Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначає, що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької областішлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти проживають разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] , не бере участь у вихованні дітей, не провідує їх, не цікавиться станом здоров`я, матеріально та морально не підтримує їх. 27.07.2024 позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який займається вихованням дітей та має намір взяти над ними опіку шляхом усиновлення або оформлення піклування, а тому позивачка звертається із даним позовом до суду. Ухвалою від 21.08.2024 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 12.12.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Куспись Є.А. у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Позивачка [PERSON] пояснила, що коли дитині було 5 місяців чоловік [PERSON] пішов від них і більше не з`являвся. Платив аліменти, однак уже два роки не появляється, не цікавиться дітьми. Старша дочка не хоче бачити батька, оскільки пам`ятає яке у них було життя із постійними бійками та випивками, нікуди не зверталася з даного приводу, оскільки думала, що чоловік виправиться. Представник позивачки адвокат Куспись Є.А. пояснив, що позивачка перебуває у шлюбі. Теперішній чоловік позивачки [PERSON] займається вихованням, навчанням та розвитком дітей. Відповідач у 2022 році виїхав, самовільно залишив військову частину, не з`являється, дітьми не цікавиться, а тому його слід позбавити батьківських прав. Також представник позивачки надіслав додаткові пояснення, в яких зазначає, що думка дитини не є підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки вона може бути висловлена під впливом зовнішніх факторів. Також з відповіді військової частини вбачається, що [PERSON] не вийшов на військову службу без поважних причин, а тому висновок органу опіки та піклування в даній категорії справ є не обов`язковим та не може абсолютизуватися. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відзив не подав, будь-яких заяв до суду не направляв. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради в судове засідання не з`явилася. Надіслала до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей. Суд заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької областівід 15.05.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №2022/000458731, №2022/000458851, №2022/000444721 від 30.08.2022, №2024/009559119 від 09.08.2024 [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 27.07.2024 зареєстрував шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради від 26 вересня 2024 року №282 затверджено Висновок органу опіки та піклування «Про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У відповідності до Висновку, орган опіки та піклування Дунаєвецької міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді командира військової частини від 10.01.2025 за вих.№72 [PERSON] самовільно залишив військову частину та не повертався. Частиною 3 ст.51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.ч.1, 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У відповідності до п.п.15 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 638/6919/16-ц). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24.06.2020 року у справі №344/6374/18, від 08.04.2020 року у справі №645/731/18, від 29.01.2020 року у справі №127/31288/18, від 17.01.2020 року у справі №712/14772/17, від 25.11.2019 року у справі №640/15049/17, від 24.04.2019 року у справі №331/5427/17, від 23.05.2022 року у справі №752/26176/18, від 02.08.2022 року у справі №743/269/21. Згідно Висновку органу опіку та піклування Дунаєвецької міської ради від 26.09.2024 року недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітніх дітей[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, вказаний висновок органу опіки та піклування оцінений судом у сукупності з іншими доказами та також підтверджує відсутність будь-яких правових підстав для застосування крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Отже, позивачкою не надано беззаперечних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та не представлено доказів, що останній не надає матеріальної допомоги, не цікавиться умовами життя та станом здоров`я малолітніх дітей. Також не надано доказів того, що відповідач притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо дітей, вчиненням домашнього насильства щодо позивачки, зловживання ним алкогольними напоями. Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09, рішення від 16.07.2015 року, п.100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. За змістом ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей призведе до повної втрати будь-якого зв`язку батька із трьома малолітніми дітьми, не відповідатиме їх інтересам, позбавлення відповідача батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачкою не доведено, а тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed