Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Сучасний Факторинг»\~(далі\~-\~позивач)\~25.09.2024\~звернулося до\~суду, через систему «Електронний суд», з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №10231279086 від 30.06.2023 у розмірі 31897,74 грн., а також понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, які складаються із судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.06.2023 між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір у формі Заяви-приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №10231279086, згідно з умовами якого сума кредиту за даним договором складає 20 057,40 грн. Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 (дванадцять) календарних місяців платності 5% від загальної початкової суми кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 206,62% річних від загальної суми кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, а відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.08.2024 утворилась заборгованість у розмірі 31897,74 грн. Ухвалою суду від 30.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові клопотав про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до положень ч.4 ст.223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 30.06.2023 року між відповідачем та позивачем було укладено Кредитний договір у формі заяви-приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №10231279086, згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 20057,40 грн. Згідно розділу 1 Публічної пропозиції на укладення Кредитного договору на продукт «Кошти в кредит» (далі - Публічної пропозиції) договір укладається шляхом приєднання до його умов Позичальника, в порядку передбаченому Публічною пропозицією та набуває чинності після здійснення дій визначених в пп. 1.4.1 Публічної пропозиції. Пункт 1.3 Публічної пропозиції передбачає, що з метою приєднання до Договору, позичальник зобов`язаний за особистої присутності через кредитного посередника надати кредитору інформацію та документи необхідні для проведення його ідентифікації та верифікації, оцінки кредитоспроможності, та заповнені і підписані власноручним підписом. Відповідно до заяви приєднання №10231279086 до Кредитного-договору по продукту «Кредит на товар» від 30.06.2023, загальна сума кредиту 20057,40 грн., строк кредиту 12 місяців з моменту надання по терміни, визначені в Графіку платежів, що подається разом з цією Заявою-приєднанням з кінцевим терміном повернення 30.06.2024 (включно). Процентна ставка - 5% в місяць, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору - 206,62%, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору - 32091,84 грн., комісія за надання кредиту 1823,40 грн, комісія за управління (обслуговування) кредиту 802,30 грн. Згідно Паспорта споживчого кредиту за кредитним договором №10231279086 від 30.06.2023, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, з інформацією щодо реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, відповідний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020р. у справі №382/327/18. Також, відповідач власноруч підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної ручної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тобто прийняв всі умови та погодився з ними. Отже, сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування кредитними коштами. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №10231279086 від 30.06.2023 станом на 20.08.2024 (включно) становить 31897,74 грн., з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту 20057,40 грн., загальна заборгованість за сумою комісії 11840,34 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором, яка долучена до позовної заяви. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч.\~1\~ст.\~625\~ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач зі свого боку не виконав умови договору, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №10231279086 від 30.06.2023 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422, 40 грн. Разом з тим позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141\~ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження\~понесених витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~позивачем надано\~договір про\~надання правничої\~допомоги №28/08/24\~від 28.08.2024\~укладений між\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Сучасний Факторинг» та\~адвокатським об`єднанням\~«Деналі»,\~акт прийому-передачі\~наданих послуг\~№21\~від 03.09.2024\~та платіжну\~інструкцію №\~910039\~від 11.09.2024\~щодо оплати\~послуг за\~надання правничої\~допомоги,\~відповідно до\~яких ТОВ\~«Сучасний Факторинг» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved