Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Вельчева Н.М. звернулася з позовом до суду в якому просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , земельної ділянки площею 4,36 га, кадастровий номер 5124584900:01:001:0116, розташованої на території Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, та визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 4,36 га, кадастровий номер 5124584900:01:001:0116, розташованої на території Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,36 га, кадастровий номер 5124584900:01:001:0116, розташованої на території Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно померлої, через розбіжності в написанні прізвища спадкодавця і свідоцтві про смерть та копії державного акту на право власності на земельну ділянку, а також через відсутність державного акта. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2024 року цивільну справу було розподіллено судді Рязановій К.Ю. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 15 листопада 2024 року від Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на виконання ухвали суду від 28 жовтня 2024 року до суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №93/2024 до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Вельчева Н.М. у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача адвокат Вельчева Н.М. надала до суду заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити без їх участі. Представник Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до суду не з`явився, надав заяву в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі, позов визнав, наслідки ст.206 ЦПК України зрозумілі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи, повідомлених про дату, місце та час розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову. Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ч.1 ст.81 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно з ч.1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 1996 року Білгород-Дністровським РВУМВС України в Одеській області, прізвище, ім`я та по батькові позивача - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 червня 1960 року Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Як вбачається з копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 846600, власником земельної ділянки площею 4,36 га, розташованої на території Плахтіївської сільської ради, є [PERSON] . Державний акт виданий на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації № 361/А-05 від 08 серпня 2005 року. Відповідно Додатка до розпорядження Саратської районної державної адміністрації №361/А-05 від 08 серпня 2005 року, у списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай), під номером 65 зазначена [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 99 років в селі Плахтіївка, Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 січня 2024 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Постановою державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області від 18 вересня 2024 року відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована на території Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з розбіжностями у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , видане 17 січня 2024 року, прізвище, ім`я та по батькові (спадкодавця) вказано « [PERSON] », а у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №846600, виданого 10 листопада 2005 року Саратською районною державною адміністрацією Одеської області, прізвище, ім`я та по батькові (спадкодавця) вказано « [PERSON] ». Як убачається з витягу газети Час.Люди.Події № 38 від 05 жовтня 2024 року, втрата державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №846600 виданого на ім`я [PERSON] засвідчена оголошенням у газеті. Відповідно до довідки №02-23/1592 від 20 вересня 2024 року Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON] народилась [INFO] та померла [INFO] , на момент смерті проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Судом досліджено спадкову справу 93/2024 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до матеріалів якої, спадкоємцем за законом, є [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Отже, судом встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю серії ЯА №846600 виданого на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 08 серпня 2005 року №361/А-05, ділянка площею 4,36 га, яка розташована на території Плахтіївської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на ім`я [PERSON] , ім`я спадкодавця помилково зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». За таких обставин, позов є обґрунтованим, підлягає задоволенню та встановлення даного факту має значення для здійснення позивачем майнових прав, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, також за позивачем належить визнати право власності на вищевказане майно.

Outcome: approved