Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа [PERSON] з посиланням на наступне. Згідно погосподарських книг Гостромогильської сільської ради №2 за 1986 - 1990 роки особовий рахунок № [NUMBER] та №2 за 1991 -1995 роки особовий рахунок № [NUMBER] та довідки Ставищенської селищної ради, житловий будинок [ADDRESS] , належав до майна колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року головою якого був його (позивача) батько [PERSON] , а членом: [PERSON] - його дружина. 26.06.1988 року його брат [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , синами [PERSON] та [PERSON] , вибули в село Бесідка, відповідно права на частку в майні двору не набули. Його (позивача) брат [PERSON] , після вибуття 04.05.1987 року у зв`язку із призовом на строкову службу в двір не повернувся. Рішенням виконкому Ставищенської районної ради № 67 від 12.04.1990 року «Про затвердження списків затверджено списки власників житлових будинків по Гостромогильській сільській раді, в тому числі, власником будинку [ADDRESS] , 1965 року побудови, під №110 визнаний [PERSON] .. [INFO] помер [PERSON] . Спадщину після смерті чоловіка шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, прийняла дружина [PERSON] . Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заведена. [INFO] померла його (позивача) мати [PERSON] . На час смерті матері його (позивача) брат [PERSON] був зареєстрований, проте, не проживав з матір`ю у вказаному будинку. Його (позивача) брат [PERSON] для прийняття спадщини пропустив, у володіння та управління спадковим майном не вступав, поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини не має, про що подав заяву в Ставищенську державну нотаріальну контору. Його (позивача) брат [PERSON] , який на час смерті матері відбував покарання в місцях позбавлення волі, помер [INFO] , майна не мав, спадкова справа після його смерті не заведена. Він (позивач) у передбачений законом 6-ти місячний термін вступив у володіння та управління спадковим майном матері [PERSON] шляхом заволодіння сертифікатом на право на земельну частку (пай) та належним матері вищевказаним будинком та отримав в Ставищенській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. На його (позивача) заяву від 07.10.2024 року державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,6 м2 житловою площею 36,9 м2 вартістю 130000 гривень. Ухвалою Ставищенського районного суду від 05.12.2024 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 34 - 35). В підготовче судове засідання позивач не прибув, відповідно до позовної заяви (а. с. 5) просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Цимбалюк А. Ю. подав заяву про слухання справи у відсутність представника селищної ради, зазначивши, що селищна рада позовні вимоги визнає (а. с. 67). Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, до суду 16.12.2024 подав заяву про слухання справи у його відсутність, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує та підтверджує обтавини, викладені в позовній заяві (а. с. 63). Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Гостромогильської сільської ради № 2 за 1986 - 1990 роки особовий рахунок № [NUMBER] та № 2 за 1991 -1995 роки особовий рахунок № [NUMBER] (а. с. 7-9, 10-12), житловий будинок в [ADDRESS] , 1965 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) головою двору був [PERSON] , а членом його дружина [PERSON] , які відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) набули право власності на майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/2 частину Також членами двору були їх сини [PERSON] (вибув з двору в м. Б. Церква в 1987 році) та [PERSON] , [PERSON] (дружина [PERSON] ) та син останніх - [PERSON] , які відповідно до довідки Ставищенскої селищної ради Білоцерківського району Київської області від 18.10.2024 № 485 та згідно погосподарської книги № 2 за 1986-1990 роки вибули з вказаного двору в 1988 році (а. с. 17) та після вибуття із вказаного двору не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і через сплив трирічного строку давності, передбаченого статтею 71 ЦК України (1963 р.) втратили право на її витребування. В рішенні виконкому Ставищенської районної ради № 67 від 12.04.1990 року «Про затвердження списків затверджено списки власників житлових будинків по Гостромогильській сільській раді народних депутатів» під №110 власником будинку [ADDRESS] , 1965 року побудови, визнаний [PERSON] (а. с. 13). Згідно довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 14.06.2024 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена (а. с. 59). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не здійснена (а. с. 60). Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а. с. 14) [PERSON] помер [INFO] . Спадкова справа на його майно не заведена (а. с. 41). Після його смерті відповідно до ст. ст. 529, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України (1963 р.) прийняла його дружина [PERSON] (а. с. 16) шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (а. с. 10 - 12). Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а. с. 20) [PERSON] помер [INFO] . [INFO] померла [PERSON] (а. с. 46). Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності зі ст. 529 ЦК (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно статті 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями ч. І, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 42 - 61) [INFO] померла [PERSON] (а. с. 46), державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. заведена спадкова справа в спадковому реєстрі № 72056552 (а. с. 46). Спадщину за законом після смерті якої прийняв її син [PERSON] (а. с. 19) шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (а. с. 42) відповідно до ст. ст. 529, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України (1963 р.). Син померлої [PERSON] (а. с. 51 - 52) подав до вказаної нотаріальної контори заяву, зазначивши, що він пропустив строк для прийняття спадщини, та не заперечує протии видачі на ім`я його брата [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері (а. с. 43). На частину майна спадкодавиці, а саме, право на земельну частку (пай) [PERSON] , як спадкоємець за законом, 22.04.2024 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (а. с. 56). Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради від 01.11.2023 у вищевказаному житловому будинку, де проживала до дня смерті [PERSON] , спадкоємців, які б постійно проживала в будинку разом із спадкодавицею до дня її смерті не було (а. с. 48). Постановою від 07.10.2024 року за № 264/02-31 Ставищенська державна нотаріальна контора відмовила позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а. с. 61). Відповідно до технічного паспорта загальна площа спірного житлового будинку - 67,6 кв. метри, житлова площа 36,9 кв. метри. Крім житлового «А» з прибудовою «а» (1965 року побудови) в домогосподарстві розташована літня кухня «Б», сарай «В», погріб з шийкою «Г», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2 (1965 року побудови) (а. с. 26 - 28). Вартість спірного житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість становить 130000 гривень (а. с. 30). Земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок, за життя спадкодавиці, не приватизована (а. с. 22). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , за життя, як голова колгоспного двору, та [PERSON] як член двору набули право власності на спірний житловий будинок, кожен на його частину, після смерті [INFO] [PERSON] його дружина [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за законом на його частину, а після смерті [INFO] останньої право власності в порядку спадкування за законом на вищевказаний житловий будинок набув позивач [PERSON] і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки згідно позову позивач понесені витрати по сплаті судового збору бере на себе, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved