Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Верховинського районного суду Івано-Франківської області за підсудністю на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 03.09.2024 року поступили матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 731169714 від 13.07.2021 року в розмірі 70245,75 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом 19750 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 50495,75 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.07.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 731169714 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7XY95. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 19750 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій Відповідача, 13.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 19750,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] , що в свою чергу є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. На момент подання позовної заяви за кредитним договором №731169714 від 13.07.2021 року заборгованість становить 70245,75 гривень, яка складається з наступного 19750 гривень - заборгованість по кредиту; 50495,75 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 17.07.2024 року - 19.07.2024 року. Надалі 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. У подальшому 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін. Потім між клієнтом та фактором укладено додаткові угоди № 26 від 31.12.2020 року та №27 від 31.12.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якими продовжено строк договору відповідно до 31.12.2021 року та 31.12.2022 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін. Право вимоги за кредитним № 731169714 від 13.07.2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 14.09.2021 року, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 151. Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Надалі 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. 17.07.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Ухвалою суду від 03.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 167), у позовній заяві вказав про розгляд справи за відсутності представника, про підтримання позовних вимог та у разі неявки відповідача не заперечули щодо заочного розгляду справи (а.с. 13). Такі дії не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с. 164, 173), судова повістка на 28.10.2024 року повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 168-171), судові повістки на 27.11.2024 року та на 23.12.2024 року згідно з інформацією зі списку розсилки поштових відправлень у поштовому відділенні (а.с. 172). Згідно з ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4,5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.12.2024 року, є дата складення повного судового рішення 27.12.2024 року. У ч. 1ст. 280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дачу, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно дост. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч.ч. 1, 2ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 13.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 731169714 (а.с. 21-26), за яким товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит в розмірі кредитного лімімту на суму 19750 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п.1.1.). Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (а.с.1.7). Відповідно до умов вищезазначеного договору (п.1.9) за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в такому порядку: - п.1.9.1 - виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 386,90 процентів річних, що становить 1,06 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним; - п.1.9.3 - у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь час строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовується правила застосування процентів базова процентна ставка в розмірі 620,50 гривень процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду; - п.п.1.12 - 1.12.2 у випадку користування кредитом позичальником після закінчення дисконтоного періоду є відкладальною обставиною та має наслідком продовження строку дії кредитної лінії, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Також відповідачем 13.07.2021 року підписано паспорт споживчого продукту «Смарт» до договору №731169714 від 13.07.20224 року (а.с.19-20) та подано заявку на отримання грошових коштів в кредит від 13.07.2021 року (а.с. 27). Згідно з платіжним дорученням від 13.07.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів відповідно до договору №731169714 від 13.07.2021 року [PERSON] для зарахування на платіжну карту № [NUMBER] у розмірі 19750 гривень (а.с.42). Отже, вищевстановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитного договору від 13.07.2021 року. Із виписки з особового рахунку за кредитним договром №731169714 від 13.07.2021 року (а.с.43), заборгованість відповідача за період з 17.07.2024 року по 19.07.2024 року становить 19750 гривень - заборгованість по кредиту; 50495,75 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, разом 70245,75 гривень. Таким чином,\~відповідач отримав\~кредит на\~суму 19750\~гривень,\~який зобов`язувався\~повернути протягом\~30\~днів.\~За дисконтний\~період,\~тобто 30\~днів від\~дати отримання\~кредиту позичальником,\~ він\~відповідно до\~умов договору\~зобов`язувався\~повернути відсотки,\~які становлять\~1,06\~процентів в\~день від\~суми кредиту\~за кожний\~день користування\~кредитом,\~що становить\~6280,5\~гривень (19750/100%*1,06%*30\~днів=6280,5\~гривень).\~Надалі впродовж\~90\~календарних днів\~від дати\~закінчення дисконтного\~періоду відповідач\~згідно з\~умовами договору\~зобов`язувався повернути\~позичальнику 1,7\~процентів в\~день від\~суми кредиту\~за кожен\~день користування\~ним,\~що становить\~30217,5\~гривень (19750/100%*1,7%*90\~днів= 30217,5 гривень), а всього 56248 гривень (19750 (тіло кредиту) + 6280,5 (відсотки за дисконтний період 30 днів)+ 30217,5 (відсотки за наступних 90 днів)). Судом також встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.76- 82). Відповідно до п. 1.3. договору факторингу «право» вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з п. 1.2 цього договору перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. У п 2.1 договору передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Відповідно до п.п. 8.1, 8.2 договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 (дати підписання) цього договору та закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с.44). 31.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с. 49-55), відповідно до якої договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції та строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року (п.8.2). 31.12.2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року (а.с.45). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 151 від 14.09.2021 року (а.с. 122-124), укладеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 731169714 від 13.07.2021 року. Надалі між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) 05.08.2020 року укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.108-113). Відповідно до п. 1.3. договору факторингу «право» вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Строк цього договору закінчується 04.08.2021 року (п.8.2). Крім того, 03.08.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с.61), якою продовжили строк договору до 31.12.2022 року включно. Додатковою угодою № 3 від 30.12.2022 року (а.с. 65), сторони договору домовились продовжити строк дії договору 30.12.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №731169714 від 13.07.2021 року (а.с. 62-64). 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» (клієнт) укладений договір факторингу №17/07/24 (а.с.96-102), за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позику), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників\~підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На виконання пункту 1.2 договору факторингу позивач та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» 17.07.2024 року уклали та підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року (а.с. 71). Відповідно до реєстру боржників від 17.07.2024 року до договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року до ТОВ «ФК «Ейс» передано право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 731169714 від 13.07.2021 року (а.с.68-70). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У ч. 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. На підтвердження передання первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» проміжному кредитору ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача за кредитним договором позивач надав Витяг з реєстру прав вимоги №151 від 14.09.2021 року (а.с. 122-124), підписаного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с. 76- 82) та додаткових угод до цього договору факторингу №19, №26, №27, відповідно до яких строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року (а.с.44, 49-55,45). На підтвердження передання права вимоги до відповідача від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» позивачем надано Витяг з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с. 62-64) та додаткових угод до цього договору факторингу №2,№3, відповідно до яких строк дії договору продовжено до 30.12.2024 року (а.с.61,65). На підтвердження передання права вимоги до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» позивачем надано акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 71) і реєстр боржників від 17.07.2024 року (а.с.68-70), підписаних на виконання договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року (96-102). У ст. 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Укладені договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, кредитний договір відповідачем не оспорений, висновки суду про наявність боргових зобов`язань не оскаржені. Відтак, з матеріалів справи вбачається, що позивачем належно і достатньо доведений факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до останнього кредитора - ТОВ «ФК «Ейс». \~ \~ \~ \~Зважаючи на наведені обставини з відповідача на користь позивача за договором № 731169714 від 13.07.2021 року в розмірі 56248 гривень, з яких 19750 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6280,5 гривень заборгованість за відсотками за дисконтний період 30 днів, 30217,5 гривень заборгованість за відсотками за наступних 90 днів. У\~ст. 265 ЦПК України\~закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції № 3168 від 02.08.2024 року позивачем сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 2422,40 гривень (а.с. 142). Враховуючи задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору частково в розмірі 1939,69 гривень . \~ \~ \~ \~Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «Ейс» надало суду: - договір про надання правничої допомоги №1807/24-01 від 18.07.2024 року (а.с.72-74), укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та позивачем; - протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №1807/24-01 від 18.07.2024 року (а.с.75), яким погоджено вартість послуг адвоката; \~ \~ \~ \~- акт прийому передачі наданих послуг від 18.07.2024 року (а.с. 141), який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги від №1807/24-01 від 18.07.2024 року, на суму 6000 гривень ( 5000 гривень складання позовної заяви, 500 гривень вивчення матеріалів, 500 гривень надання усної консультації стосовно складання позовної заяви). Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Даючи оцінку зазначеним доказам, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

Outcome: approved