Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 53 271,23 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2024 року позовну заяву за позовом АТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено повністю. 26 серпня 2024 року представник відповідача адвокат Звєрєва В.І. подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. В обґрунтування\~заяви\~зазначила,\~що В обґрунтування\~заяви\~про\~перегляд заочного\~рішення\~суду\~зазначено,\~що про існування\~вказаного\~рішення,\~відповідач\~дізнався\~20.08.2024\~року після отримання копії заочного рішення представником заявника. Відповідач не отримував ні ухвалу про відкриття провадження, ні матеріалів позовної заяви, ні судової повістки(а.с.60), ні саме заочне рішення, тому не знав про судове провадження. Крім того, [PERSON] має право на поновлення строку про перегляд заочного рішення, оскільки тривалий час перебував на лікарняному, що підтвреджується документально(а.с.91-92). А крім того, заявник не погоджується з позовними вимогами, обґрунтування чого викладені в заяві про скасування заочного рішення. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л. від 16 вересня 2024 року заяву\~\~представника [PERSON] адвоката Звєрєвої Валентини Іванівни про поновлення\~строку та\~перегляд заочного\~рішення,\~задоволено,\~поновлено [PERSON] строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2024 року по справі № 404/540/24 за позовною заявою АТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] . 20 листопада 2024 року представник відповідача адвокат Звєрєва В.І. подала до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування вказала, що відповідач визнає факт укладення між ним та Позивачем кредитного договору №1001477762501 від 06.12.2019 року. Разом з тим, стягнення комісії в розмірі 21 918,40 грн. за обслуговування кредиту є несправедливими та не підлягають задоволенню. Згідно норм ЗУ «Про захист прав споживачів» стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості («комісії» згідно предмету позовних вимог) є нікчемними в силу закону. Дане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, висновками у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 та у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21. Враховуючи зазначене вважає неправомірним нарахування комісії у сумі 21\~918,40 грн. Таким чином, Таким чином розмір заборгованості Відповідача перед Банком складає 18574,78 грн.(40000-21425,22=18574,78 грн.). Просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати у зв`язку з поданням заяви про перегляд заочного рішення до суду у розмірі - 484,48 грн. та витрати на надання правничої допомоги у розмірі 7000 грн. Всього: 7484,48 грн. 01 грудня 2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, яким просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 16 грудня 2024 року представник відповідача адвокат Звєрєва В.І. подала до суду заперечення. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, представник відповідача адвокат Звєрєва В.І. подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовну вимоги не визнають. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.12.2019 року між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір на підставі заяви № 1001477762501 на підставі якого видано кредит у сум і 40 000,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 9,38). В зв`язку з порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк був вимушений звернутися до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника. Заборгованість станом на 01.12.2023 року становить 53 271,23 грн., яка складається з: 31\~342,78 грн. - заборгованість за кредитом; 10,05 грн. - заборгованість по процентам; 21\~918,40 грн. заборгованість за комісією. У Паспорті споживчого кредиту від 06.12.2019 року зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів від заборгованості, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісія, який особисто підписаний відповідачем/а.с. 39/ Як видно з матеріалів справи, у тому числі заяви та Паспорту споживчого кредиту, що підписані відповідачем, сторони погодили істотні умови договору, в тому числі базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.\~625,1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог щодо стягнення заборгованості\~за\~кредитним\~договором у сумі 31\~252,83 грн., яка складається з: 31\~342,78 грн. заборгованості за кредитом, 10,05 грн. заборгованості процентами. Щодо вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 21\~918,40 грн., то суд зазначає таке. При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частинпершоїтадругоїстатті11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно до частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. Вказаний платіж є платою за послугу банку, вимагати придбання якої забороняла частина 3 статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Тому така умова договору порушує публічний порядок. За змістом заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, наданим розрахунком і банківською випискою, вбачається, що позивачем заявлено вимоги щодо стягнення комісії як щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, яке узгоджено з відповідачкою згідно із встановленими тарифами. Тобто АТ «ПУМБ» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальниці, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Укладеним між сторонами кредитним договором встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99% без уточнення систематичності запиту інформації щодо кредиту споживачем. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 3,99 %, є нікчемним. Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Враховуючи погашення позивачем частково було погашено кредит, тому суд стягує ( 40\~000- 21\~425,22 = 18\~574,78 грн.) та 10.05 грн. проценти. Згідно з вимогами ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, а також те, що позовні вимоги позивача було задоволено частково, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1425,71 грн. (2422,40Х18584,78 :31352,83), що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved