Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 26 березня 2024 року звернулося до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 30 вересня 2008 року ВАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», правонаступником якого є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», та [PERSON] уклали кредитний договір №094-2008-2844, відповідно до якого відповідачці був наданий кредит у сумі 30500 доларів США. зі сплатою 8,5 % річних. 30 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] було укладено Договір поруки №094-2008-2844-Р (далі - Договір поруки). Оскільки, [PERSON] були порушені умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконувались взяті на себе зобов`язання, Банк був змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. 10 грудня 2020 року Зарічним районним судом м. Суми було ухвалено рішення по цивільній справі №591/6874/17 про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №094-2008-2844 у розмірі 13 080,00доларів США та судовий збір у розмірі 5 284,00 гривень. Рішення набрало законної сили 28 квітня 2021 року. У подальшому, позивачем 07 травня 2021 року було отримано виконавчі документи за вищевказаним рішенням суду та пред`явлено їх довиконання. На даний час, рішення Зарічного районного суду м. Суми №591/6874/17 від 10 грудня 2020 року про стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором в розмірі 13 080,00 доларів США та судовий збір у розмірі 5 284,00грн. не виконано, що підтверджується наявністю відкритих виконавчих проваджень [NUMBER] та [NUMBER]. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для [PERSON] , та з огляду на те, що вона порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконує рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2020 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України. У відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів заборгованість у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми. Оскільки прострочена сума становить 13 080,00 доларів США, то три проценти річних за весь час прострочення за період з 20 лютого 2021 року по 25 лютого 2022 року становить 369 днів та складає 396,70 доларів США 70 центів. З наданого розрахунку заборгованості від 21 лютого 2024 року вбачається, що по рішенню суду від 10 грудня 2020 року оплат не здійснювалось. Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму боргу у вигляді 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 20 лютого 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 396,70 доларів США 70 центів. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2024 року відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою, справа призначена до розгляду на 30 квітня 2024 року о 09 год. 30 хв. 30 квітня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 17 червня 2024 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача [PERSON] про дату та час судового засідання. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2024 року справа прийнята до провадження суддею Сидоренко А.П. з призначенням до судового розгляду на 23 вересня 2024 року, о 13 год. 40 хв. Протокольною ухвалою суду від 23 вересня 2024 року розгляд справи відкладено до 25 грудня 2024 року до 16 год. 00 хв., у зв`язку з клопотанням відповідача. 25 грудня 2024 року від відповідачки [PERSON] , через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі 27 вересня 2024 року, в якому вказує, що у позовній заяві позивач зазначив, що відповідачкою не виконується рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2020 року по справі № 591/6874/17 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості у розмірі 13080,00 доларів США. Дане рішення набрало законної сили 28 квітня 2021 року. У розрахунку заборгованості 3 % річних, який долучений до позовної заяви, зазначено період за який проведено нарахування, а саме з 20 лютого 2021 року по 23 лютого 2022 року. Відповідно до ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Тому дата початку періоду прострочення виконання рішення, вказана в розрахунку, є такою, що не відповідає даті набрання законної сили рішення суду. У позовній заяві позивач зазначив, що відповідачкою не здійснювались заходи щодо погашення заборгованості на виконання рішення суду. З цього приводу відповідачка пояснює, що неодноразово, починаючи з листопада 2017 року і до серпня 2022 року, з її сторони постійно була комунікація зі спеціалістами банку, на електронну адресу банку були надіслані звернення з пропозиціями урегулювання боргу, але банк так і не пішов їй на зустріч у вирішенні питання. Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.158-170). 02 жовтня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає, що, враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, та з огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц зазначила, що законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, право Банку нараховувати 3% річних виникло не з моменту набрання законної сили рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2020 року у справі №591/6874/17, як зазначає Відповідачка, а з моменту виникнення у боржника простроченої заборгованості за Кредитним договором №094-2008-2844 від 30 вересня 2008 року. Відповідачка у своєму відзиві посилається на той факт, що вона неодноразово, починаючи з листопада 2017 року і до серпня 2022 року комунікувала зі спеціалістами Банку, надсилала на електронну адресу Банку звернення з пропозиціями врегулювання боргу, але Банк так і не пішов їй назустріч у вирішенні даного питання. Однак, позивач звертає увагу суду, що з наданих [PERSON] копій звернень та скріншотів листування вбачається, що АТ «Універсал Банк» реагував на звернення відповідачки, а саме, були надані відповіді від 06 вересня 2021 року та 22 вересня 2021 року. У вказаних листах АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зазначав про прийняті Банком рішення з приводу можливого врегулювання заборгованості, та вказував можливий механізм проведення такого врегулювання, який є прийнятним для кредитора (а.с.145-148). В судове засідання 25 грудня 2024 року учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що 30 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №094-2008-2844. Відповідно до п. 1.1. Договору кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 3050 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Розмір процентної ставки за користування кредитом за цим Договором становить 8,5 (вісім цілих п`ять десятих) відсотків річних за користування Кредитом у період з «30» вересня 2008 року по «10»вересня 2013 року включно; 15,45 (п`ятнадцять цілих сорок п`ять десятих) відсотків річних за користування Кредитом у період з «11» вересня 2013 року по «10» вересня 2038 року включно. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору. Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в наступному розмірі: 25,5% відсотків річних, якщо користування Кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) здійснювалося у період з «30» вересня 2008 року по «10» вересня 2013 року включно; 46,35 відсотків річних, якщо користування Кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) здійснювалося у період з «11»вересня 2013 року по «10» вересня 2038 року включно (а.с. 9-20). 30 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки №094-2008-2844-Р з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] (а.с. 21-23). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2020 року в цивільній справі №591/6874/17 стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором №094-2008-2844 від 30 вересня 2008 року у розмірі 13080,00 доларів США та в дольовому порядку судовий збір у розмірі по 2642,00 гривень(а.с. 24-28). Постановою Сумського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року рішення Зарічного районного суд м. Суми від 10 грудня 2020 року залишено без змін (а.с. 29-36). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. від 22 липня 2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі виконавчого листа №591/6874/17, виданого 07 травня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] на користь АТ «Універсал банк» боргу в сумі 13080,00доларів США (а.с.37). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. від 22 липня 2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі виконавчого листа №591/6874/17, виданого 07 травня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] на користь АТ «Універсал банк» боргу в сумі 13080,00 доларів США (а.с.38). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 14-318цс18). Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. Під час судового розгляду встановлено, що заборгованість за кредитним договором № 094-2008-2844 від 30 вересня 2008 року відповідачами як позичальником, так і поручителем не погашена, а тому у позивача виникло право на стягнення три проценти річних від простроченої суми. Доводи відповідачки [PERSON] з приводу проведення комунікаційних заходів щодо врегулювання питання погашення боргу суд не може прийняти до уваги, оскільки наявність таких перемовин не звільняє від обов`язку здійснити виконання взятих за договором зобов`язань по сплаті кредитним коштів. Також не заслуговують на увагу доводи відповідачки з приводу періоду, за якій має бути нараховано 3% річних, а саме, на її думку, з дати набрання рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2020 року законної сили - 28 квітня 2021 року, оскільки право на таку компенсацію у позивача виникає з моменту після допущення прострочення боржником взятих за укладеним договором зобов`язання у виді несплати заборгованості, а отже наявність судового рішення про стягнення суми основного боргу за кредитним договором для застосування такого компенсаційного заходу не має правового значення. За таких обставин наявні підстави для стягнення з відповідачів в солідарному порядку трьох процентів річних за період з 20 лютого 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 396,70 дол. США. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп., тобто по 1514 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved