Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

01.11.2024 року до суду звернулася [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем - батьком [PERSON] , який помер [INFO] в селі Люлинці Калинівського району Вінницької області, на час відкриття спадщини, а саме на день його смерті - [INFO] . В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно. Вона як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька, спадкове майно фактично прийняла, оскільки з 2013 року із ним постійно приживала до дня його смерті. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки необхідно підтвердити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, через що вимушена звернутися до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2024 року, визначено склад суду з розгляду заяви: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 05.11.2024 року, відкрито провадження за заявою, визначено здійснити її розгляд в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяви, згідно яких просять справу розглянути за їх відсутності, вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.2 ст.247 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі поданих письмових доказів та документів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Вимогами статей 1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Положеннями частин 3 та 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] в селі Люлинці Калинівського району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.07.2015 року виконкомом Люлинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,37га., з якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25га.; для ведення особистого селянського господарства - 0,12га., про що свідчить наявні довідка Люлинецького старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області від 18.09.2024 року № 263; облікова картка об`єкта погосподарського обліку, надана 26.09.2024 року Люлинецьким старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області. На момент своєї смерті [PERSON] постійно проживав разом із своєю дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка його доглядала у зв`язку із важкою хворобою, що випливає з довідок Люлинецького старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області № 262 від 18.09.2024 року, № 275 від 02.10.2024 року; довідки ВП «Люлинецька амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» КП «Калинівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинівської міської ради № 785 від 07.10.2024 року. Дану обставину також підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] , які в заявах-поясненнях, які посвідчені 11.11.2024 року в.о.старости Люлинецького старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області Петрук О.М., зазначають, що [PERSON] постійно проживала разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2013 року по день його смерті, яка сталася [INFO] . 02.12.2024 року [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Саміляк О.П. про видачу свідоцтва про спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , в якій повідомила, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з померлим. Окрім цього, зазначила, що окрім неї спадкоємцями першої черги за законом є її рідні сестри: [PERSON] та [PERSON] , які спадщину не прийняли та на неї не претендують. На підставі цієї заяви, 02.12.2024 року приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Саміляк О.П. була заведена (зареєстрована) спадкова справа № 153/2024 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі: 73383022), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79379470, виданим 02.12.2024 року приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Саміляк О.П. [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм частки спадкового майна, що залишилась після смерті батька [PERSON] , на користь його дочки - [PERSON] , про що свідчать заяви, посвідчені відповідно 18.09.2024 року, 19.09.2024 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлаю О.М., та зареєстровані в реєстрі за №№ 2230, 2241. Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Саміляк О.П. від 05.12.2024 року № 362/02-14, заявниці [PERSON] рекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутні належні докази її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки села Люлинці Калинівського району Вінницької області, разом із спадкодавцем - батьком [PERSON] , який помер [INFO] в селі Люлинці Калинівського району Вінницької області, на час відкриття спадщини, а саме на день його смерті - [INFO] . За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved