Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений у Палаці шлюбів міста Кременчука 26.09.1998 року, актовий запис №933, між нею та відповідачем [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.1998 року у Палаці шлюбів міста Кременчука між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №933. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставами для розірвання шлюбу позивач вказує відсутність спільних інтересів, різні погляди у подружжя на життя та обов`язки, а також зазначає, що між ними втрачено почуття поваги один до одного. Згідно змісту позову, сторони спільне господарство не ведуть. Спір про поділ майна відсутній. У зв`язку із припиненням подружніх відносин позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 02.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки, відзиву не надав. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не направив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку позивача, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 26.09.1998 року між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Палаці шлюбів міста Кременчука, про що здійснено актовий запис №933, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видано 26.09.1998 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 26.10.2013 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. Сторони спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя фактично шлюбно-сімейних відносин не підтримує, спільного господарства не ведуть. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1\~211 грн. 20 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved