Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, як повнолітньої дочки, що продовжує навчання. В обґрунтування позову вказує, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано 15.10.2013 рішенням Острозького районного суду Рівненської області. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася вона - [PERSON] . Вказує, що на даний час навчається на другому курсі в Державному навчальному закладі "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі", за професією "Кухар-кондитер", форма навчання - денна, термін навчання: 01.09.2023 - 10.01.2025. На період навчання вона проживає у гуртожитку. Вказує, що потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, оскільки змушена нести постійні витрати на придбання підручників, наукової літератури, канцелярського приладдя, проїзду, одягу, засобів гігієни. Вказує, що її мама забезпечує її матеріально, оплачує все необхідне, проте не здатна самостійно здійснювати її утримання на період навчання. Позивач посилається на те, що самостійно її матір не може забезпечити необхідне та достатнє утримання для гармонійного розвитку та навчання. Відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Враховуючи наведені обставини, відповідно до ст.199 СК України, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження навчання. Ухвалою суду від 12.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін, та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Відповідно до норм ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, а також шляхом розміщення оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 11.09.2024 зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Водночас, від відповідача, по даній справі, на адресу суду не надходило жодних документів, тому суд вважає, що відповідач своїм правом на подання відзиву та доказів по справі не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.10.2013 рішенням Острозького районного суду. (а.с.11-12) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.07.2006, [PERSON] вказана матір`ю, а відповідач - [PERSON] батьком [PERSON] (актовий запис № 2 від 19.07.2006). (а.с.7) З 01.09.2023 [PERSON] навчається на другому курсі в Державному навчальному закладі "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі", за професією "Кухар-кондитер", форма навчання - денна, термін навчання: 01.09.2023 - 10.01.2025. Отримує стипендію. (а.с.8) Самостійно її матір [PERSON] не може забезпечити необхідне та достатнє утримання достатнє для її гармонійного розвитку та навчання, оскільки згідно з трудової книжки не працює з 2007 року (наказ №5-08 К від 31.08.2007), що підтверджується - довідкою старости сіл Новородчиці, Посива, Теремне виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області № 333/07-13-12 від 02.09.2024. (а.с.13) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не отримує від батька матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки протилежних доказів суду не надано. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 у справі №6-186ц14. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки відповідач коштів на утримання дочки не надає, оскільки протилежних доказів суду не надано, хоча зобов`язаний це робити на підставі ст.199 СК України, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти, пов`язані з її навчанням. Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище сторін. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позову суд враховує, що позивач є студенткою денної форми навчання, тобто не має можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги батьків не тільки щодо оплати навчання, а і для інших потреб, як то харчування, придбання одягу, необхідних для навчання підручників, проживання в гуртожитку тощо. Одночасно, суд виходить з того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, а відповідач [PERSON] , як батько, може надавати таку матеріальну допомогу своїй дочці. Також суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, не подав заперечень проти сплати аліментів на навчання дочки. Відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують його поганий стан здоров`я, неможливість сплачувати аліменти. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, окрім доньки [PERSON] , на утримання яких з нього стягуються аліменти, та відповідачем таких доказів не надано. Також з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] отримує стипендію. Одночасно суд враховує, що позивачем не надано доказів офіційного працевлаштування відповідача та розміру його заробітку. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Вирішуючи спір, судом також взято до уваги принцип рівності обов`язку батьків в утриманні дитини, те що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання. Таким чином, встановивши необхідність у додатковій матеріальній допомозі, зумовленій навчанням та супутніми витратами, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу дочці, яка продовжує навчатися. Таким чином, враховуючи, що дочка відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а також враховуючи, що позивач навчається на денній формі навчання, з урахуванням місцезнаходження навчального закладу, (вартість харчування, проїзду, проживання, інших послуг) та розмір прожиткового мінімуму, матеріальний стан відповідача, з якого не стягуються аліменти на утримання інших особі, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відповідатиме обставинами справи та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін, а також чинному законодавству. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 09.09.2024, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір. Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-182, 192, 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved