Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) через свого представника адвоката Микитюка С.М. звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, у якій просить встановити факти, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №000421, площею 3.1788 га, виданий 14 квітня 2001 року на підставі розпорядження Бродівської РДА, Львівської області від 29 березня 2001 року №107, на ім`я [PERSON] належить [PERSON] [INFO] . В обґрунтування вимог заяви зазначено, 14 квітня 2001 року заявниці було видано державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 3.1788 га серії І-ЛВ №000421 на підставі розпорядження Бродівської РДА від 29 березня 2001 року, яка знаходиться на території Бродівської міської ради. Однак, заявниця зазначає, що в її паспорті громадянина України, в картці платників податків, в посвідчені дитини війни, в свідоцтві про одруження її прізвище, ім`я по-батькові зазначено [PERSON] , а в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №000421 її прізвище, ім`я по-батькові зазначено [PERSON] . Відтак у зв`язку з наявністю вищезазначеної розбіжності в правовстановлюючих документах, виникають перешкоди у реалізації права укласти договір оренди на вищевказану земельну ділянку. Посилаючись на наведене, просила заяву задовольнити. Ухвалою судді від 03 грудня2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з додержанням загальних правил, встановлених\~ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судове засідання призначено на 08 січня 2025 року. В судове засідання заявник та її представник адвокат Микитюк С.М. не з`явилися. Від представника заявника адвоката Микитюка С.М. надійшла заява в якій він просить проводити справу за відсутності заявника та представника заявника. 08 січня 2025 року від представника Бродівської міської ради надійшла заява, в якій заінтересована особа вказує, що не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, розгляд справи просив проводити без участі заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд доходить до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в селі Берлин, Бродівського району Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с.4-5). Згідно картки фізичної особи платника податків заявниця значиться як [PERSON] (а.с.6). 28 вересня 1961 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28 вересня 1961 року (а.с.7). Відповідно до посвідчення № [NUMBER] Дитини війни, заявниця значиться як [PERSON] (а.с.8). З Державного акта І-ЛВ № 000421 на право приватної власності на землю видано громадянину України встановлено, що такий видано [PERSON] , яка мешкає в с. Берлин на підставі розпорядження Бродівської райдержадміністрації від 29 березня 2001 року за № 107 (а.с.9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Бродівської міської ради від 26.11.2024 року № 310 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являється однією і тою самою особою, яка зареєстрована та проживає в с. Берлин, Золочівського району Львівської області (а.с.10). З досліджених судом копій документів, долучених до заяви вбачається, що у паспорті громадянина України, картці фізичної особи - платника податків, свідоцтві про шлюб, посвідчені дитини війни заявниця значиться як [PERSON] , а у Державному акті на право приватної власності на землюІ-ЛВ\~№ 000421 заявниця значиться як [PERSON] . У частині першій\~статті 1 Цивільного кодексуУкраїни\~(далі -\~ЦК України) указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Згідно з частиною першою\~статті 2ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини другої\~статті 19ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження. Відповідно до частини першої\~статті 293ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої\~статті 293ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини першої\~статті 315 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у\~статті 315ЦПК України\~і не є вичерпним. Згідно п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньопороджує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У ході розгляду справи судом встановлено, що існує невідповідність між документами, а саме: паспортом громадянина України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] ; карткою фізичної особи платника податків № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ; посвідченням дитини війни виданої [PERSON] та Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №000421 виданого на ім`я [PERSON] . Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності [PERSON] вказаних правовстановлюючих документів, ці документи стосуються однієї і тієї ж особи, [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . Заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа [PERSON] . За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. ЗгідноПостанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови ПленумуВерховного\~Суду України\~№5\~від 31.03.1995\~року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народженняабо в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК Українигромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа, залежить виникнення майнових прав на її майно. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявниці для оформлення документів про оренду земельної ділянки, а вказані у заяві обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, відтак суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved