Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються у твердій грошовій формі в розмірі 1000, 00 грн на місяць, з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2018 та просить стягувати з відповідача, на свою користь, аліменти на утримання дитини [PERSON] у частці від заробітку (доходу) батька дитини у розмірі 1/4 всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.09.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 08.10.2024 подано відзив на позовну заяву, в якому при винесенні рішення відповідач просив врахувати, що після розлучення з позивачем, 23.11.2013 уклав шлюб з [PERSON] , від даного шлюбу має двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дружина отримує незначну заробітну плату та за шість місяців 2024 отримала 37915,50 грн. Крім того, відповідач має на утиманні матір пенсіонерку - [PERSON] , розмір пенсії якої мінімальний. Зазначив, що він сплачує аліменти за рішенням суду на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/10 всіх видів доходів та 1600,00 грн. аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . Відповідач - [PERSON] у відзиві вказав, що не має на праві власності рухомого та нерухомого майна, проживає з сім`єю в будинку матері, натомість позивач придбала в 2022 році земельну ділянку та садовий будинок. Позивач правом на відповідь на відзив не скористалась. \~ \~ \~ \~ З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.08.2013 року року ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.09.2013 року і до повноліття дітей. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2018 року змінено розмір аліментів, які стягувалися з відповідача на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової сумі в розмірі 500,00 грн. на тверду грошову суму в розмірі 1000,00 грн Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.08.2023 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, починаючи з 30.01.2023 року, на період навчання до 30.06.2024 року. У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, оскільки від шлюбу з [PERSON] він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину, яка має на думку відповідача незначний дохід. Дійсно, матеріалами справи підтверджується, що 23.11.2013 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується змістом свідоцтв про народження . Дружина відповідача - \~ [PERSON] \~працює у ТОВ «Трейд Максимум», та за період з березня 2024 по серпень 2024 мала дохід 37915,50 грн. \~(а.с. 51). Відповідачем надано квитанції про сплату аліментів по 1600,00 грн. щомісяця за виконавчим провадженням ВП № 66116878 за період з січня 2024 по жовтень 2024. Проте до матеріалів справи не долучено відомостей про сторони та про зміст зобов"язальних відносин між сторонами за виконавчим провадженням ВП № 66116878, за таких обставин не можливо встановити на чіє утримання сплачуються аліменти відповідачем в даному виконавчому провадженні. [PERSON] \~ у відзиві посилався на те, що на його утриманні перебуває мати, яка є пенсіонеркою, особою похилого віку та перебуває на його утриманні. Разом з тим, відповідач не надав суду докази, що його мати, хоч і є пенсіонеркою, але перебуває на його утриманні. До відзиву на позовну заяву відповідач долучив лише копії паспорта та пенсійного посвідчення [PERSON] , проте будь яких доказів, що остання є його матір`ю до матеріалів справи не долучено. Сам по собі факт того, що мати відповідача є пенсіонеркою та особою похилого віку не підтверджує ту обставину, що вона перебуває на його утриманні, як і не підтверджує, що отримувана матір`ю відповідача пенсія за віком не забезпечує її потреби. Водночас, наведені обставини не є підставами, на переконання суду, які звільняють відповідача від обов`язку утримувати його дітей від поперднього шлюбу і ставити їх в завідомо невигідне становище порівняно з дітьми, які проживають в повній родині. В той же час, матеріалами справи підтверджується, що позивачка одна проживає з дітьми, які перебувають лише на її утриманні. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної РадиУкраїни від 27лютого 1997року (далі Конвенція) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Статтею 141\~СК України передбачено рівність прав\~та обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами збільшення розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров"я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. На підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 143цс13. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що зміна способу стягнення аліментів з 1000,00 грн. на стягнення аліментів в визначеній частці від доходу платника аліментів є правом позивача. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд вважає, що визначення розміру аліментів в частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, покращить забезпечення прав дитини на необхідний та достатній розмір необхідний для утримання [PERSON] , проте погіршить матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей відповідача : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аналізуючи викладене, суд з урахуванням фактичної суми аліментів, яку сплачує відповідач на утримання дитини [PERSON] , з урахуванням рівності батьків щодо утримання дитини, вважає за доцільне позов задовольнити частково змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/9 частини всіх видів доходів відповідача, щомісяця і до повноліття дитини.

Outcome: approved