Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Катлабузької (колишня Суворовська) селищної ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої, залишилося спадкове майно, яке складається з : - \~ \~ \~ \~земельної ділянки площею 2,7598 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер 5122383900:01:001:0031, яка знаходиться на території Старотроянівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 853014, виданий 16.11.2005 року. За життя, спадкодавець склала заповіт від 25.01.2008 року, за реєстровим № 06, відповідно до якого вищевказану земельну ділянку заповідала позивачу. Позивач, як спадкоємець за заповітом відповідно до ст.. 1233 ЦК України, прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на день її смерті. Між тим, при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також наявності розбіжностей по батькові спадкодавця в наданих документах. Так, у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА№853014, виданого 16.11.2005 року дані спадкодавця зазначено « [PERSON] », в той час, як в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2015 року зазначено « [PERSON] ». На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] земельної ділянки площею 2,7598 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер 5122383900:01:001:0031, яка знаходиться на території Старотроянівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 853014, виданого 16.11.2005 року на ім`я - « [PERSON] »; -визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 2,7598 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер 5122383900:01:001:0031, яка знаходиться на території Старотроянівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 853014, виданий 16.11.2005 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність . Представник відповідача, Катлабузької (колишня Суворовська) селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, в підготовче судове засідання\~ не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечує. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.10.1966 року Старотроянівською сільрадою Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 42 від 27.10.1966 року, /а.с. 6/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 21.10.2003 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 20 від 21.10.2003 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 199 від 13.03.2015 року, /а. с. 7/. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 853014, виданого 16.11.2005 року Кілійською районною державною адміністрацією, вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 05.07.2005 року № 390 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,76 гектарів, кадастровий номер: 5122383900:01:001:0031, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010552200013, /а. с. 9-10/. Згідно дублікату заповіту від 25.01.2008 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області за реєстровим № 06 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті, зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, заповідала її сину [PERSON] , [INFO] ; а з належного їй майна, земельну ділянку площею 2,76 гектарів, розташовану на території Старотроянівської сільської ради, належну їй з гідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№853014 виданого Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області 16.11.2005 року, заповідала донці [PERSON] , [INFO] , /а. с. 8/. Згідно довідки № 684/15-15 від 04.08.2024 року, виданої старостою Старотроянівського старостинського округу Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] із 1960 року до дня смерті. На день її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1966 року народження дочка. Заповіт складено та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №06 від 25.01.2008 року. Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 1446/01-16 від 05.12.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79398445 від 03.12.2024 року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79398453 від 03.12.2024 року вбачається, що заповіт за номером в реєстрі нотаріальних дій №6 та номером у Спадковому реєстрі 43948447, заповідачем якого є [PERSON] , [INFO] чинний. Також 20.09.2016 року Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області було видано дублікат заповіту №43948447, про що були внесені відомості, а саме номер у Спадковому реєстрі 59554610 та номер в реєстрі нотаріальних дій 266. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 №5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325. якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на\~встановлені з\~досліджених доказів\~обставини справи,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимог позивача,\~щодо належності належності [PERSON] , яка померла [INFO] земельної ділянки площею 2,7598 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер 5122383900:01:001:0031, яка знаходиться на території Старотроянівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 853014, виданого 16.11.2005 року на ім`я - « [PERSON] ». Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач\~не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved