Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

Представник позивача\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ейс" Тараненко Артем Ігорович звернувся до суду з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд" до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано\~тим,\~що 20\~серпня \~2021\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] \~ було\~укладено кредитний\~договір №\~663957715 у формі електронного документа з використанням електронного підпису про надання у тимчасове платне користування грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 22\~000 грн строком на 30 календарних днів, до 19.09.2021 року шляхом переказу коштів на його банківську карту № [NUMBER] ,зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,69 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Станом на\~день звернення\~до суду\~із вказаним\~позовом заборгованість\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~663957715 від 20.08.2021 року становить 93416,40 грн., яка складається з наступного:22\~000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 71\~416,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», додаткової угоди № 19 від 28 листопада 2019 року, додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року та додаткової угоди № 27 від 31 грудня 2021 року, додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 року та додаткової угоди № 32 від 31.12.20023 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 59\~325,20 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, додаткову угоду № 2 від 03 серпня 2021 року та додаткову угоду № 3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно. Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 93\~416,40 грн. 07\~листопада 2024\~року між\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~і ТОВ\~"ФК\~«Ейс» було\~укладено договір\~факторингу №\~0711/24/Е,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ "ФК\~«Ейс» \~набуло право\~грошової вимоги\~до [PERSON] \~за кредитним\~договором \~№ 663957715 від 20.08.2021 року у розмірі 93\~416,40 грн. Оскільки відповідач\~ [PERSON] \~ свої\~зобов`язання\~належним чином\~не виконував,\~то у\~нього за\~кредитним договором\~№ 663957715від 20.08.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 93\~416,40 грн., яку позивач просив стягнути на його користь, а також відшкодувати судові витрати: 2 422,40 грн судового збору і 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 04 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 19\~грудня 2024\~року до\~суду від\~представника відповідача\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заяву.\~Заперечуючи позовні\~вимоги,\~представник відповідача\~зазначає,\~що позивачем\~не доведено\~факту відступлення\~права грошової\~вимоги до\~ [PERSON] за\~кредитним договором\~№ 663957715\~від 20.08.2021\~року від\~первісного кредитора\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "Таліон\~Плюс",\~відповідно,\~від Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "Таліон\~Плюс"\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "Фінансова\~компанія "Онлайн\~Фінанс",\~відповідно,\~та від\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Онлайн\~Фінанс"\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Ейс»,оскільки\~на думку\~представника позивача\~право вимоги\~від первісного\~кредитора -\~ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~перейшло до\~нових кредиторів\~починаючи ще\~28.11.2018\~року,\~а сам\~кредитний договір\~№ 663957715\~був укладений\~20.08.2021\~року,\~тобто майже\~через 3\~роки після\~укладення договору\~факторингу,\~що взаємовиключає\~одне одного,\~оскільки договір\~факторингу права\~вимоги є\~похідних від\~кредитного договору,\~а отже\~не може\~бути укладеним\~раніше кредитного\~договору,\~за яким\~переходить право\~вимоги.\~Також,\~позивачем не\~надано суду\~первинних бухгалтерських\~документів відносно\~видачі кредита\~та його\~часткового погашення\~(платіжні\~доручення,\~меморіальні ордери,\~розписки,\~чеки,\~та ін.),\~тому не\~має підстав\~вважати,\~що розмір\~заборгованості відповідача\~перед позивачем,\~а також\~суми відсотків,\~зазначені в\~розрахунку та\~довідці є\~правильними.\~Зазначає,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні докази\~перерахування кредитних\~коштів на\~карту відповідача,\~враховуючи,\~що платіжне\~доручення №\~ab4262e0-521d-4128-9ba9-8bd607b7fbe5\~від 20.08.2021\~року містить\~зазначення номеру\~картки частково\~4441-11XX-XXXX-7421\~без зазначення\~банківської установи,\~платіжне доручення,\~за яким\~здійснено переказ\~для зарахування\~на платіжну\~картку,\~само по\~собі не\~свідчить про\~отримання відповідачем\~кредиту в\~сумі 22000,00\~грн.,\~без інформації\~від банківської\~установи про\~рух коштів\~по картці\~відповідача.\~Матеріали справи\~не містять\~доказів від\~банківської установи\~про рух\~коштів (отримання\~коштів)\~по картці\~N\~4441-11XX-XXXX-7421. Також вказує, що позивачем безпідставно нараховані відсотки після закінчення строку кредитного договору, оскільки доказів того,\~що відповідачем\~були вчиненні\~дії передбачені\~п.\~1.3\~Кредитного договору\~та сторонами\~було погоджено\~продовження строку\~дії договору\~матеріали справи\~не містять,\~а тому\~строк дії\~укладеного між\~сторонами договору\~закінчився 19.09.2021\~року \~та із\~цього моменту\~позивач більше\~не має\~правових підстав\~для нарахування\~відсотків передбачених\~умовами договору. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. також заперечує, адже до матеріалів позовної заяви представником позивача не було надано квитанції про сплату витрат на правову допомогу. З врахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «\~ФК «Ейс»\~ до [PERSON] у повному обсязі. 26 грудня 2024 року від представника позивача [PERSON] на спростування аргументів представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі. 30 грудня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] \~ в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений,встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно номеру трекінгу з сайту «Укрпошта» встановлено, що відповідач отримав надіслану ухвалу про відкриття провадження у справі особисто 21.12.2024 року. Також, повідомлявся засобами мобільного зв`язку, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку СМС повідомлення, яке доставлене останньому 05.12.2024 року, о 11:06 год. Правом на подання відзиву скористався його представник. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище наведеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позичальника можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з матеріалами справи встановлено, що 20.08.2021\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] \~ було\~укладено договір\~кредитної лінії\~№ 663957715у формі електронного документа з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV449VС, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 22\~000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1 Договору) (а. с. 27 зворот - 30). За даними\~платіжного доручення\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога №\~ab4262e0-521d-4128-9ba9-8bd607b7fbe5\~від 20.08.2021\~року» та\~довідки АТ\~КБ «Глобус»\~від 07.08.2024\~року \~ [PERSON] \~на підставі\~Договору від\~20.08.2021\~року \~№ 663957715надано кредит у сумі 22\~000 грн, який перераховано на платіжну картку № 4441-11XX-XXXX-7421 (а. с. 49, 88). Згідно виписки\~з особового\~рахунку за\~кредитним договором\~№ 663957715,\~станом на\~20.11.2024\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 663957715від 20.08.2021 року не погашена і складає 93\~416,40 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 22\~000 грн., прострочена заборгованість за процентами 71\~416,40 грн. (а. с. 87). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) і ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /п. 2.1./. «Право вимоги» означає всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому /п. 1.3./. Строк договору закінчується 28.11.2019 /п. 8.2./. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін /п. 8.4/. Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину /п. 8.6./ (а. с. 50 - 53). Відповідно до додаткової угоди № 19 від 28.11.2019 п. 8.2. договору факторингу викладено у новій редакції, а саме, що строк дії договору факторингу закінчується 31.12.2020 (а. с. 56). Згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 текст договору викладено у новій редакції. Зміст п. п. 2.1, 8.4., 8.6. залишився аналогічним. «Право вимоги» - права грошових вимог Клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому /п. 1.3./. Строк договору закінчується 31.12.2021 /п. 8.2./ (а. с. 57 - 60). Згідно додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору продовжено до 31.12.2022 включно /п.1/ (а. с. 62). Згідно додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору продовжено до 31.12.2023 включно /п.1/ (а. с. 63). Згідно додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору продовжено до 31.12.2024 ,у зв`язку із чим погоджено внести зміни до п.8.2 договору, змінивши в ньому попередню дату новою 31.12.2024 року. Також, сторони домовились доповнити Договір п.11.10 та викласти розділ 3 Договору «Фінансування та порядок розрахунків» у новій редакції.(а. с. 63). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /п. 2.1./. «Право вимоги» означає всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому /п. 1.3./. Строк договору закінчується 04.08.2021 /п. 8.2./. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін /п. 8.4/. Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину /п. 8.6./ (а. с. 67-69). Додатковою угодою № 2 від 03.08.2021 продовжено строк дії договору до 31.12.2022, а додатковою угодою № 3 від 30.12.2022 строк дії договору факторингу продовжено до 30.12.2024 (а .с. 72, 73). 07.11.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) і ТОВ «ФК «Ейс» (Фактор) укладено договір факторингу № 0711/24/Е, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору /п. 1.1./ (а. с. 76-79). Із реєстру\~прав вимоги\~№ 157\~від 26.10.2021,\~підписаного на\~виконання договору\~факторингу №\~28/1118-01,\~підтверджується відступлення\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» до\~ТОВ «Таліон\~Плюс» права\~вимоги до\~боржника [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~663957715від 20.08.2021 року (а. с. 65-66). Згідно витягу\~з Реєстру\~права вимоги\~№ 9\~від 30.05.2023\~до договору\~факторингу №\~05/0820-01\~від 05.08.2020\~клієнт ТОВ\~«Таліон Плюс»\~відступив факторові\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Онлайн\~Фінанс» право\~вимоги заборгованості\~за кредитним\~договором №\~663957715від 20.08.2021 року до боржника [PERSON] (а. с. 74,75). Згідно реєстру\~боржників до\~договору факторингу\~№ 0711/24/Е\~від 07.11.2024\~року,\~клієнт ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~відступило факторові\~ТОВ «ФК\~«Ейс» право\~вимоги заборгованості\~за кредитним\~договором №\~663957715від 20.08.2021 року до боржника [PERSON] (а.с. 81,82). Аналізуючи наведені договори, суд доходить висновку, що надані позивачем копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Укладаючи кредитний\~договір №\~663957715від 20.08.2021 року сторони узгодили, що кредитодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі /п. 2.1.1.5./. Крім того, позичальник зобов`язаний щоденно заходити до Особистого кабінету з метою ознайомлення із станом поточної заборгованості (за наявності) чи іншою інформацією, яка стосується цього договору /п. 2.2.2.5./. Договори факторингу відносяться до оспорюваних договорів. Відповідач не оспорював жодного договору факторингу, за якими переходило до інших осіб право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між ним і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а тому в силу вимог ст. 204 ЦК України ці правочини є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і вони не визнані судом недійсними. Щодо заявленої до стягнення позивачем суми заборгованості, суд зазначає наступне. Так, згідно п.1.2. сума кредитного ліміту, вказана у п.1.1. договору (22\~000 грн.), це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Згідно умов п. 1.3. Кредитного договору, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 22\~000 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 19.09.2021 року. Пунктом 1.7. Кредитного договору визначено, що кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме до 19.09.2021. Пунктом 1.9.Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом,які нараховуються в наступному порядку: п.1.9.1. виключно на період строку визначеного в п.1.7 Договору за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 251,85 процентів річних, що становить 0,69 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. Пунктом 1.14.1.Договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п.1.3 Договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою,складає 26\~554 грн.,та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 4\~554 грн. та суму кредиту у розмірі 22\~000 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка,розрахована згідно методики НБУ,складає 886,52 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 120,70% від суми першого траншу. Пунктом 1.8. Кредитного договору визначено, що сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду, та відповідно,строк надання кредитної лінії, може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного та Пільгового періоду всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Так, згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а. с. 84,85), відповідачем [PERSON] ні протягом Дисконтного періоду, ні в останній день його закінчення, тобто 19.09.2021 року жодних оплат не проведено, а тому в силу вимог п. 1.7. Договору, а також розділу 4 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а. с. 31 - 37) строк дії Дисконтного періоду, тобто його подальшої пролонгації за умовами договору не відбувалося. Таким чином, станом на 19.09.2021 року [PERSON] зобов`язаний був сплатити кредитору 22\~000 грн тіла кредиту і 4 554 грн. процентів за користування кредитом за ставками, визначеними у п. 1.9.1. /0,69 % від суми Кредиту за кожен день користування ним/ (151,80 грн/день х 30 днів), які і підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У позовній заяві до стягнення заявлено лише заборгованість по тілу кредиту і заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Вимог про стягнення коштів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України із зазначенням їх розміру та наведенням розрахунку позивач не заявляв. Суд здійснив перевірку правильності нарахування відсотків за користування кредитом та встановив, що заявлений розмір простроченої заборгованості за відсотками в повній мірі відповідає умовам Кредитного договору. З урахуванням\~вищенаведеного,\~суд вважає,\~що наявні\~правові підстави\~для стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості\~за кредитним\~договором №\~663957715від 20.08.2021 року у розмірі 26\~554 грн., з яких: 22\~000 грн. - сума заборгованості по кредиту; 4 554 грн. - сума заборгованості за процентами. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову на суму 26\~554 грн., на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути (2\~422,40 х (26\~554 грн./ 93\~416,40 грн.) =688,58 гривень судового збору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги № 08/11/24-01 від 08.11.2024 та додаткову угоду № 6 від 08.11.2024 до цього договору, згідно яких ТОВ «ФК «Ейс» і адвокатське бюро «Тараненко та партнери» погодили перелік надання правових послуг за договором та їх вартість, у тому числі складання позовної заяви\~2 500 грн за 1 годину; акт прийому-передачі наданих послуг від 08.11.2024 на загальну суму 6 000 грн (а. с. 17). Так, із укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» і адвокатським бюро «Тараненко та партнери» договору про надання правничої допомоги № 08/11/24-01 від 08.11.2024 встановлено, що сторонами погоджено сплату гонорару товариством адвокату не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта (п.3.6.). Враховуючи наведене, а також вимоги щодо відшкодування витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суддя доходить висновку про необхідність стягнення\~з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі (6\~000 грн. х (26\~554 грн./ 93\~416,40 грн.) = 1\~705,52 грн.

Outcome: approved