Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Представник позивача в серпні 2024 р. звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12587,87 грн. Позов обґрунтовувала тим, що 14.04.2023 між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100872252 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого кредитодавець надав позичальникові кредит у сумі 5000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором. Кредитні кошти надані відповідачці шляхом переказу на її картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором її заборгованість на дату подання позовної заяви становить 12587,87 грн, що складається з 3550 грн заборгованості за тілом кредиту, 9037,87 грн заборгованості за відсотками. 29.08.2023 первісний кредитор ТОВ «Мілоан» та позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 100872252 від 14.04.2023. Просила стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. У поданому до суду відзиві від 02.12.2024 представник відповідача - адвокат Сікорська І. С. покликалася на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення кредитного договору в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, зокрема, заповнення відповідачкою заявки, створення особистого кабінету та прийняття позивачем рішення про надання кредиту; докази видачі відповідачці одноразового ідентифікатора та підписання нею договору цим ідентифікатором відсутні; надана позивачем анкета-заява не містить підпису відповідачки. Твердження позивача про те, що кредит у розмірі 5000 грн переказаний саме відповідачці, не обґрунтоване належними та допустимими доказами, оскільки надане позивачем платіжне доручення № 62894886 не містить номера картки отримувача та відмітки банку про його проведення, а тому не підтверджує переказ кредитних коштів. Крім того, позивач неправомірно нарахував відсотки після закінчення строку кредитування. Просила відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без участі сторони відповідача. У наданій відповіді на відзив від 24.12.2024 представник позивача вказала, що надане платіжне доручення містить усі необхідні реквізити та підтверджує перерахування відповідачці кредитних коштів. Згідно п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] , саме на цей картковий рахунок ТОВ «Мілоан» переказав відповідачці кредит. Підтвердженням укладення з відповідачкою електронного кредитного договору є надані первісним кредитором ТОВ «Мілоан» Хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 100872252 від 14.04.2023 та Інформація з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину № 100872252 від 14.04.2023. Надані позивачем докази є достатніми для вирішення справи по суті. Просила задоволити позов у повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника позивача. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 14.04.2023 первісний кредитор ТОВ «Мілоан» та відповідачка [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 100872252 в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.34-39). Згідно умов договору кредитор надав відповідачці кредит у розмірі 5000 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом не пізніше дати остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором. Кредит наданий на строк 105 днів з 14.04.2023 і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3 договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 29.04.2023 (п. 1.3.1); поточний період складає 90 днів, що настає з наступного дня за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28.07.2023 (дата остаточного погашення заборгованості (п. 1.3.2). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу 29.04.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 28.07.2023 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4). Комісія за надання кредиту: 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 7,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п. 2.1). Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій та з інших причин позичальнику запропонована визначена в п. 1.5.2 процентна ставка. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватися за стандартною ставкою згідно п. 1.5.3. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової згоди позичальника (п. 2.2.3). Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії вказані у п. 2.3.1 договору. Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах, визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено/поновлено пільговий період, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору (п. 2.3.1). Суд зазначає про необґрунтованість твердження представника відповідача щодо того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення кредитного договору в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора. Підтвердженням укладення з відповідачкою електронного кредитного договору є довідка первісного кредитора «Мілоан» від 31.07.2024 (а.с.42), надані первісним кредитором Хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 100872252 від 14.04.2023 (а.с.116-117) та Інформація з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину № 100872252 від 14.04.2023 (а.с.119). Суд установив, що первісний кредитор 14.04.2023 надав відповідачці кредитні кошти безготівково на її картковий рахунок № [NUMBER] згідно п. 2.1 кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням № 62894886 від 14.04.2023 (а.с.43). Суд критично оцінює покликання представника відповідача на те, що вказане платіжне доручення не підтверджує переказ відповідачці кредитних коштів. 29.08.2023 первісний кредитор ТОВ «Мілоан» та позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 100872252 від 14.04.2023 (а.с.46-50). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 (а.с.51) до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 100872252 від 14.04.2023 на загальну суму 12587,87 грн, що складається з 3550 грн заборгованості за тілом кредиту, 9037,87 грн заборгованості за відсотками. Позивач заявив до стягнення з відповідачки вказану суму заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1); електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1); одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію (п. 12 ч. 1). Частина 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 цього Закону (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору), якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно вимог ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частина 1 ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд установив, що в кредитному договорі погоджений строк кредитування 105 днів з 14.04.2023 до 28.07.2023 (останній день строку кредитування). Як вбачається з відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення (а.с.44-45), первісний кредитор продовжував нарахування відсотків після закінчення строку кредитування, тобто після 28.07.2023, до часу відступлення права вимоги позивачу, незважаючи на вимогу п. 2.2.3 кредитного договору, згідно якої після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Суд зазначає, що згідно п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальникомзобов`язань зі сплати заборгованості кредитодавець, починаючи з наступного дня за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою, передбаченою п. 1.5.3 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. При цьому суд ураховує, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в період дії в Україні воєнного стану в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Тому нарахування первісним кредитором відсотків за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредитуза кожен день після спливу строку кредитування у будь-якому випадку є неправомірним. Суд визначає суму заборгованості відповідачки за кредитним договором на підставі вказаної вище відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення (а.с.44-45) у межах погодженого сторонами строку кредитування. Ураховуючи сплату відповідачкою тіла кредиту, а саме: 14.04.2023 - 350 грн, 05.05.2023 - 200 грн, 11.05.2023 - 200 грн, 23.05.2023 - 500 грн, 07.06.2023 - 200 грн, а всього 1450 грн, суд визначає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3550 грн (5000 - 1450). Ураховуючи нарахування відсотків, а саме: - з 15.04.2023 до 05.05.2023 - у сумі 9,87 грн (за пільговою ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день згідно п. 1.5.2); - з 06.05.2023 до 09.05.2023 - у сумі 1,80 грн (за пільговою ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день згідно п. 1.5.2); - з 10.05.2023 до 11.05.2023 - у сумі 267 грн (за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день згідно п. 1.5.3); - з 12.05.2023 до 14.05.2023 - у сумі 1,29 грн (за пільговою ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день згідно п. 1.5.2); - з 15.05.2023 до 23.05.2023 - у сумі 1147,50 грн (за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день згідно п. 1.5.3); - з 24.05.2023 до 07.06.2023 - у сумі 5,70 грн (за пільговою ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день згідно п. 1.5.2); - з 08.06.2023 до 10.06.2023 - у сумі 1,08 грн (за пільговою ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день згідно п. 1.5.2); - з 11.06.2023 до 28.07.2023 - у сумі 5112 грн (за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день згідно п. 1.5.3), а всього 6546,24 грн, з яких відповідачка погасила 809,87 грн (9,87+150+500+150), суд визначає заборгованість за відсотками в розмірі 5736,37 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 9286,37 грн, що складається із 3550 грн заборгованості за тілом кредиту та 5736,37 грн заборгованості за відсотками. З огляду на викладене суд частково задовольняє позов і стягує з відповідачки на користь позивача вказану суму заборгованості за кредитним договором. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 9286,37 грн, що становить 73,77 % від заявленої суми позову 12587,87 грн, суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 1787,00 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 512, 514, 526, 639, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved