Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що 07.05.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 273891311. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 18750,00 грн. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало взяті на себе зобов`язання належним чином, а саме перерахувало грошові кошти в сумі 18750,00 грн. на банківську карту відповідача. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, 28.11.2019 між ними було укладено додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 між ними укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, що продовжила строк договору до 31.12.2021, 31.12.2021 строк договору було продовжено до 31.12.2022. Предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 141 від 06.07.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на суму 42037,50 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024, таким чином ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 64462,50 грн. 30.09.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 3009/24, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором № 273891311 від 07.05.2021 в сумі 64462,50 грн. та понесені по справі судові витрати. Ухвалою судді від 10.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін у справі. Відповідно ч.8 ст.\~128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України\~відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав. Також, до суду не надходило\~клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно електронного сайту Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Враховуючи наведене, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заявок на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018. Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 18750,00 грн. є правомірними та підлягають до задоволення. Що стосується вимог про стягнення заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто за період з 07.05.2021 по 29.05.2021, а починаючи з 30.05.2021 відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на викладене, вимога про стягнення заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом підлягає до частково задоволення в межах дії строку договору, а саме в сумі 4743,75 грн. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з\~ [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитом в загальному розмірі 23493,75 грн. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 64462,50 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 23493,75 гривень, що становить 36,45 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 882,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial