунок за поставлені товари замовник сплачує протягом 10 (десяти) календарних днів перераховує постачальнику після підписання без зауважень накладної. 5.10. Отже, договором передбачено, що оплата за товар здійснюється трьома рівними частинами по 250 000 грн., при цьому дві частини в загальній сумі 500 000 грн. сплачуються Замовником до поставки товару. 5.11. Позивач зазначає, що передав відповідачу в рахунок сплати за металеві вироби 16.07.2020 - 250 000 грн. та 07.08.2020 - 240 000 грн. 5.12. 13.06.2024 у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що 240 000 грн. на прохання позивача передала [PERSON] , особу якого перевірила за паспортом. 5.13. Таким чином, позивач зазначив, що передав відповідачу 490 000,00 грн., тобто не всю суму - 500 000 грн., а за умовами договору обов`язок з поставки товару виникає у постачальника виключно після отримання двох рівних частин оплати в загальній сумі 500 000 грн., а тому, суд доходить висновку, що у Постачальника за договором не виник обов`язок з поставки товару. Доказів зміни умов договору чи укладення додаткових угод до договору позивачем суду не надано. 5.14. Враховуючи викладене, позивачем не доведено наявності порушення умов договору та що таке порушення є істотним. Крім того, позивачем не обґрунтовано наявності обох цих елементів, у зв`язку з чим відсутні підстави для того, щоб договір був розірваний судом. 5.15. За вказаних обставин, позовні вимоги щодо розірвання договору №1, укладеного 16.07.2020 між [PERSON] та [PERSON] та похідні від них вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають. Щодо доводів відповідача про неотримання від [PERSON] коштів у рахунок оплати вартості металевих виробів. 5.16. Суд враховує, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, відповідно до законодавства України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або безготівковій формі. Розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом. 5.17. Суд бере до уваги доводи відповідача, що чинне станом на час укладення спірного договору законодавство передбачало необхідність здійснення розрахунків фізичних осіб із суб`єктами господарювання, що перевищують 50 000 грн., у формі безготівкового розрахунку. Водночас, відповідач посилався на те, що не отримував від [PERSON] жодних коштів у рахунок оплати вартості металевих виробів у розмірі 490 000 грн., а в розділі 1.5. договору щодо графіку оплати міститься рукописний текст та підпис, який не відповідає почерку та підпису [PERSON] . 5.18. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів відповідачем на підтвердження таких доводів суду не надано, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи не заявлено. 5.19. За встановлених обставин, доводи відповідача щодо недоведеності факту отримання ним коштів від позивача є безпідставними та правового значення для висновку суду про недоведеність позовних вимог [PERSON] не мають. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed