Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення штрафних санкцій за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Біловар І.О. та зареєстрований в реєстрі за №655 (надалі - договір позики), за яким позивач передав відповідачу у борг грошові кошти у сумі 60000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути суму позики у строк до 26.03.2022 року. Відповідно до п.2 договору позики позивач передав повністю готівкою у грошовій одиниці долари США, перед підписанням договору позики. Згідно з умовами п.8 договору, неустойка складає 1% від суми заборгованості за кожен місяць прострочки. Відповідач жодні грошові кошти по договору позики не повернула, чим допустила прострочення своїх грошових зобов`язань з повернення позивачу грошових коштів за договором позики. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача штрафні санкції в розмірі 18000,00 доларів США. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.11.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явилася повторно, хоча про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, яка була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, то зі згоди позивачів суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] 26.03.2019 року отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 60000,00 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 26.03.2022 року, що підтверджується договором позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Біловар І.О. та зареєстрований в реєстрі за №655 (а.с.8-9). Згідно п.8 договору позики, у разі несвоєчасного повернення позики, відповідач зобов`язався сплатити позикодавцю штраф у розмірі 1 % від суми заборгованості, за кожен місяць прострочки. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок і визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правових висновків у справах № 916/804/17 та № 910/2031/16, встановивши розмір і термін нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов?язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Статтею 5 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні з урахуванням особливостей, встановлених частиною другою цієї статті, і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків. Усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні, крім розрахунків за іншими операціями, визначеними Митним кодексом України та або нормативно-правовими актами Національного банку України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 464/3790/16-ц зробила правовий висновок щодо стягнення заборгованості за договором позики у іноземній валюті, відповідно до якого частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України. У ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем будь-яких заперечень на позов та доказів на спростування заявлених позивачем вимог до суду не подавала. За прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 26.03.2019 року за період з 26 березня 2022 року по 07 жовтня 2024 року з відповідача підлягає стягненню 1% від суми заборгованості за кожен місяць прострочки в розмірі 18000,00 доларів США. Враховуючи наведене, перевіривши розрахунок заборгованості щодо невиконання умов договору позики від 26.03.2019 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме з відповідача підлягає стягненню 1% від суми заборгованості за кожен місяць прострочки за договором позики в розмірі 18000,00 доларів США. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 7436,43 гривень.

Outcome: approved