Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшло майно. [PERSON] , будучи сином спадкодавця та єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, спадщину прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем у період з 2000 року до часу відкриття спадщини, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки відповідно до його паспортних документів, зареєстрована адреса проживання є відмінною від зареєстрованої адреси проживання спадкодавця: [ADDRESS] , де він проживає і по даний час, що стало підставою для звернення з даною заявою до суду, так як від цього залежать майнові права заявника, а іншого порядку встановлення даного факту, а ніж судового, чинним законодавством не передбачено. Заінтересованою особою у визначений судом строк відзиву не було подано, утім за підписом селищного голови надійшла заява, відповідно до якої не заперечували щодо задоволення вимог заявника. Ухвалою суду від 29.10.2024 було залишено заяву без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175, 177 ЦПК України. Ухвалою суду\~від 13.11.2024\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~до розгляду,\~витребувано у\~приватного нотаріуса\~Вінницького районного\~нотаріального округу\~Мельник М.В. матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання заявник та його представник не з`явились, останній надав суду заяву, в якій підтримав вимоги, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина. Факт родинних відносин із спадкодавця [PERSON] із заявником [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно паспортних документів серії [NUMBER] виданих на ім`я заявника [PERSON] (а.с.4), встановлено, що його зареєстроване місце проживання значиться [ADDRESS] . Із відповіді приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Мельник М.В. (а.с.22) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа до майна покійної 03.09.2011 року [PERSON] не заводилась. Відповідно до роз`яснення наданих приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Мельник М.В. (а.с.7) вбачається, що заявник [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , а документів на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем не представлено. Відповідно до Акту №182 складеного Турбівською селищною радою (а.с.8), дійсно [PERSON] проживав із своєю матір`ю [PERSON] без реєстрації в [ADDRESS] , з 2000 року по день смерті матері [INFO] , здійснював поховання матері та проживає за даною адресою по даний час. Із довідки №559 від 10.10.2024 виданої Турівською селищною радою (а.с.9) встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входив її син [PERSON] 1951 р.н., інші спадкоємці відсутні. Із довідки №560 від 10.10.2024 виданої Турівською селищною радою (а.с.10) встановлено, що померла [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , з нею без реєстрації проживав син [PERSON] 1951 р.н., дана обставина також підтверджується довідкою № 500 від 05.09.2024 (а.с.11) виданою Турівською селищною радою. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Отож місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що заявник, будучи рідним сином спадкодавця, а відтак спадкоємцем першої черги спадкування за законом, з 2000 року на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, отож факт за встановленням якого заявник звернувся до суду знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки\~-\~реалізація ним\~спадкових прав,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~майнових прав; чинним\~законодавством не\~передбачено іншого\~порядку його\~встановлення; а встановлення цього факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З а таких обставин, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved