Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся в суд із зазначеною позовною заявою,у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 77576143 у розмірі 30527,61 грн., яка складається з: 9048,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 21\~314,03 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 144,76 грн. інфляційні збитки, 20,82 грн. нараховані 3% річних. Крім того позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.,а також витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 04.09.2021між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 77576143, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальникові грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника, а останній зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Відповідно до п.2 Договору про надання позики% сума позики становить 9048 грн., процентна базова ставка 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, як правонаступника позикодавця за договорами факторингу, 30527,61 грн., яка складається з: 9048,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 21\~314,03 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 144,76 грн. інфляційні збитки, 20,82 грн. нараховані 3% річних, оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Рух справи 02.12.2024позов надійшов до суду та був переданий на розгляд судді. 03.12.2024у справі відкрите провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Перший розгляд призначений на 23.12.2024. Позиції сторін Позивач у позові просив проводити розгляд справи без його представника, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, який був належним чином повідомлений про день і час слухання справи шляхом надіслання рекомендованої кореспонденції на зареєстровану у встановленому порядку адресу місця проживання, подав до суду 23.12.2024 заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків не визнає, в іншій частині заперечень проти позову не має. Крім того зазначив, що вважає витрати на правову допомогу завищеними. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Встановлені судом обставини та застосовані норми права Судом встановлено, що 04.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77576143. (а.с.9,10) На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 9048 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000001002/ТНПП від 09.10.2024, про те, що ТОВ прийняло до виконання платіжну інструкцію, надану за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-1-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»% дата 04.09.2021; номер платежу 8f422038-54eb-4790-9731-e263635f468d, отримувач - ЕПЗ номер [NUMBER] . (а.с.23) Відповідно до п. 2 договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який становить 30 днів, зі зниженою процентною ставкою 0,80%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70% (не застосовується в період дії карантину)Б орієнтовна річна процентна ставка 1253,66%, орієнтовна загальна вартість позики 11208,66 грн. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З огляду на наведені положення чинного законодавства та встановлені обставини справи, відповідачем 04.09.2021 було укладено в електронній формі договір про надання позики № 77576143 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на суму кредиту 9048 грн. Кошти були переведені на рахунок позичальника у розмірі 9048 грн. Зазначений договір підписаний електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Жодна із сторін не оспорює факту його укладення та отримання кредитних коштів. Відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, їх не повернув. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд вважає доведеними підстави для стягнення суми основної заборгованості (9048 грн.), процентів за користування позикою у відповідності до ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (3% річних та інфляційні втрати). Як зазначено вище у п.2.3 Договору сторони узгодили процентну ставку (базову)/день 1,99%, а також знижену процентну ставку/день 0,8%. Крім того ними також узгоджено процентну ставку за понадстрокове користування позикою 2,70% (однак тут же зазначено застереження, що це не застосовується у період карантину). Відповідно до п. 5 договору позики №75313231 підписанням цього договору позичальник підтвердив, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (див. п. 5.2 договору). Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Отже, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Таким чином, хоч у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. За умовами договору про надання позики № 77576143 від 04.09.2021 було передбачено надання кредиту в розмірі 9048 грн. строком на 30 днів, тобто до 04.10.2021. Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за ст. 1048 ЦК України за 30 днів до 04.10.2021 відповідно до установленої у договорі зниженої процентної ставки 0,8% (9048 грн.*0,8%*30 днів=1271,52 грн.), та базової процентної ставки 1,99% (9048 грн.*1,99%*90=16204,97 грн.) за наступні 90 днів до 01.01.2022, а всього 18376,49 грн. Відтак суд не погоджується з Проте суд з нарахованим позивачем розміром відсотків у сумі 21314,03 грн., оскільки, як зазначено вище за узгодженим розміром відсотків за 120 днів користування кредитом становить 18\~376,49 грн. Враховуючи викладене вище сума боргу, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту, складає 27 427,49 грн. Саме ця сума заборгованості має бути врахована під час обрахунку суми 3% річних та інфляційних нарахувань. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Як вбачається із наявного у справі розрахунку (а.с. 33, 34) відсотки за користування позикою нараховані за період з 04.09.2021 по 02.01.2022, а інфляційні нарахування та 3% річних нараховані за період з 27.01.2022 по 23.02.2022, тобто неодночасно. Крім того, позивачем відповідні нарахування були здійснені лише на суму основного боргу у розмірі 9048 грн. Відтак, вимоги в частині стягнення 20,82 грн., як 3% річних у відповідності з ст. 625 ЦК України та 144,76 грн. інфляційних збитків підлягають задоволенню. Щодо переходу прав вимоги за кредитом 27.01.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство безпечних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до якого перше відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором позики від 04.09.2021 №77576143,укладеним з відповідачем/а.с.35-41/. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30362,03 грн., з яких: 9048,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21314,03 грн. - заборгованість за процентами/а.с.41/. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг ТОВ «Коллект Центр» згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023№10-01/2023/а.с.45-50/ Відповідно з реєстру боржників до договору №10-01/2023про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023року, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі30527,61 грн., з яких: 9048,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21314,03 грн. - заборгованість за процентами, 165,58 грн. відповідальність за ст. 625 ЦК України /а.с.53-56,57/. Тобто відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та має непогашену заборгованість за договором на зазначену вище суму. Відповідно до\~ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1\~ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня2015року у справі № 6-979цс15) Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні попереднім кредиторам, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. У відповідності до ст.ст.625,1048,1054ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем доведено те, що товариство є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за яким є відповідач. Відтак, зазначена вище заборгованість у зазначеному судом розмірі відповідно до наведених розрахунків підлягає стягненню з відповідача, тобто позов слід задовольнити частково. Судові витрати Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «Коллект центр» задоволено частково, а саме на 90,38 % (27590,07/30527,61*100%). Таким чином, з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» слід стягнути судовий збір за звернення до суду із позовом у розмірі 2189,37 грн. (2422,40*90,38/100) з урахуванням часткового задоволення позову. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1-4\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020року у справі № 755/9215/15-ц. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір№01-07/2024про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений із АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»(а.с.65-67), заявку на надання юридичної допомоги від 11.17.2024(а.с.70),витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від08.11.2024(а.с.71), прас послуг ( а.с.68-69). Відповідно до цих документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 9000,00 грн. З урахуванням викладеного вище, наданий адвокатом обсяг послуг (надання усної консультації з вивченням документів (2 год. Х1500грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду ( 2 год. Х3000грн.)), оскільки позовна заява є типовою, про що свідчить інформація про рішення у аналогічних справах цього ж позивача, які містяться в ЄДРСР, суд приходить до висновку, що затрачений час є завищеним, позовна заява судом задовольняється частково, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі2000,00 грн.

Outcome: partial