Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Панасенко П.П., звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що перебуває із відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №5006. Від даного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову зазначається, що фактично шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться та шлюб існує лише формально, подальше примирення неможливе. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2024 здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач разом з позовною заявою надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення, просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву або клопотань щодо розгляду справи від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №5006 від 30.10.2021, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позивач наполягає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Як визначено ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положенням ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України) та припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відмова у його розірванні означатиме примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. За наведених обставин суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження наданих правничих послуг представником позивача надано копію ордеру серії АХ № 1200310 від 25.07.2024, копію договору про надання правничої допомоги від 26.07.2024 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Панасенком П.П., копію додаткової угоди-погодження договірної ціни-додаток до договору про надання правничої допомоги від 26.07.2024, копію квитанції до прибуткового ордера №8 від 26.07.2024, розрахунок суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, за фактично надану правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 26.07.2024, акт приймання-передачі робіт з надання правничої допомоги по договору про надання правничої допомоги від 26.07.2024. Як визначено ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В силу приписів ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оскільки відповідач не висловив заперечень щодо неспівмірності понесених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд не вбачає підстав з власної ініціативи оцінювати обґрунтованість вказаних витрат. Відтак, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved