Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

[PERSON] у січні 2024 року звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він проживав з відповідачкою у цивільному шлюбі та має з нею спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання протягом 4,5 років його цивільна дружина періодично вживала спиртні напої, але останні два роки вона зловживає спиртними напоями і взагалі не піклується про дитину. З весни 2022 року дитина проживає разом із ним. Протягом цього періоду мати не приймала участі у житті дитини, не забезпечує її матеріально. Наразі доньці 7 років та вона навчається у другому класі. Навчанням дитини мати не цікавиться, навіть не прийшла на свято першого дзвоника у першому класі, тому що перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Відповідачка інколи телефонує дитині, але завжди з ознаками алкогольного сп`яніння. Бабуся зі сторони матері дитини іноді бере її на вихідні, часто повертаючи з педикульозом. Для вирішення даного питання позивач звертався до соціальної служби та служби у справах дітей. Соціальна служба та дільничний інспектор поліції неодноразово відвідували родину відповідачки та проводили роз`яснювальні бесіди з нею. Орган опіки та піклування Боромлянської сільської ради запрошував відповідачку на комісію із захисту прав дитини, де розглядалося питання про недопущення зловживання спиртними напоями та неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідачка визнавала свою провину, обіцяла виправитися, однак позитивний результат тривав недовго. На даний час відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, перебуває у компаніях, які також ведуть аморальний спосіб життя, її часто помічають у громадських місцях розпиваючи спиртне. Позивач вважає, що перебування дитини з такою матір`ю несе загрозу життю та здоров`ю дитини. Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М.В. від 21.02.2024 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.02.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. від 08.04.2024 прийнято справу до свого провадження та повторно розпочато розгляд справи по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами які зазначені у позові та не заперечив проти заочного розгляду справи. Також позивач пояснив, що спілкування дитини з матір`ю негативно впливає на дитину. Він не бажає, щоб дитина бачила той спосіб життя, який веде мати. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання повторно не з`явилася, поважних причин неможливості явки у судове засідання не повідомила і не подала відзив. Представник Служби у справах дітей Боромлянської сільської ради у судове засідання не з`явилася, але подала заяву в якій зазначила, що просить розглядати справу без її участі, повністю підтримує вимоги позивача, так як відповідачка злісно не виконує батьківські обов`язки, покинула дитину та не цікавиться долею дитини. Представник виконкому Боромлянської сільської ради як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причину неявки, письмових пояснень не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Боромля Тростянецького району Сумської області (а.с. 9). З довідки про доходи та характеристики виданих ТДВ «МАЯК» вбачається, що позивач з 01.04.2022 працює в ТДВ «МАЯК» на посаді слюсаря з ремонту с/г машин та устаткування току № 1. За період з 01.01.2023 по 30.11.2023 позивач отримав дохід у виді заробітної плати в розмірі 183758,85 грн. За місцем роботи позивач характеризується позитивно (а.с. 10, 11). Відповідачка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, зокрема за невиконання обов`язків щодо виховання дитини (01.06.2022 та 03.10.2023), за вчинення домашнього насильства, розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях (03.10.2023) (а.с. 13, 14). Згідно характеристики складеної Ліцеєм Боромлянської сільської ради малолітня [PERSON] навчається у другому класі та зарекомендувала себе як старанна, відповідальна, працелюбна учениця. Дівчинка весь час перебуває з батьком, бабусею та тіткою, оскільки проживає з ними. З матір`ю разом не мешкають. Усім необхідним шкільним приладдям, друкованими зошитами та шкільними посібниками забезпечує батько. У дівчинки організоване місце навчання, є власний телефон та ноутбук, з яких вона приєднується до уроків. Батько щоденно надсилає виконані уроки доньки для перевірки та контролює її навчання. Мати дівчинки зовсім не приділяє належної уваги навчанню й виховання доньки, не бере участі в житті класу, не відвідує батьківські збори, результатами навчання доньки не цікавиться. Під час перебування дитини у матері були пропуски у навчанні (а.с. 12). 20.12.2023 виконавчим комітетом Боромлянської сільської ради Охтирського району Сумської області було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновкувідповідачка не приймає участі у житті дитини, не забезпечує її матеріально, не цікавиться навчанням доньки, зловживає спиртними напоями, неодноразово запрошувалася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, де визнавала свою провину, обіцяла виправитись, але позитивний результат тривав не довго. Наразі [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем. Перебування дитини з такою матір`ю несе загрозу життю та здоров`ю дитини. [PERSON] не зацікавлена у спілкуванні з дитиною, не працює, не має можливості забезпечувати дитину матеріально (а.с. 15, 16). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є класним керівником [PERSON] , яка на даний час навчається у третьому класі Ліцею Боромлянської сільської ради. З самого першого дня вона співпрацює з батьком дитини, який забезпечує дитину усім необхідним, контролює навчання, відвідує батьківські збори. Дитина проживає разом з батьком. Мати дитини ніколи не цікавилась навчанням дитини. Їй відомо, що відповідачка зловживає алкоголем. Був випадок, коли дитина була один день у матері та в цей день не вийшла на навчання. Мати безвідповідально відноситься до освітнього процесу. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сестрою позивача та вони разом проживають у одному будинку з дочкою позивача. Мати дитини зловживає алкоголем, не цікавиться дитиною, не виконує жодних батьківських обов`язків. Позивач сам забезпечує дитину усім необхідним. Відповідачка проживає в будинку без світла та опалення. Спілкування дитини з матір`ю негативно впливає на дитину. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини). Так, відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.150 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом установлено, що дитина постійно проживає разом із батьком, який піклується про дитину, займається її вихованням та утримує доньку матеріально. Відповідачка не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання, що свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Судом не установлено обставин про те, що відповідачці будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення нею від виконання батьківських обов`язків. Така поведінка [PERSON] є незмінною тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідачки як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає найкращим інтересам дитини, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. Крім того, враховуючи положення ч. 2 ст. 166 СК України, відповідно до якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне одночасно із позбавленням [PERSON] батьківських прав стягнути з неї також аліменти на утримання дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь [PERSON] , з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову. Зважаючи на дату звернення позивача до суду з позовом, аліменти з відповідачки підлягають стягненню з 12.01.2024. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду у частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved