Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Наш Дом» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються ТОВ «Фірма «НАШ ДОМ». Між сторонами 18.02.2016 укладено договір № 4/3 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та договір № 4/3 про користування електричною енергією, а 03.01.2020 укладено договір № 4/3 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення. Указує, що відповідач отримує житлово-комунальні послуги, проте, протягом періоду з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року не здійснює оплату за отримані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 23\~536,32 грн. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь 23\~536,32 грн - заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. Представник позивача ТОВ «Фірма «Наш Дом» подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 25.12.2024. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 26.04.2016, житловий комплекс з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] передано забудовником на баланс експлуатуючої організації ТОВ «Фірма «НАШ ДОМ». Основним видом діяльності ТОВ «Фірма «НАШ ДОМ», згідно відомостей зазначених у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є КВЕД 81.10 «Комплексне обслуговування об`єктів», що передбачає діяльність з надання житлово-комунальних послуг. 18.02.2016 між ТОВ «Фірма «Наш Дом» [PERSON] укладено договір № 4/3 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. 18.02.2016 між ТОВ «Фірма «Наш Дом» [PERSON] укладено договір № 4/3 про користування електричною енергією. 03.01.2020 між ТОВ «Фірма «Наш Дом» [PERSON] укладено договір № 4/3 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. На ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.\~162\~ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Позивач,\~звертаючись до\~суду з\~даним позовом,\~зазначає,\~що споживачем\~за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] відповідно до відкритого особового рахунку № [NUMBER] , який є власником указаної квартири. Однак, матеріалами справи не підтверджено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім того, з інформації з Єдиного державного демографічного реєстру слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже, [PERSON] не зареєстрований за адресою, за якою надавалися житлово-комунальні послуги. При цьому, укладення у 2016 році договорів на надання послуг та відкриття особового рахунку на ім`я [PERSON] без підтвердження відповідними доказами належності цього майна на праві власності або користування цій особі, не свідчить, що право вимоги є підтвердженим. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відтак позивачем не доведено, що [PERSON] є особою, яка повинна відповідати за даним позовом, та право вимоги до нього позивачем не підтверджено. Ураховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких\~обставин,\~з урахуванням\~вищевикладеного,\~проаналізувавши та\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed