Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що 04.03.2023 року о 11:30 год. між транспортними засобами сторін («Audi Q7» та «Haval») відклав дорожньо-транспортна пригода. Постановою Луцького міськрайонного суду від 31 травня 2023 року, що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 850 грн. Позивач є власником ТЗ Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] . Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків № 915/23 від 20 листопада 2023 року на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» вартість відновлювального ремонту ТЗ Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] , становить 1 022 280,75 грн. В свою чергу, ПАТ «СК «Арсенал страхування» сплатило позивачу 130 000 грн. (в межах ліміту, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - поліс ОСЦПВ). 24 січня 2024 року [PERSON] звернулась з листом до [PERSON] щодо досудового врегулювання питання відшкодування різниці суми завданих матеріальних збитків у розмірі 892280,75 грн. (1 022 280,75 грн. - 130 000 грн.), однак, вказані вимоги залишенні без задоволення. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача 892280,75 грн. матеріальної шкоди в судовому порядку. Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 13 травня 2024 року). 05 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов від представника відповідача, в якому вона заперечує вимоги, просить відмовити у їх задоволенні. Вказує, що вартість відновлювального ремонту згідно наданого позивачем висновку експерта складає 396105,39 грн. Просить враховувати вартість ремонту автомобіля з урахуванням зносу. Крім того, вказує, що з відповідача немає бути стягнута сума ПДВ. Вважає зазначений звіт про оцінку № 915/23 від 20 листопада 2023 року не належним доказом. Представник позивача у відповіді на відзив від 11 квітня 2024 року вказує, що вимога про стягнення повної вартості відновлювального ремонту автомобіля є усталеною судовою практикою. Калькуляція зазначена у звіті експерта окремо не виділяє ПДВ згідно Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ. 14 квітня 2024 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив сторони відповідача, в яких представник відповідача повторно заперечила вимоги позивача. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року у справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу на час виконання якої провадження було зупинено. 27 вересня 2024 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року провадження у праві було поновлено. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Крім того, не виключив можливості зменшення заявленого розміру матеріальної шкоди на суму ПДВ (20%). Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному в письмовому відзиві на позов та додаткових письмових запереченнях. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] (а.с.4). Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2023 року, що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с.5-9). Зі змісту постанови вбачається, що [PERSON] 04.03.2023 року о 11 год. 30 хв. в м. Луцьк по вул. Рівненська, 143 та перехрестя вул. Підгаєцька, керував автомобілем марки «Haval» д.н.з. [NUMBER] , перед поворотом ліворуч на вул. Підгаєцька, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Audi Q7» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу №20903138 (страхових ліміт на шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн., а.с.168). 04 березня 2023 року на адресу страховика надійшло повідомлення про ДТП (а.с.169). Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №915/23 вартість відновлювального ремонту ТЗ Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] , складає 1 022 280,75 грн. (а.с.11-13). 23 листопада 2023 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» позивачу було відшкодовано понесений матеріальний збиток у розмірі 130 000 грн. (а.с.10), що не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому слід враховувати, що Закон розмежовує суму страхового відшкодування (яка визначається відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка обмежується страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування пункти 9.1, 9.4 статті 9 та пункт 36.1 статті 36 Закону) та суму відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), що визначається відповідно до оціненої шкоди або по факту проведеного ремонту (пункт 36.2 статті 36 Закону. Якщо страхова сума є меншою за розмір заподіяної (оціненої) шкоди, то страхове відшкодування (страхова виплата/регламентна виплата) за таку шкоду особі в умовах відсутності документального підтвердження факту оплати проведеного відновлювального ремонту, здійснюється безпосередньо потерпілій з попереднім вирахуванням з суми оціненої шкоди, зокрема суми ПДВ, з подальшим обмеженням/зменшенням отриманої суми до зазначеної страхової суми. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи вбачається, що завдана позивачу матеріальна шкода перевищує ліміт страхового відшкодування, який становить 130000 грн. відповідно до полісу обов`язкового страхування №20903138, відтак різниця вказаних сум повинна бути відшкодована відповідачем як винуватцем ДТП. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту проведення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ, а тому на підставі абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір оціненої шкоди має бути зменшений на суму податку на додану вартість. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає матеріальна шкода у розмірі 743 567,29 грн. (1 022 280,75 грн. - 130 000 грн.) - 148 713,46 грн. (сума ПДВ (20 %). Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 7435,75 грн. (8922,90 грн. х 743 567,29 грн. / 892 280, 75 грн.).

Outcome: partial