Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

16.10.2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Тивоненка Д.Р. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 30.11.1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1386, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що протягом останніх декількох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 07.01.2023 року сторони проживають окремо. Кожен зі сторін має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між позивачем та відповідачем постійно виникали сварки. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу розподілено та передано в провадження судді Кулик В.Б. Ухвалою від 16.10.2024 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Тивоненко Д.Р. не з`явилися, при подачі позовної заяви окремим пунктом просили справу розглянкти без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, причини її неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.11.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, про що складено відповідний актовий запис за № 1386 (а.с. 10). Від спільного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 25.12.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 267 (а.с. 9); сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.06.2017 року Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 586 (а.с. 10); дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.01.2020 року Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану (Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 12 (а.с. 11). На момент подачі позовної заяви сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи той факт, що сторони мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, а також, що відсутні докази того, що окреме проживання сторін негативно вплинуло або вплине на інтереси їх спільних неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати під час подачі позову до суду, то розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судом не проводиться.

Outcome: approved