Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7018, виданий 10.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., а також стягнути з "Фінпром маркет" на свою користь безпідставно набуті кошти, в розмірі 11 002,13 грн. В обгрунтування поданого позову зазначає, що 10.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був виданий виконавчий напис №7018 відповідно до якого з позивача на користь відповідача стягується заборгованість в розмірі 9683,75 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса №7018 від 10.02.2021 року державним виконавцем Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) Кончаківським Р.С. 01.06.2021 відкрито виконавче провадження №65633833. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса №7018 від 10.02.2021 року вчинено з грубим порушенням норм діючого законодавства, заборгованість, яка примусово стягується з позивача на користь відповідача абсолютно не відопвідає критеріям, які законом пред`являються до такої заборгованості, яка може бути примусово реалізована шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, а тому оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню з огляду на наступне. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням діючого законодавства, оскільки між позивачем та відповідачем кредитного договору, на підставі якого могла бути стягнуа заборгованість, не укладалося, а тому заборгованість не була безспірною, на що не звернув увагу приватний нотаріус при вчиненні виконавчог напису. Крім того. 21.02.2024 адвокатом Цимбал А.А. було направлено адвокатський запит до Державного виконавця Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) Кончаківського Р.С., на який 27.02.2024 надійшла відповідь, в якій вказано, що під час проведення виконавчих дій відповідно до постанови про стягнення винагороди, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження станом на 27.02.2024 в рамках виконавчого провадження №65633833 стягнуто кошти в розмірі 11 002,13 грн. Всі стягнуті кошти в разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - підлягають поверненню позивачу як незаконно отримані. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, від його представника, адвоката Цимбал А.А., надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Представник ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа державний виконавець Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ), [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні питання позовних вимог поклався на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Варгоцького А.І. перебуває виконавче провадження №65633833 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 9683,75 грн. На виконання вимог ухвали суду Бершадським відділом державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надано до суду копії матеріалів виконавчого провадження №65633833. Оглянувши копії матеріалів ВП №65633833 (а.с.16-39) встановлено, що до Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надійшов на примусове виконання виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №7018 від 10.02.2021. Як вбачається з копії виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №7018, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом звертається стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 0680201035 від 25.10.2018. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.06.2019 по 10.02.2021, загальна сума, що підлягає до стягнення 9683,75 грн. 01.06.2021 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з якої вбачається, що підставою є виконавчий напис №7018 виданий 10.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.06.2023, винесену заступником начальника Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністветсва юстиції (с.Київ) Кончаківським Р.С., звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід у Військовій частині [NUMBER] , на загальну суму в розмірі 11002,13 грн. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. При цьому ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника -це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками -наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Варто зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тобто, всі зазначені вище підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості, яка стала підставою для вчинення виконавчого напису. Також в ході розгляду справи ані відповідачем, ані третіми особами не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості, а саме: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи був повідомлений боржник про наявність боргу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Взявши до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом існувала заборгованість та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Враховуючи викладене, а також взявши до уваги те, що нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, та доказів зворотного матеріали справи не містять, відповідно оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням наведених вище положень закону, а тому, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь безпідставно набутих коштів у розмірі 11002,13 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст. 1213 ЦК України). Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов до висновку про наявність порушень вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису №7018 від 10.02.2021, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, то в силу положень ст.1212 ЦК України відповідач, як стягувач за даним виконавчим написом, зобов`язаний повернути кошти, отримані на виконання оспорюваного виконавчого напису в сумі 11002,13 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору за заявлену позовну вимогу, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 2422,40 грн. Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та адвокатом Цимбал А.А. укладено Угоду №28-вп/ц - 24 про надання правової допомоги від 01.02.2024. До угоди долучено акт виконаних робіт № 28-вп/ц-24 про надання правової допомоги та розрахунок фактуру №28-вн/ц-24-1 від 25.03.2024, згідно якої позивач сплатив за надання правничої допомоги 6000 грн. Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), справа має для позивача важливе значення. Підстав для їх зменшення, суд не вбачає, оскільки вони відповідають категорії даної спору, втраченим часом та наданим послугам. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved