Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Школьного В.А. звернувся до суду з вказаною позовною заявою до ТОВ «СУМБУД-АГРО»,\~ обґрунтовуючи\~свої вимоги\~тим,\~що позивач працював з 21 вересня 2020 року у відповідача на посаді підсобного робітника з посадовим окладом в розмірі мінімальної заробітної плати встановленої законом, що підтверджується відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу 01 червня 2022 року позивача було звільнено з роботи, за угодою сторін згідно наказу від №06-к за п.1 ст.36 КЗпП України. На момент звільнення за період з 01 січня 2022 року 01 червня 2022 рік повний розрахунок при звільненні з позивачем не проведено, заборгованість по заробітній платі не виплачена. Як вбачається із відомостей довідки форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідачем звітність про розмір заробітної плати не подавалася, єдиний соціальний внесок не сплачувався. 12 серпня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відомостей про середньомісячний, середньоденний розмір заробітної плати, кількість днів невикористаної відпустки та розмір невиплаченої заробітної плати на дату звільнення (01 червня 2022 року) з посади підсобного робітника ТОВ «СУМБУД-АГРО». Проте, зазначений лист повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи, що позивачу наказ про звільнення під підпис до відома не доводився, відомості про розмір невиплаченої заробітної плати на його звернення не було надано, а тому розмір заборгованості по заробітної плати у період з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 рік позивач обчислює виходячи із розміру мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01 січня 2022 року - 6500,00 грн., а тому у період з 01 січня 2022 року по 01червня 2022 роки розмір заборгованості по заробітній платі становить 32795,46 грн. із розрахунку: 1 - січень 2022 року - 6500,00 грн.; - лютий 2022 року - 6500,00 грн.; березень 2022 року - 6500,00 грн.; - квітень 2022 року - 6500,00 грн. травень 2022 року - 6500,00 грн.; - червень 2022 року - 6500 грн./22 (робочих дні) * 1 (робочий день) = 295,46 грн. До цього часу відповідач не виплатив позивачу нараховану заробітну плату. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 32795 грн. 46 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 02 червня 2022 року по 10 вересня 2024 року в сумі 179 702,82 грн. та в подальшому по день ухвалення рішення суду або проведення остаточного розрахунку з подальшим відрахуванням податків і зборів. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 19 вересня 2024 року представником позивача надано документи на виконання ухвали суду від 17 вересня 2024 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 12 грудня 2024 року о 13 год. 30 хв. Протокольною ухвалою суду 12 грудня 2024 року розгляд справи відкладено до 30 грудня 2024 року, о 13 год. 30 хв у зв`язку з неявкою представника відповідача та відсутністю відомостей про його належне сповіщення про дату та час розгляду справи. В зазначене судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Представник позивача надав заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі та участі позивача, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] працював в ТОВ «СУМБУД-АГРО» у період з 21 вересня 2020 року по 01 червня 2022 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-10). Відповідно до відомостей довідки форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідачем звітність про розмір заробітної плати не подавалася, єдиний соціальний внесок не сплачувався (а.с. 15-16). Згідно заяви позивача до відповідача від 12 серпня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відомостей про середньомісячний, середньоденний розмір заробітної плати, кількість днів невикористаної відпустки та розмір невиплаченої заробітної плати на дату звільнення (01 червня 2022 року) з посади підсобного робітника ТОВ «СУМБУД-АГРО» (а.с. 19). Проте, зазначений лист повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 17-18,20,21). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до положень статей 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Судом встановлено, що відповідачем всупереч вимог ст. 116 КЗпП України позивачу не було виплачено у день звільнення усі належні їй суми. Оскільки відзив на позовну заяву відповідач не надав, зазначена сума заборгованості по заробітній платі та розмір середнього заробітку позивача відповідачем не спростована. Таким чином право позивача є порушеним та підлягає захисту і на його користь з відповідача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 32795 грн. 46 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то з урахуванням норми ч. 1 ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток не більше як за шість місяців, тобто за 132 робочих дні (за період з 01 червня 2022 року по 01 грудня 2022 року). Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню, складає\~38999 грн. 40 грн. (295 грн. 45 коп. х 132 робочих дні). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial