Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

29.10.2024 року позивач [PERSON] , в особі свого адвоката Лащук Ю.В., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту перебування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на його утриманні. Позов обґрунтував тим, що він з 29.04.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Окрім спільних дітей, разом з ними проживає син [PERSON] [PERSON] .. З того часу він опікується [PERSON] , виховує його, останній перебуває на повному його утриманні. [PERSON] називає його «татом», між ними існують люблячі відносини як між батьком та сином. Встановлення вказаного факту необхідно позивачу для набуття права на відстрочку відповідно до п.3 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 31.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідач відзив не подав. 11.10.2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляду справи. В судовому засіданні, призначеному 26.12.2024 позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що 29.04.2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, з часу реєстрації шлюбу з [PERSON] на його утриманні перебуває син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Всі витрати на утримання дитини несе він, батько дитини [PERSON] кошти на утримання дитини не надає, життям дитини не цікавиться. Просив позов задовольнити. Представник позивача\~адвокат Лащук Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, вважала, що достатньо підстав для встановлення факту перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , що спричинить для останнього юридичні наслідки набуття права на відстрочку від мобілізації. Просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, будь яких заяв до суду не подав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти їх задоволення не заперечувала. Представник третьої\~особи [INFO] в судове\~засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, будь яких заяв до суду не подав. За таких обставин суд ухвалює заочне рішення, на що позивач надав згоду. Заслухавши позивача та його представника, третю особу [PERSON] , свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1585 від 29.07.2009 року (а.с.15). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.01.2014 року рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області (а.с.14). 29.04.2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.04.2014 року (а.с.13). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.20, 21). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг №613935 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.05.2024 року (а.с.16). За даною адресою зареєстровані також діти [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] . Згідно акту №96, виданого 16.05.2024 ПП Управлінською компанією «Житлосервіс», позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (а.с.16 зворот). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи №1331 від 18.07.2024 року, затвердженого головним спеціалістом відділу соціального супроводу бюджетних виплат управління контролю цільового використання державних коштів департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради Семенюк О., [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та разом із ним проживають: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син) (а.с.17-19). Згідно довідки № 54 від 18.06.2024 року, [PERSON] займає посаду менеджера з питань регіонального розвитку в ТОВ «Стелла Пак Україна» за сумісництвом з 01.08.2023 по 15.04.2024, а за основним місцем роботи з 16.04.2024 по даний час (а.с.28). З матеріалів позовної заяви вбачається, що [PERSON] матеріально забезпечує свого пасинка [PERSON] , про що свідчать чеки, квитанції для купівлі камуфляжної форми, придбання телефона, спортивної форми та взуття, оплата стоматологічних послуг (а.с.35,36, 38-43). Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. В силу ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст.14 (здійснення сімейних прав) СК України, сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Згідно приписів ч.1 ст.15 (виконання сімейних обов`язків) СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. В силу ч.4 ст.15 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Таким чином, можна виснувати, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав. Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів. Правовідносини щодо «утримання дітей» є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає виключно на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч.2 ст.166 СК України). Відповідно до ст.260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ч.1 ст.268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у вітчима, за наявності у дитини батьків, виникає лише право брати участь у вихованні падчерки та пасинка, які з ним проживають, а обов`язок їх утримувати виникає лише у разі відсутності у нього матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання. До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у постанові від 14.12.2023 року №160/11228/23, зазначивши, що заявник перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Відповідно\~\~до\~\~ч.6\~\~ст.13 Закону України\~\~«Про судоустрій і статус суддів» та ч. 4 ст.263 ЦПК України, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. У позовній заяві позивач вказує, що встановлення перебування на його утриманні неповнолітнього пасинка [PERSON] йому необхідно для підтвердження права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані\~жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Відповідно до п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Системний аналіз положень СК України та Законів України свідчить, що передбачене п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», стосується військовозобов`язаних, які є батьками таких дітей або їх вітчимом у разі наявності обов`язку, передбаченого ч.1 ст.268 СК України, утримувати падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. В даному випадку позивач є вітчимом [PERSON] , [INFO] . У [PERSON] є батьки: [PERSON] та [PERSON] , які і зобов`язані утримувати дитину незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі та чи проживають разом з сином або окремо від нього. Суду не надано переконливих доказів, що [PERSON] не виконує обов`язки щодо утримання свого сина [PERSON] . До показань свідка [PERSON] , щодо яких саме [PERSON] та [PERSON] утримують неповнолітнього [PERSON] , а біологічного батька дитини сусідка за роки проживання жодного разу не бачила, суд оцінює критично, оскільки такий доказ не впливає на настання юридичних наслідків, набуття яких бажає позивач. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що від факту, який просить встановити позивач - перебування на утриманні дитини - у позивача не виникне права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за наявності у дитини батька та матері, які зобов`язані за законом утримувати дитини та не можуть передати цей обов`язок іншій особі, а тому вказана позовна заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в позові [PERSON] в повному обсязі судові витрати по сплаті судового збору покладає на позивача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 14, 15, 141, 180, 260, 268 СК України, ст. 242 ЦК України, ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»,

Outcome: dismissed