Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10.06.2019 р. по справі № 760/13601/18 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утриманні неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти у розмірі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2018 і до досягнення [PERSON] повноліття. Також, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704, 80 грн. Позивачка зазначає, що у зв`язку із простроченням сплати з боку відповідача аліментів на утримання дитини, просить стягнути з відповідача на її користь борг у сумі 1902 грн., інфляцію 3335, 18 грн., втрачену вигоду у сумі 1 711, 31 грн., 3% річних - 369, 55 грн., неустойку (пеню) у розмірі 1902 грн., всього 9 220, 04 грн. 23.10.2024 на підставі ухвали суду позовну заяву було залишено без руху з метою надання можливості позивачці усунути недоліки позовної заяви. 06.11.2024 на підставі ухвали суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. 06.11.2024 судом постановлена ухвала про відмову у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав вимоги позовної заяви з підстав та за обставин, викладених у позові, наполягав на задоволенні заяви, зазначив, що до Відділу виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача позивачка не зверталась, вважаючи заборгованість, що виникла за аліментами, не значною, тому розрахунок заборгованості зроблено позивачкою за власними підрахунками. Від відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого позивач [PERSON] вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] необґрунтованими, оскільки заборгованості за аліментами відповідач не має, зазначив, що після ухвалення рішення сплатив на користь позивачки 2000 грн. як сплату аліментів на утримання доньки. У зв`язку із викладеним, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши вимоги позовної заяви, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, заслухавши доводи представника позивачки, озвучені під час судового засідання, суд дійшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 10.06.2019 р. на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва по справі № 760/13601/18 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2018 і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідно до змісту рішення суду, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2013. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02.07.2015 у справі №760/3584/15-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської РДА в м. Києві про визначення місця проживання дитини. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Тобто, донька сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачкою по справі. За змістом ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту ст. 195 СК України слідує, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником. За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, обов`язок доказування обставин наявності боргу відповідача перед позивачкою із виплати аліментів на утримання дитини покладається на позивачку. Водночас, позивачкою не подано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б вказували про наявність зазначеної у позові заборгованості із виплати аліментів на утримання дитини, присуджених на користь позивачки на підставі рішення суду. Як зазначив під час судового розгляду представник позивачки, із заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів, позивачка до Відділу державної виконавчої служби не зверталась, відповідно - розрахунку державного виконавця суду не подано. Розрахунок, зроблений позивачкою самостійно, із використанням інтернет-ресурсу lagazakon, суд не може визнати належним та достовірним доказом, на підтвердження обставин наявності у відповідача зазначеної у позові заборгованості, існування якої заперечується відповідачем. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed