Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про відшкодування\~матеріальної шкоди.\~Свої вимоги\~мотивував тим,\~що відповідач [PERSON] ,\~06\~грудня 2021\~року у\~м.\~Львів на\~перехресті вул.\~Стрийська та\~вул.\~В.\~Великого,\~керуючи автомобілем\~«NISSAN\~MAXIMA»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~здійснив зіткнення\~з автомобілем\~«OPEL\~Insignia\~Sports\~Tourer»\~д.н.з.\~ [NUMBER] .\~В результаті\~дорожньо-транспортної\~пригоди було\~пошкоджено автомобіль\~марки «OPEL\~Insignia\~Sports\~Tourer»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який застрахований\~у ТДВ\~«Страхова компанія\~«Гарант і\~Я» за\~договором добровільного\~страхування наземного\~транспорту укладеного\~з [PERSON] .\~На підставі\~договору добровільного\~страхування та\~Страхового акту\~№ 63-22-03-01\~від 23\~лютого 2022\~року,\~позивачем проведено\~виплату страхового\~відшкодування в\~сумі 22782,38\~грн.,\~відтак,\~здійснивши виплату\~страхового відшкодування,\~позивач набуло\~права потерпілої\~особи в\~межах здійсненої\~виплати.\~В той\~же час,\~на момент\~настання ДТП\~у водія\~транспортного засобу\~марки «NISSAN\~MAXIMA»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~був відсутній\~поліс обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~у відповідності\~до ст.13\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів». Власником транспортного засобу «NISSAN MAXIMA» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП був [PERSON] . З огляду на те, що відповідач керував не власним транспортним засобом, то саме він повинен відшкодувати збитки завдані внаслідок ДТП, а відтак, просить суд стягнути на його користь витрати в розмірі 22782,38 грн. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви разом з додатками у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак такі було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позовні вимоги слід задовільнити повністю, з огляду на наступне. Судом було встановлено, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03 лютого 2022 року, [PERSON] , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України пАП. Так, згідно вказаної постанови, 06 грудня 2021 року о 17:00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Nissan Maxima, реєстраційний номер [NUMBER] , у м. Львові на перехресті вул. Стрийська та вул. Володимира Великого, порушив правила дорожнього руху, а саме: не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Opel Insignia Sports Tourer, номерний знак [NUMBER] , що рухався попереду, автомобілем отримані механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. [PERSON] в судовому засіданні факт скоєння правопорушення визнав повністю. Відтак, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «OPEL Insignia Sports Tourer» д.н.з. [NUMBER] , який застрахований у ТДВ «Страхова компанія «Гарант і Я» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 485-05-21-03-203 від 13 липня 2021 року, укладеного з Гр. [PERSON] . Вищезазначена обставина підтверджується Довідкою виданою Управлінням патрульної поліції Львівської області № 3021342456642568 (вих. № 1044 зп /41/12- 2021 від 21 грудня 2021 року) та повідомленням про подію, за зафіксована [PERSON] , актом огляду пошкодженого транспортного засобу, заявою на виплату страхового відшкодування, страховим актом від 23 лютого 2022 року, розрахунком сум страхового відшкодуваннч. Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, поліс на транспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER] , - не виявлено. Згідно рахунків ФОП [PERSON] № М000013156 від 22 лютого 2022 року на суму 9565,20 грн. та ФОП [PERSON] № АР000022014 від 22 лютого 2022 року на суму 26018,08 грн., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «OPEL Insignia Sports Tourer» д.н.з. [NUMBER] склала 35583,28 грн. Згідно висновку Експерта автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ № 315 від 29.12.2021р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «OPEL Insignia Sports Tourer» д.н.з. [NUMBER] становить : 359899,04 грн., вартість матеріального збитку становить 23098,14 грн, а ринкова вартість автомобіля «OPEL Insignia Sports Tourer» д.н.з. [NUMBER] становить 356012,80 грн. На підставі договору добровільного страхування та Страхового акту № 63-22-03-01 від 23 лютого 2022 року, ТДВ «Страхова компанія «Гарант і Я» згідно заяви страхувальника проведено виплату страхового відшкодування в сумі 22782,38 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 196 від 11 березня 2022 року на суму 9565,20 грн., № 197 від 11 березня 2022 року на суму 13217,18 грн. 05 червня 2024 року, позивачем було направлено на адресу [PERSON] , вимогу про відшкодування витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, однак даних про виконання вказаних вимог матеріали справи не містять. Згідно ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Основними завданнями Страховика є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відносини у сфері страхування майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб регулюються Законом України «Про страхування» N85/96-BP від 07 березня 1996 року (далі «Закон N85/96-BP») та загальними нормами цивільного права. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 1 cт. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону N85/96-BP визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (відшкодування збитків у порядку суброгацїї). Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода, у позивача виникло право зворотньої вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 22\~787,38 грн., оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved