Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

18 червня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - виконавчий комітет Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказав, що з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі не перебував. [INFO] народився син - [PERSON] , батьком якого вказано позивача, а матір`ю - відповідачку. Малолітній [PERSON] проживає разом з батьком та бабусею - [PERSON] . Мати [PERSON] проживає окремо тривалий час і не опікується долею дитини. Позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина - [PERSON] , [INFO] , а також просив стягнути з відповідачки, аліменти на утримання малолітнього сина, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Ухвалою судді від 12 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримав позов в частині позбавлення батьківських прав. Пояснив суду, що після народження сина [PERSON] його мати - [PERSON] не проживає разом з позивачем. Не цікавиться долею дитини. Матеріальної допомоги не надає. З якою метою подав позов [PERSON] пояснити не зміг. Відмовився підтримувати позовні вимоги щодо стягнення аліментів. В судове засідання представник позивача- адвокат Жага Е.Г. не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала і не заперечувала проти його задоволення. Суду пояснила, що вона створила нову сім`ю з іншим чоловіком, від якого має та виховує трьох малолітніх дітей. Син [PERSON] [INFO] проживає з самого народження з батьком - позивачем по справі, та бабусею. Стосунки з сином нормальні, спілкуються по телефону, інколи приїздить на велосипеді, так як проживають в одному населеному пункті. Останній раз була на батьківських зборах в школі в серпні 2024 року. Хлопчик не погано навчається, так як батько піклується про нього і створив усі належні умови. На даний час вона офіційно не працює, здійснює догляд за дітьми та будь-якого доходу немає. Представник третьої особи - виконавчого комітету Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області як орган опіки і піклування в судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Надав письмовий висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.55-58). Заслухавши позивача, відповідачку, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Малолітній [PERSON] проживає разом з батьком та бабусею - [PERSON] . Відповідачка проживає з іншим чоловіком, від якого має та виховує трьох малолітніх дітей. Стосунки [PERSON] з сином нормальні, спілкуються по телефону, інколи син приїздить на велосипеді, так як проживають в одному населеному пункті. Батько піклується про сина і створив усі належні умови для проживання, виховання та навчання. Відповідачка має гарні стосунки з сином. Вказані факти сторонами не оспорюються. Пунктом 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголошено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Частинами 4 та 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині 6 цієї статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав. Виконавчим комітетом Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області як органом опіки і піклування був наданий письмовий висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідачка не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, цікавиться її життям, спілкується з сином, не вчиняла будь-яких правопорушень відносно сина, тобто умисно не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вказані вище законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав заявлений необґрунтовано та безпідставно, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed