Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 27.04.2009 року у якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тривалий час не підтримують сімейних стосунків, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам дітей. Вони не знаходять спільної позиції для вирішення будь-яких питань. Зазначив, що діти проживають разом з ним та знаходяться на його постійному самостійному утриманні та вихованні. Він повністю забезпечує їх всім необхідним. Оскільки для забезпечення можливості одноосібного звернення до державних, медичних та освітніх закладів від імені та в інтересах дітей виникла необхідність у встановленні юридичного факту самостійного виховання та утриманні дітей без участі матері. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Встановити факт що [PERSON] самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей без участі матері. У судове засідання позивач не з`явився. Від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 27.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №522, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною вимого позивач посилався на те, що встановлення факту самостійного виховання дитини надасть йому можливість одноосібно звертатись до державних, медичних та освітніх закладів від імені та інтересів дітей, вибору методу виховання та вибору місця відпочинку. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] батько [PERSON] самостійно виховує та утримує неповнолітніх дочок. Також судом приймається до уваги і визнання відповідачкою позовних вимог, що підтверджує факт самостійного виховання та утримання батьком дітей. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що діти після розірвання шлюбу залишаються й надалі проживати разом із батьком та перебуватимуть на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved