Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» (далі ПрАТ «Тернопільміськгаз») про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2018 року, справа № 607/11667/17, суд визнав за [PERSON] право власності на 1/15 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та визнано право власності на 8/15 часток квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] є власником нерухомості та проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно є споживачем послуг, які надаються ПрАТ «Тернопільміськгаз» за даною адресою. У квітні 2024 року при знятті показників лічильника [PERSON] виявила, що лічильник перестав працювати і у зв`язку з цим звернулася до ПрАТ «Тернопільміськгаз» з проханням перевірити лічильник. 30 квітня 2024 \~ \~ \~ \~року здійснено демонтаж засобу вимірювальної техніки (лічильника), про що складено відповідний Акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 30 квітня 2024 року №дог,986109. В Акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 30 квітня 2024 року міститься посилання на - №дог.986109 (ймовірний договір споживача з ПрАТ «Тернопільміськгаз»). Також у акті зазначено - найменування засобу вимірювальної техніки Візар №0278306, р.в. 2003, місце демонтажу кухня, показання засобу вимірювальної техніки - 45886 м3, візуально пошкодження не виявлені, наявність та цілісність пломб, стан різьбових з`єднань, наявність відбитків повірочного тавра - добре. Засіб розпломбовано 30 квітня 2024 року, лічильник знято на ДП та опломбовано в пакет пломбою, встановлено тимчасовий лічильник, запрошено споживача з 8:00 по 10:00 07 квітня 2024 року для проведення повірки лічильника. Дата запрошення як вбачається з акту про демонтаж є вже минулою датою. Протоколом про направлення лічильника газу та/або пломби для проведення експертизи ЗВТ від 30 квітня 2024 року, його направлено на експертизу. Бланк протоколу містить відомості (текст), що лічильник направляється на експертизу згідно з актом про порушення/актом обстеження. В даному протоколі не вказано у зв`язку з чим проводиться експертиза. Копію протоколу [PERSON] отримано лише 11 червня 2024 року на адвокатський запит. Актом експертизи побутового газового лічильника №563997 від 7 травня 2024 року комісія по проведенню експертизи побутових лічильників газу провела експертизу лічильника Візар-G4 заводський №0278306, р.в. 2003, покази лічильника до обстеження 4886.000 куб. м. Експертизою встановлено наступне: результати зовнішнього огляду лічильника газу - цілісність заводської пломби та повірочного тавра не порушена; механічні пошкодження та інше - під кришкою лічильного механізму відсутні частини кришки, є вільний доступ до шестерней та барабану лічильного механізму. Результати позачергової перевірки - втрати тиску в межах норми; герметичність не порушено, похибка лічильника за об`ємної витрати (Qmax-0,34%, Qnom-1,61%, Qmin-16,54%) покази лічильника після повірки 45886,385 куб.м. Висновки комісії - втручання в роботу лічильного механізму, лічильник не придатний до подальшої експлуатації. 07 травня 2024 року відповідачем складено Акт про порушення № 63997 згідно до якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем - під кришкою лічильного механізму відсутні частини кришки, є вільний доступ до шестерней та барабану лічильного механізму. Зазначено про необхідність споживачу з`явитися на комісію ПрАТ «Тернопільмісьгаз». В Акті про порушення вказано про те, що складався за участю споживача [PERSON] , однак про дату засідання дописано у кінці аркуша - 15 травня 2024 року, а не у відповідній графі, яка для цього відведена. [PERSON] не була присутня при складені цього акту, про дату та час засідання комісії споживача не повідомляли. Примірник акту про порушення позивачці не вручали та не надсилали. Протоколом № 43 засідання комісії ПрАТ «Тернопільміськгаз» з розгляду актів про порушення споживачем природнього газу вимог Кодексу ГРМ від 15 травня 2024 року винесено на порядок денний наступні питання: 1. Розгляд акту № 63997 експертизи побутового газового лічильника від 07.05.2024 р.; 2. Розгляд акту про порушення; 3. Розгляд розрахунку вартості природнього газу, донарахування внаслідок несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. Комісією прийнято рішення - задовольнити акт про порушення, затвердити розрахунок вартості природнього газу на 100%, а саме 34 830,57 грн, власнику придбати новий лічильник. 15 травня 2024 \~ \~ \~ \~року [PERSON] звернулася до Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру з заявою для проведення трасологічного дослідження газового лічильника. 24 травня 2024 \~ \~ \~ \~року [PERSON] \~отримала висновок\~експертного дослідження\~від 23\~травня 2024\~року №\~ЕД-19/120-24/5938-ТР\~про проведене\~трасологічне дослідження,\~згідно якого\~на кришці\~лічильного механізму\~по її\~нижньому краю\~та бічних\~сторонах,\~які прилягають\~до металевого\~корпусу лічильника\~наявні механічні\~пошкодження у\~вигляді відсутніх\~фрагментів кришки,\~пошкодження відбулося\~в процесі\~прикладання значного механічного зусилля до кришки лічильного механізму. Будь-яких слідів механічного, термічного, хімічного характеру на корпусі лічильного механізму - не виявлено. Також у абзаці 3 п. 2 розділу «ВИСНОВКИ» експертного дослідження експерт зазначає, що будь-яких слідів пошкоджень на кронштейні даного механізму із сторони його лицевої площини під відліковим механізмом, а також на верхньому краї його сторін, не виявлено. Поряд з цим, у акті демонтажу від 30 квітня 2024 року відповідач вказав, що візуальних пошкоджень не виявлено, проте через кілька днів в акті експертизи від 07 травня 2024 року вказує, що пошкодження є і до лічильника споживачем здійснювався несанкціонований доступ. Дії ПрАТ «Тернопільміськгаз» щодо складення акту про порушення, донарахування необлікованого об`єму газу [PERSON] вважає незаконними та такими, що порушують її права. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд: визнати рішення комісії ПрАТ «Тернопільміськгаз» оформленого протоколом № 43 від 15 травня 2024 року про задоволення акту про порушення № 63997 від 07 травня 2024 року та розрахунок вартості природнього газу і його вартості в сумі 34 830,57 грн - неправомірним та скасувати його; визнати протиправними дії ПрАТ «Тернопільміськгаз» щодо донарахування вартості необлікованого об`єму природного газу на суму 34830,57 грн, як донарахування за втручання в роботу побутового газового лічильника. 01 липня 2024 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі № 607/13956/24; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні, яке відбулося 28 серпня 2024 року суд протокольною ухвалою без видалення до нарадчої кімнати закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. 23 грудня 2024 року судом зареєстровано клопотання представника позивачки [PERSON] адвокатки Карпи М. М., про відшкодування судових витрат. На обґрунтування клопотання зазначено, що позивачкою понесені судові витрати пов`язані з проведенням експертного дослідження (експертизи) у сумі 1 817,48 грн, а також витрати на правову допомогу 15\~500,00 грн, надано підтверджуючі документи. Позивачка [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позовній заяві, просила задовольнити. Представник позивачки [PERSON] - адвокатка Карпа М. М. у судовому засіданні позовні також вимоги підтримала, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Суду пояснила, що позивачка є власницею помешкання де був встановлений лічильник. Коли [PERSON] помітила несправність, то повідомила відповідальних осіб ПрАТ «Тернопільміськгаз». 30 квітня 2024 року працівники відповідача, в присутності позивачки здійснили демонтаж лічильника, про що було складено акт, будь-яких пошкоджень чи втручань до конструкції лічильника виявлено не було. В подальшому після проведення дослідження, були виявлені порушення в роботі та на самій конструкції лічильника. Коли позивачці стало відомо про такі результати, вона з ними не погодилася та власним коштом провела експертизу, висновок якої знаходиться у матеріалах справи, експерт зазначив про відсутність втручання в конструкцію лічильника. Відтак, дії відповідача щодо донарахування вартості необлікованого об`єму природного газу на суму 34 830,57 грн є неправомірними. Представник відповідача ПрАТ «Тернопільміськгаз» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Допитаний у судовому засіданні 25 листопада 2024 року судовий експерт [PERSON] , суду повідомив, що повністю підтримує складений ним висновок експертного дослідження № ЕД-19/120-24/5938-ТР від 23 травня 2024 року. Під час дослідження лічильника, який надала [PERSON] , було виявлено пошкодження на його кришці і були пошкодження на одному з облікових коліс, що відбулося внаслідок фізичної дії, показник показував на 4, а саме пошкодження є на 9. Кришка лічильника надщерблена справа, самого факту зняття кришки не було, пломби були цілі. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2018 року, справа № 607/11667/17, визнано за [PERSON] право власності на 1/15 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та визнано право власності на 8/15 часток квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 4/5 часток квартири [ADDRESS] , належать на праві власності [PERSON] , що вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 127904161 від 18 червня 2018 року. [PERSON] є власником нерухомості, проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно даних паспорта позивачки серії [NUMBER] , відповідно є споживачем послуг, які надаються ПрАТ «Тернопільміськгаз» за даною адресою. 04 червня 2024 року адвокатка Карпа М. М., діючи від імені та в інтересах позивачки, звернулася до відповідача із запитом № б/н, в якому просила надати інформацію та документи, що стосуються спірних правовідносин, на що отримала від ПрАТ «Тернопільміськгаз» відповідь та документи від 11 червня 2024 року № 317. Відповідач також повідомив, що правовідносини із позивачкою оформлені згідно п. 3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, який є Договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Також було роз`яснено, що у разі незгоди споживача з цим Договором, подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу газу на його об`єкт. Інформовано, що у квітні 2024 року [PERSON] звернулася у телефонному режимі до ПрАТ «Тернопільміськгаз» з проханням перевірити засіб вимірювальної техніки. 30 квітня 2024 \~ \~ \~ \~року здійснено демонтаж засобу вимірювальної техніки (лічильника), про що складено відповідний Акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 30 квітня 2024 року №дог.986109 за адресою: [ADDRESS] . Також у цьому акті зазначено - найменування засобу вимірювальної техніки Візар № 0278306, р.в. 2003, місце демонтажу - кухня, показання засобу вимірювальної техніки - 45886 м3, візуально пошкодження не виявлені, наявність та цілісність пломб, стан різьбових з`єднань, наявність відбитків повірочного тавра - добре. Засіб розпломбовано 30 квітня 2024 року, лічильник знято на ДП та опломбовано в пакет пломбою, встановлено тимчасовий лічильник, запрошено споживача з 8:00 по 10:00 07 квітня 2024 року для проведення повірки лічильника. Протоколом про направлення лічильника газу та/або пломби для проведення експертизи ЗВТ від 30 квітня 2024 року, лічильник Візар № 0278306 направлено на експертизу. Бланк протоколу містить відомості (текст), що лічильник направляється на експертизу згідно з актом про порушення/актом обстеження. В даному протоколі зазначено, що експертиза відбудеться з 08.00 год. до 10.00 год. 07 травня 2024 року за адресою: м. Тернопіль, вул. Довженка,14а. За змістом акту експертизи побутового газового лічильника № 563997 від 07 травня 2024 року, комісія по проведенню експертизи побутових лічильників газу провела експертизу лічильника Візар-G4, заводський № 0278306, р.в. 2003, покази лічильника до обстеження 4886.000 куб.м. Експертизою встановлено наступне: результати зовнішнього огляду лічильника газу - цілісність заводської пломби та повірочного тавра не порушена; механічні пошкодження та інше - під кришкою лічильного механізму відсутні частини кришки, є вільний доступ до шестерней та барабану лічильного механізму. Результати позачергової перевірки - втрати тиску в межах норми; герметичність не порушено, похибка лічильника за об`ємної витрати (Qmax-0,34%, Qnom-1,61%, Qmin-16,54%) покази лічильника після повірки 45886,385 куб.м. Висновки комісії - втручання в роботу лічильного механізму, лічильник не придатний до подальшої експлуатації. 07 травня 2024 року відповідачем складено Акт про порушення № 63997, згідно до якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем - під кришкою лічильного механізму відсутні частини кришки, є вільний доступ до шестерней та барабану лічильного механізму. Зазначено про необхідність споживачу з`явитися на комісію ПрАТ «Тернопільмісьгаз». В Акті про порушення вказано про те, що складався за участю споживача [PERSON] , про дату засідання дописано у кінці аркуша - 15 травня 2024 року, а не у відповідній графі, яка для цього відведена. [PERSON] не була присутня при складені цього акту, інформація про її сповіщення при матеріалах справи відсутня. Протоколом № 43 засідання комісії ПрАТ «Тернопільміськгаз» з розгляду актів про порушення споживачем природнього газу вимог Кодексу ГРМ від 15 травня 2024 року винесено на порядок денний наступні питання: 1. Розгляд акту № 63997 експертизи побутового газового лічильника від 07.05.2024 р.; 2. Розгляд акту про порушення; 3. Розгляд розрахунку вартості природнього газу, донарахування внаслідок несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. Комісією прийнято рішення - задовольнити акт про порушення, затвердити розрахунок вартості природнього газу на 100%, а саме 34 830,57 грн, власнику придбати новий лічильник. 15 травня 2024 \~ \~ \~ \~року [PERSON] звернулася до Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру з заявою для проведення трасологічного дослідження газового лічильника. Згідно висновку\~експертного дослідження\~від 23\~травня 2024\~року №\~ЕД-19/120-24/5938-ТР\~про проведене\~трасологічне дослідження,\~складеного судовим\~експертом Гунька\~А.\~Я.,\~на кришці\~лічильного механізму\~по її\~нижньому краю\~та бічних\~сторонах,\~які прилягають\~до металевого\~корпусу лічильника\~наявні механічні\~пошкодження у\~вигляді відсутніх\~фрагментів кришки,\~пошкодження відбулося\~в процесі\~прикладання значного механічного зусилля до кришки лічильного механізму. Будь-яких слідів механічного, термічного, хімічного характеру на корпусі лічильного механізму - не виявлено. Будь-яких слідів механічного, термічного, хімічного характеру на інших частинах лічильного механізму, а саме привідній та веденій шестернях, черв`ячному валу, зубчастому колесі цифрових коліс, шестернях цифрових коліс та ін. не виявлено. Будь-яких слідів пошкоджень на кронштейні даного механізму із сторони його лицевої площини під відліковим механізмом, а також на верхньому краї його сторін, не виявлено. За проведення цього експертного дослідження [PERSON] 1\~817,48 грн. що підтверджується рахунком-фактурою 3 т24-980 від 15 травня 2024 року та актом наданих послуг № Т24-980. Отож, за встановлених обставин, до виниклих між сторонами спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального і процесуального права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьякими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будьякого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею 13 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Відповідно до статті 59 Закону України "Про ринок природного газу" суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу є, зокрема, несанкціонований відбір природного газу. Відносини між газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціонований відбір природного газу - це відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу. Несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ)/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Експертиза засобу вимірювальної техніки/експертиза пломб - це комплекс заходів, які здійснюються комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом оператора ГРМ, або суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України "Про судову експертизу", з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання. Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу у оператора газорозподільної системи (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, зокрема лічильника газу. За збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування (пункт 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем). Згідно з пунктом 1 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; 2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; 3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; 4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; 5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та газорегулюючого обладнання; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). Пунктом 1 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави. У пункті 4 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний бути присутнім під час проведення експертизи. За неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) може дати письмову згоду у довільній формі на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі неприбуття споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) та/або уповноваженої ним особи на експертизу проведення експертизи ЗВТ та/або пломби проводиться без його участі. Абзацом 1 пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму не облікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Суд встановив, що [PERSON] є власником нерухомості, проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідно є споживачем послуг, які надавалися ПрАТ «Тернопільміськгаз» за даною адресою у спірний період. Виявивши несправність засобу вимірювально техніки позивачка звернулася до відповідача. 30 квітня 2024 року було здійснено демонтаж засобу вимірювальної техніки (лічильника), про що складено відповідний Акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 30 квітня 2024 року №дог.986109 за адресою: [ADDRESS] . Протоколом про направлення лічильника газу та/або пломби для проведення експертизи ЗВТ від 30 квітня 2024 року, лічильник Візар № 0278306 направлено на експертизу. Експертизою встановлено втручання в роботу лічильного механізму, лічильник не придатний до подальшої експлуатації. Відповідно, 07 травня 2024 року відповідачем складено Акт про порушення № 63997, згідно до якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем. Протоколом № 43 засідання комісії ПрАТ «Тернопільміськгаз» з розгляду актів про порушення споживачем природнього газу вимог Кодексу ГРМ від 15 травня 2024 року, комісією прийнято рішення - задовольнити акт про порушення, затвердити розрахунок вартості природнього газу на 100%, а саме 34 830,57 грн, власнику придбати новий лічильник. [PERSON] , не була присутньою під час проведення експертизи, не погодилася із таким рішенням ПрАТ «Тернопільміськгаз», звернулася до Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру з заявою для проведення трасологічного дослідження газового лічильника. Згідно висновку експертного дослідження від 23 травня 2024 року № ЕД-19/120-24/5938-ТР про проведене трасологічне дослідження, складеного судовим експертом Гунька А. Я.: будь-яких слідів механічного, термічного, хімічного характеру на корпусі лічильного механізму - не виявлено; будь-яких слідів механічного, термічного, хімічного характеру на інших частинах лічильного механізму, а саме привідній та веденій шестернях, черв`ячному валу, зубчастому колесі цифрових коліс, шестернях цифрових коліс та ін. не виявлено. Будь-яких слідів пошкоджень на кронштейні даного механізму із сторони його лицевої площини під відліковим механізмом, а також на верхньому краї його сторін, не виявлено. Цим дослідженням судовий експерт спростував акт експертизи побутового газового лічильника ПрАТ «Тернопільміськгаз» № 563997 від 07 травня 2024 року про втручання в роботу лічильного механізму. Про проведене\~на замовлення\~ [PERSON] \~трасологічне дослідження\~відповідач був\~обізнаний,\~однак у\~жодне із\~судових засідань\~представникПрАТ «Тернопільміськгаз» не з`явився, не клопотав перед судом про проведення експертизи засобу вимірювальної техніки суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України "Про судову експертизу", з метою пересвідчитися у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки та викривлення результатів вимірювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц). За встановлених обставин, реалізуючи стандарт більшої переконливості, оскільки проведене на замовлення позивачки експертне трасологічне дослідження спростувало твердження відповідача про втручання в роботу лічильного механізму, суд вважає за доцільне задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] ; визнати неправомірним та скасувати рішення комісії ПрАТ «Тернопрільміськгаз» з розгляду актів про порушення споживачем природного газу вимог Кодексу ГРМ, оформленого протоколом № 43 від 15 травня 2024 року про задоволення акту про порушення № 63997 від 07 травня 2024 року та затвердження розрахунку вартості природнього газу на 100%, а саме 34\~830,57 грн. Оскільки донарахування\~вартості необлікованого\~об`єму\~природного газу\~на суму\~34\~830,57\~грн за\~втручання в\~роботу побутового\~газового лічильника,\~має юридичне\~значення і\~пливає на\~права позивачки\~тільки після\~прийняття відповідачем\~рішення комісії з розгляду актів про порушення споживачем природного газу вимог Кодексу ГРМ, оформленого протоколом, який суд скасував, то підстави задовольняти решту вимог [PERSON] відсутні. Скасування спірного рішення відповідача тягне за собою і скасування затвердження розрахунку. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору згідно\~Закону України «Про судовий збір», він підлягає стягненню з відповідача. На підставі п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, з ПрАТ «Тернопрільміськгаз» на користь [PERSON] підлягає стягненню також і 1\~817,48 грн понесених витрат на проведення експертного дослідження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження своїх повноважень адвокатка Карпа М. М. надала ордер СЕРІЯ ВО №1078629, в якому є покликання на договір про надання правничої допомоги Тапчак Н. г. б/н від 30 травня 2024 року. У Договорі про надання правничої допомоги б/н від 30 травня 2024 року, який укладено між адвокаткою Карпа М. М. та [PERSON] (Клієнт) обумовлено зобов`язання Адвоката, обсяг правничої допомоги, умови її надання, а також зобов`язання Клієнта оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами. Додатком до цього Договору визначено гонорар у розмірі 15\~500,00 грн, обґрунтовано тарифи (специфікацію вартості послуг), які продубльовано у Акті про виконання робіт до Договору про надання правничої допомоги від 30 травня 2024 року, який підписано адвокаткою Карпа М. М. та клієнтом [PERSON] 26 листопада 2024 року. За змістом Акту оплати послуг Адвоката згідно Договору про надання правової допомоги від 30 травня 2024 року, складеного адвокаткою та клієнтом. 26 листопада 2024 року, Тапчак Н. Г. оплатила, а адкокатка Карпа М. М. прийняла гонорар за надання юридичних послуг в сумі 15\~500 грн. Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 від 01 червня 2021 року, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при обрахуванні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв також слід послатися на висновки Великої Палати Верхового Суду у справі № 755/9215/15ц, викладені у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial