Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

Представник позивача Тараненко Артем Ігорович, який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компані «ЕЙС»звернувся до Верхньодніпровського районного суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 250 грн. та понесені судові витрати Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.06.2023 року ТОВ «Качай гроші», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»та [PERSON] уклали Кредитний договір № 00-8275793 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 6644F. Як зазначає позивач, Відповідач заявила про бажання отримання коштів, шляхом реєстрації на сайті, під час чого пройшла процедуру ідентифікації/верифікаціїт та вказала свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Відразу після вчинених дій Відповідача, 06.06.2023 року ТОВ «Качай гроші», перерахувало грошові кошти на банківську карту Відповідача. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Проте в супереч умов договору № 00-8275793 від 06.06.2023 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 20 250 грн., яка складається з: - 5250,00 грн. - заборгованість по кредиту; - 15000 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Окрім того, 18.12.2023 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 18122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 13.09.2024 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України судом було зроблено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 12.09.2024 року до суду надійшла відповідь Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області № 2468/0/2-24 від 10.09.2024 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 06.06.2023 року ТОВ «Качай гроші», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЙС»та [PERSON] уклали Кредитний договір № 00-8275793 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 6644F. Строк кредитування до 120 днів, комісія за надання кредиту - 250 грн. Згідно паспорту споживчого кредиту орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 20 250 грн. 00 коп., що також підтверджується графіком платежів до кредитного договору № 00-8275793 від 06.06.2023 року. Відповідно до п.1.2. договору, що додано до позовної заяви, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 5000 грн., а Позичальник згідно п. 1.3. договору зобов`язується повернути Кредит до 04 жовтня 2023 року. Згідно із п. 1.7 договору орієнтована реальна річна процентна ставка становить 6941,67 %. За надання кредиту позичальник сплачує комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що становить 250 грн (п. 1.5 Договору). Паспорт споживчого кредиту, графік платежів та Договір кредитної лінії № 00-8275793 від 06.06.2023 року підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, яким є 6644F. Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. ТОВ «Качай Гроші» виконало умови договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, що підтверджується листом № 4043 надана ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім», додатком до листа № 4043 від 19.01.2024 року. Заборгованість відповідача у сумі 20 250 грн. підтверджується також детальним розрахунком заборгованості станом на 18.12.2023 року та випискою по особовому рахунку. Окрім того судом встановлено, що 18.12.2023 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 18122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-8275793 від 06.06.2023 року. Відповідно до Реєстру боржників від 18.12.2023 року до Договору факторингу № 18122023до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20 250 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Дослідивши матеріали цивільної справи, зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Відповідач 06.06.2023 року уклав договір № № 00-8275793 з ТОВ «Качай гроші», правонаступником якого є позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та отримав кредит у розмірі 5000 гривень строком на 120 днів, комісія за надання кредиту - 250 грн. Відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Таким чином, свої зобов`язання відповідач по договору не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 3733 від 21.08.2024 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved