Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

25.10.2024 до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що згідно з судовим наказом від 19.12.2023 з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Станом на дату подачі позовної заяви, судовий наказ не був пред`явлений до виконання. В липні 2024 на електронну адресу позивача від суду першої інстанції №19 м. Барселони надійшов наказ суду № 75/2024 від 12.04.2024 про стягнення з нього аліментів на утримання молодшої доньки [PERSON] в розмірі 200 євро ( що по курсу НБУ на день подання позовної заяви складає приблизно 9\~009,54 грн) на місяць та 50% надзвичайних витрат. Позивач зазначає, що його діти мають права на однаковий рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та старша донька не повинна бути звужена у правах. Проте вищезазначені судові накази порушують право його дітей на однаковий рівень забезпечення. З огляду на те, що мінімальна заробітна плата в Іспанії складає 1\~323 євро на місяць, в Україні 8\~000,00 грн на місяць, позивач має середній дохід на території України, тому вважає, що судовий наказ суду першої інстанції м. Барселони суттєво погіршить його майновий стан та поставить його зі старшою донькою у скрутне становище та просить суд звернути увагу на те, що єдиною метою збільшення розміру аліментів, є збереження пропорційності та розумного балансу витрат на його дітей за рішенням вищевказаних судів. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що вказані вище обставини є суттєвими і мають значну роль у його житті та житті його дітей, що є підставою для стягнення з відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі, тому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу від 19.12.2023 з часток від заробітку (доходу) на тверду грошову суму та стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 9\~009,54 грн на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-4). У відзиві на позов представник відповідачки просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що вони є недоведеними з процесуальної точки зору та абсолютно безпідставними та несправедливими по суті (а.с.41-45). Зазначає, що даний спір ініційований позивачем, який вважає, що з [PERSON] на підставі наказу Машівського районного суду Полтавської області стягнуто недостатню суму аліментів на їхню дитину старшу дочку [PERSON] , [INFO] . З позову слідує, що свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує співставленням мінімальних заробітних плат в Іспанії та Україні, отриманням позивачем середнього доходу, а тому стягнення з нього 200 євро на місяць та 50% надзвичайних витрат суттєво погіршить його майновий стан, порівнянням сум аліментів, які стягнуті судом першої інстанції №19 м.Барселони та Машівським районним судом Полтавської області, та єдиною метою збільшення розміру аліментів позивач називає те, що його діти мають право на однаковий рівень життя, а тому за вказаними рішеннями судів необхідно забезпечити пропорційний (тобто однаковий) баланс їхніх витрат. У своєму позові [PERSON] зазначає про мінімальну заробітну плату в Україні, а потім вказує на те, що працює в АТ «Укргазвидобування» та отримує середній дохід на території України. Очевидно, що середня заробітна плата є вищою за мінімальну заробітну плату, що позивачу не може бути невідомо. Тому можна стверджувати, що саме через небажання розкрити свій дійсний майновий стан, позивач спочатку пішов на свідому підміну вказаних понять замінивши свій «середній дохід» на «мінімальну» заробітну плату. А потім, порівнявши розмір мінімальної заробітної плати в Україні згривневим еквівалентом 200,00 євро (9 009,54 грн), які стягнуті з [PERSON] у вигляді аліментів на утримання молодшої доньки, він спробував ввести суд в оману щодо свого майнового стану, зазначивши, що їх стягнення суттєво погіршить його майновий стан та поставить його з донькою в скрутне становище. Також наведений позивачем розмір мінімальної заробітної плати в Іспанії є сугубо маніпулятивним по відношенню до доходів відповідача. Відповідач [PERSON] працювати в Іспанії змоги не має через потребу постійного догляду за молодшою донькою, з якою перебуває на програмі Червоного хреста, яка передбачає ви наймання кімнати для проживання та незначні кошти на харчування. Також зазначає, що позивач замовчує суттєві обставини, які мають значення для даної справи інвалідність молодшої доньки, яка має вроджену ваду легень та є інвалідом з дитинства та перебуває на самостійному утриманні відповідача та звертає увагу суду на те, що молодша донька потребує постійних витрат на ліки та відвідування лікарів, через що відповідач не може влаштуватися на постійну чи навіть тимчасову роботу в Іспанії. Окрім того, відповідачка вважає збільшення суми стягнутих з неї аліментів на утримання старшої доньки загалом є несправедливим, так як [PERSON] постійно здійснює перекази грошових коштів своїй старшій дочці [PERSON] , щомісячні перекази є різними від 1 000,00 грн до 3 000,00 грн. В той час позивач з березня 2022 року фінансову підтримку молодшої доньки не здійснює взагалі, за виключенням одноразового надання дочці коштів у розмірі 15 000,00 грн для придбання мобільного телефону, по якому вона могла б з ним спілкуватися. Відповідачем надано пояснення у справі, зокрема з приводу майнового стану сторін зазначає, що відповідно витребуваних судом доказів щомісячна заробітна плата позивача становить 34 639,95 грн, тобто його фактичні доходи значно вищі за мінімальну заробітну плату в Україні, на яку він посилається у своєму позові, відповідач у свою чергу отримує 550 євро від програми Червоного хреста та соціальну допомогу, яка наразі є вищою і складає 3 250,00 грн. Співставивши майновий стан сторін даного спору маємо 160,19% мінімальної заробітної плати для позивача та 23,06% мінімальної заробітної плати для відповідача. За вказаних обставин стягнення з відповідача 200 євро у вигляді аліментів на утримання старшої дочки є недоцільним, [PERSON] без стягнення будь-яких аліментів регулярно переказує їй кошти по мірі своєї можливості. Також відповідач не погоджується з твердженнями позивача про її офіційне працевлаштування в Іспанії та наявність офіційного заробітку, безкоштовні заклади дошкільної та шкільної освіти, ліки та відвідування лікарів, оскільки все компенсується та сплачується відповідачкою за власні кошти (а.с.209-211). Позивач у відповіді на відзив (а.с.73-75) наполягає на задоволенні позову та покликається на те, що наведення мінімальної заробітної плати в Іспанії та мінімальної заробітної плати в Україні зроблено для порівняння заробітних плат цих двох країн, яка вказує на велику різницю між ними та заробітна плата позивача є меншою мінімальної заробітної плати в Іспанії, і стягнення аліментів у розмірі 200 євро суттєво змінює його матеріальний стан та позбавляє належним чином утримувати старшу дочку, яка з ним проживає. Окрім того, твердження представника відповідача щодо того, що відповідачка працювати не має змоги, не відповідають дійсності, оскільки позивачу достовірно відомо, що відповідачка неофіційно працює, навчалась на курсах адміністратора та заробляє, про що особисто повідомляла в приватному листуванні (докази додаються). Крім того, у відзиві відповідачка зазначає про перерахування грошових коштів на особисту картку старшої дочки, що свідчить про обставину, що вона має дохід. Окрім того, в Іспанії молодша дочка позивача ходила до дитячого садочка, наразі до школи, відвідує гурток з баскетболу, дані факти підтверджуються приватним листуванням. Щодо постійних витрат на ліки та відвідування лікарів молодшою донькою, слід зазначити про те, що іспанським судом встановлено, що колишня дружина позивача отримує допомогу 200 євро, та з України вона отримує приблизно 200 євро з фонду соціального захисту як дитина інвалід. Старша дочка теж не дуже здорова дитина, неодноразово лікувалася, в тім числі в Охматдиті, дуже страждає головним болем, через що часто пропускає школу, вживає знеболювальні пігулки. Висновки лікарів у позивача відсутні, оскільки документи були у відповідачки. У зв`язку з тим, що витрати на лікування відносять до додаткових витрат та вони фактично є предметом інших позовних вимог, позивачем не було акцентовано увагу на стан здоров`я його дітей, а відповідачка в свою чергу цим маніпулює. Позивач зазначає, що в березні 2022 року коли його дружина виїхала з України, вона користувалася банківськими картками позивача та витрачала з них кошти, про що додаються докази виписки з банківських карток позивача, з яких вбачається, що кошти витрачались саме в Барселоні). Також позивач свого часу відкрив дві банківські картки для дітей, кошти з яких старша дочка витрачає на свій розсуд, то є її кишенькові кошти і ніякого відношення до витрат на дитину ці кошти не мають. Позивач стверджує, що кошти, які надходили старшій доньці на її карту від мами (відповідачки) не завжди передбачалися їй, на деякі ті кошти донька купувала засоби гігієни, ліки, продукти харчування та направляла своїй мамі до Іспанії. Щодо картки молодшої дочки позивач зазначає, що періодично її поповняв, станом на сьогодні баланс даної картки становить 7\~000,00 грн та зазначає, що за увесь час проживання старшої доньки з ним, відповідачка жодного разу не перерахувала кошти на його карту для утримання їхньої старшої дитини. Окрім того, вважає, що якщо діти від їхнього шлюбу проживають окремо, одна з батьком, інша з мамою, то аліменти на цих дітей повинні бути однакові. Позивачем надано пояснення у справі, в якому просить позов задовольнити у повному обсязі та вважає, що аліменти на дітей повинні бути однакові, його діти мають право на однаковий рівень життя і єдиною метою збільшення аліментів є збереження пропорційності та розумного балансу витрат на його дітей за рішенням судів, у зв`язку з чим просить змінити спосіб стягнення аліментів на тверду суму, які стягуються з [PERSON] на його користь на утримання доньки [PERSON] . Також просить звернути увагу суду на те, що мінімальна заробітна плата в Іспанії складає 1 323 євро на місяць, відповідачка офіційно не працює, хоча є особою працездатного віку та має змогу працювати. Щодо майнового стану сторін зазначає, що згідно довідки про доходи з січня по листопад 2024 року він отримав приблизно 789 євро, відповідачка з врахуванням виплат від Червоного хреста та соціальних виплат приблизно 750 євро, тобто їхні доходи приблизно однакові. Також позивач зазначає, що відповідачка працювала неофіційно, отримувала 10 євро за годину, в місяць 1600 євро, що є набагато більше його заробітної плати, твердження, що відповідачка не знає іспанської мови є неправдивим та таким, що не відповідає дійсності, а витрати на лікування відносять до додаткових витрат та вони фактично є предметом інших позовних вимог. Позивач вважає вказані обставини суттєвими, які мають значну роль в його житті та житті його дітей, що є підставою для стягнення з відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, зазначеному в позові (а.с.214-221). Ухвалою від 01.11.2024 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 23). У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у його змісті, пояснивши, що шлюб між ним та відповідачкою розірваний, вони мають двох дітей, старша з дівчаток проживає з ним, молодша з відповідачкою в Іспанії. Судовим наказом Машівського суду за його заявою стягнуто аліменти з відповідачки на його користь на утримання доньки [PERSON] , який він на виконання не подавав. Рішенням суду м.Барселона Іспанія з нього стягнуто аліменти на утримання молодшої доньки [PERSON] на користь відповідачки, вказане рішення на виконанні не перебуває, проте відповідачка може в будь-який час пред`явити його до виконання. Він не сплачує аліменти на користь колишньої дружини, оскільки на його утриманні перебуває старша донька, яка потребує дороговартісного стоматологічного лікування , а також він витрачає кошти на поїздки до молодшої доньки в Іспанію, оскільки відповідачка не приїздить в Україну.Тих коштів, що залишаються, не вистачає навіть на достойнее проживання. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що вона на даний час проживає в м.Барселона Іспанія з меншою донькою [PERSON] , яка має інвалідність та потребує постійного лікування та догляду, а тому вона не може працювати. Коли її племіниця перебувала в Іспанії та могла залишатися з [PERSON] , вона працювала прибирали квартири, на даний час не може залишити дитину. Догляд за молодшою донькою є більшим, вона періодично лікується в умовах стаціонару, перенесла оперативні втручання, потребує виконання фізичних вправ, массажу та інших процедур, які вона робить вранці та ввечері. Під час перебування на стаціонарному лікуванні в Іспанії ліки безкоштовно надаються, натомість для лікування в домашніх умовах, яке є необхідним постійно, ліки потрібно купляти самостійно. Вона дійсно перебуває на програмі Червоного Хреста, але до 24.01.2025, після цього невідомо, чи продовжать їй допомогу. Також повідомила, що хотіла би відмовитися від аліментів з позивача, на виконання не пред`являла. Вона періодично перераховує кошти на картку старшої доньки, від 1000,00 грн до 3000,00 грн, скучає за [PERSON] , проте не має коштів щоб приїхати в Україну, старша донька приїздила до неї. Представник відповідачки також просив відмовити в задоволенні позову, покликаючись на те, що відповідачка не приховує доходи, які вона отримує та ці обставини відомі позивачу, вони не змінилися. Доходи позивача та старшої доньки не дорівнюють доходам відповідачки та молодшої доньки, позивач не обмежений у матеріальному забезпеченні, він працює та отримує достойну заробітну плату, натомість відповідачка проживає за рахунок соціальних допомог, які надаються від програми Червоного Хреста та на молодшу дитину, яка має інвалідність та потребує постійного лікування та догляду. Суд, заслухавши позивача, відповідачку та її представника, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 18.01.2024 розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( прізвище до укладення шлюбу [PERSON] ) (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04.10.2013 (повторно) та серії [NUMBER] від 15.06.2017 (а.с.6,7). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом (а.с.131). На а.с.132-155 надані відповідачем докази на підтвердження стану здоров`я [PERSON] , зокрема виписка з медичної довідки стаціонарного хворого №5760 та виписки з НСДК «Охматдит» про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні за період з 21.09.2017 по 27.02.2021, з яких убачається, що [PERSON] має інвалідність з дитинства, має вади легень, у зв`язку з чим перенесла два оперативних втручання, потребує постійного лікування та догляду. Згідно з довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 614848-2020 від 18.12.2020, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.9). Судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 19.12.2023 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Відповідно до копії указу №75/2024 суду першої інстанції №19 м. Барселони від 12.04.2024 року та копії ухвали суду першої інстанції №19 м. Барселони від 07.05.2024, було задоволено запит на тимчасові заходи, представлені [PERSON] до [PERSON] та відповідно угоди встановлено, що батьківські повноваження розподілятимуться між обома батьками, але виключне здійснення надається матері, якій також надається виключна опіка над неповнолітньою [PERSON] . Режим перебування та відпустки з батьком не встановлений з огляду на те, що він знаходиться в Україні. Сума 200 євро на місяць, яку сплачує [PERSON] протягом перших п`яти днів кожного місяця, на поточних рахунок, визначений нею, із зобов`язанням кожного першого числа року оновлювати ІСЦ Каталонії за попередній рік, надзвичайні витрати будуть оплачені на 50% (а.с.12-15). Вказаним рішенням установлено, що [PERSON] отримує в Іспанії допомогу 200 євро, а також отримує з України приблизно 200 євро. Відповідачка повідомила, що перебуває в Іспанії на програмі Червоного Хреста , що позивачем не заперечується, та отримує допомогу від Червоного Хреста в розмірі 550,00 євро та соціальну допомогу з України по інвалідності молодшої доньки в розмірі 3250,00 грн. Згідно з роздруківкою з сайту Євростату мінімальна заробітна плата в Іспанії складає 1323 євро (а.с.16-17). За довідками АТ «Укргазвидобування», [PERSON] дійсно працює в АТ «Укргазвидобування» на посаді головного фахівця відділу забезпечення безпеки філії УПГГК департаменту безпеки, захисту та охорони з 21.12.2023 по даний час (а.с.18, 54, 120) та як видно з довідки про доходи позивача, [PERSON] має дохід за період з 01.01.2024 року по 30.11.2024 року 381\~039,40 грн (а.с.121), що також стверджується відомостями Головного управління державної податкової служби у Полтавській області про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу по ІІІ квартал 2024 року [PERSON] (а.с.68-70). У наданій АТ КБ «ПриватБанк» виписці по картці [NUMBER] та АТ «Універсал Банк» по картці monobank [NUMBER] відображені рух коштів та деталі операцій, з яких убачається що позивач [PERSON] в 2022 році періодично здійснював переказ коштів на рахунок відповідачки [PERSON] (а.с.91-109). З платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» вбачається переказ коштів від відповідачки доньці [PERSON] за період з березня 2023 року по листопад 2024 року (а.с.156-204). У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1-2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статтей 150, 180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. (постанова Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 372/3260/20). Об`єктивно, з 2023 року потреби спільної дитини сторін [PERSON] , [INFO] , не могли не зрости, оскільки дівчинка є школяркою, хоча доказів витрат на дитину, в т.ч. на стоматологічні послуги позивач не надав. В той же час, менша донька сторін [PERSON] , яка проживає з відповідачкою, є дитиною з інвалідністю та потребує постійного лікування та догляду, також є школяркою. Суд також враховує, що позивач періодично перераховував грошові кошти на рахунок відповідачки, а відповідачка на рахунок старшої доньки [PERSON] та сторони не пред`являли рішення судів про стягнення аліментів до виконання. Як убачається з матеріалів справи, єдиною метою зміни способу та розміру аліментів позивач визначає збереження пропорційності та однокового забезпечення дітей. Звертаючись із даним позовом до суду, позивач [PERSON] фактично не вказав суттєвих обставин, які мають істотне значення для зміни способу стягнення аліментів, та не надав жодних належних доказів про зміну обставин, які б мали значення для зміни способу стягнення чи розміру аліментів. Натомість під час розгляду справи встановлено, що матеріальне становище сторін з часу винесення судового наказу 19.12.2023 року не змінилося, оскільки на вказану дату, як і на даний час позивач працює, його заробітна плата в 2024 році складала в середньому щомісячно 34 636,00 грн, та з ним проживає старша донька, а відповідачка перебувала і перебуває на даний час в Іспанії на програмі Червоного Хреста з меншою донькою, яка має інвалідність та отримує соціальну допомогу 550 євро на місяць (23 864,00 грн по курсу євро до гривні) та 3250,00 грн. Посилання позивача на таку підставу для збільшення розміру аліментів, як потреба значних витрат на старшу доньку без надання доказів на підтвердження таких витрат, не є суттєвою та не може бути беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог. Суд зазначає, що доходи відповідачки не збільшилися, належних доказів зменшення доходів позивача матеріали справи не містять, відсутні докази зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін тощо. У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову. Питання про судові витрати вирішено у відповідності до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed