Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

14 листопада 2022 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, вказавши, що відповідачу щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги здійснювалося постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , але відповідач в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.10.2015 року по 01.08.2022 року в розмірі 31\~110,44 грн., з них: за послугу з централізованого опалення за період з 01.10.2015 року по 04.11.2021 року в розмірі 23\~800,32 грн.; за постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 року по 01.08.2022 року в розмірі 7066,23 грн.; плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 року по 01.08.2022 року в розмірі 243,89 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути на свою користь з відповідача та сплачений судовий збір. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2022 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. (а.с. 18) Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін.(а.с. 18) Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з відповідача [PERSON] на користь Комунального підприємства «Криворіжтепломережа», за період з заборгованість за період з 01.10.2015 року по 01.08.2022 року у сумі 31\~110,44 грн.: за послугу з централізованого опалення за період з 01.10.2015 р. по 04.11.2021 р. в розмірі 23\~800,32 грн.; за послугу з постання теплової енергії за період з 05.11.2021 р. по 01.08.2022 р. в розмірі 7066,23 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 р.. по 01.08.2022 р. в розмірі 243,89 грн., судові витрати у розмірі 2481,00 грн. судового збору. (а.с. 25-26) 05 грудня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року за позовом Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій відповідач просила суд поновити відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 30 січня 2023 року та скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування заяви відповідача зазначила, що вона дізналася про заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області лише 25 листопада 2024 року, з вказаним рішенням не згодна в частині суми яка підлягає стягнення, оскільки 02 червня 2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області . було видано судовий наказ про стягнення боргу по оплаті за теплову енергію у сумі 15\~721,70 грн. та судовий збір у сумі 121,80 грн., яки й був скасований ухвалою від 20 липня 2017 року. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем не повідомлено суд про вказані обставини, що призвело до не вірного обрахування суми заборгованості, яка підлягає стягнення на користь позивача. Ухвалою судді Вікторович Н.Ю. від 06 грудня 2024 року поновлено заявнику строк звернення до суду з заявою та призначено заяву про перегляд заочного рішення д суду. (а.с. 59) Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року за позовом Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року за позовом Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. (а.с. 69-71) Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2024 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. (а.с. 73) 09 січня 2025 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява про стягнення заборгованості, в якій представник залучила до участі у справі в якості третьої особи Управління праці і соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради та просили суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.11.2015 року по 01.01.2025 року, яка становить 43\~811,09 грн., з них: за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 року по 01.01.2025 року в розмірі 43\~055,68 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 року по 01.01.2025 року в розмірі 755,41 грн. та судовий збір 2481,00 грн. Представником позивача було направлено на адресу відповідачів уточнену позовну заяву. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст.10 ЦПК України, ст.17 Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178\~ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч.1 ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованою за вказаною адресою значаться: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 15.04.2015 року; інші особи зняті з реєстрації. (а.с. 4) Відповідно до Довідки вих. №7603 від 16.11.2022 року за підписом адміністратора Центру адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради Станіславчук Л., [PERSON] , з 15.04.2015 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 17) Відповідно до п.18 Правил «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України та п.30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. За положеннями ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 1, 2, 4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговуваннявнутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). З 05.11.2021р.\~згідно до п. 11 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.06.2018 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 33,74 грн.(з ПДВ), та плату за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі у розмірі 22,05 грн. (з ПДВ) на підставі Наказу КПТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» №712 від 03.11.2021р.; та з 01.12.2021р. розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 35,19 грн. (з ПДВ), та плату за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі у розмірі\~22,05\~грн. (з ПДВ) на підставі Наказу КПТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» №791 від 30.11.2021р. Судом встановлено, що договір на надання послуг з постачання теплової енергії між КПТМ «Криворіжтепломережа» та відповідачами по справі не укладався, але теплова енергія у квартиру, надавалась належним чином, заяву про відключення від теплопостачання відповідачі не надавали, таким чином, останні знаходиться у фактичних договірних відносинах з КПТМ «Криворіжтепломережа». Згідно розрахунку по особовому рахунку № [NUMBER] по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 року по 01.01.2025 року в сумі 43 811,09 грн. Нарахування плати за надані послуги з централізованого опалення проведено на підставі тарифів, затверджених постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010 року, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року, Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 року в редакції від 09.06.2016 року, Постанов НКРЕКП №1782 від 06.10.2016 року, №1536 від 31.12.2017 року, №240 від 27.02.218 року, №1752 від 10.12.2018 року та Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради №530 від 22.10.2021 року. Крім того, ст.ст. 11, 526 ЦК України договір не є єдиною підставою виникнення правовідносин між сторонами. В даному випадку підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків між сторонами по справі є акти про подачу теплоносія та про його відключення. Відмова відповідача сплачувати заборгованість за використану теплову енергію веде до неможливості розрахунків позивача з постачальником енергетичних ресурсів, що значною мірою погіршує фінансове та економічне становище енергетичних галузей, паралізує їх діяльність. У зв`язку з цим, позивачу значною мірою обмежуються ліміти на постачання природного газу та електроенергії, що спричиняє позивачу шкоду у великих розмірах. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Виходячи з наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що відсутність договору між позивачем та відповідачами не позбавляє останніх обов`язку сплачувати комунальні послуги, пов`язані з утриманням майна, яке перебуває у їх власності, користуванні. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Дослідивши заяву відповідача [PERSON] від 07 січня 2025 року та посилання на застосування позовної давності, суд зазначає. Позивач уточнивши заявлені позовні вимоги, звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості за період з листопада 2015 року по січень 2025 року включно. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що з урахуванням того, що по справі судом було ухвалено заочне рішення у відсутність відповідачів, які не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому був позбавлені можливості подати заяву про застосування строку позовної давності до суду при первісному розгляді справи, то розглядаючи справу після скасування заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути заяву відповідачів, викладену в заяві про перегляд заочного рішення, щодо застосування строку позовної давності. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14ц. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93 та №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). У силу ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, суд звертає увагу, що 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500. Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року №760, від 13 жовтня 2020 року №956, від 9 грудня 2020 року №1236. В подальшому, дію карантину продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року №104, від 21 квітня 2021 року №405, від 16 червня 2021 року №611, від 11 серпня 2021 року №855, від 22 вересня 2021 року №981, від 15 грудня 2021 року №1336, від 23 лютого 2022 року №229, від 27 травня 2022 року №630. Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, слід визнати таким, що пропущений позивачем трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період до березня 2017 року. При цьому, Законом України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»), до 06 серпня 2020 року були продовжені саме процесуальні строки, визначені ЦПК України. Натомість строки, визначені пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зокрема строки визначені нормами матеріального права - ст.ст.257 і 258 ЦК України, таких змін та (або) обмежень вищевказаним Законом не зазнали і, відповідно, вважаються продовженими і на час розгляду цієї справи судом. У даній справі позовна давність щодо подачі позову переривалась, внаслідок подачі судового наказу, однак суд не враховує позицію Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі\~№712/8916/17\~(провадження № 14-448цс19), оскільки правовідносини, які виникли в даній справі виникли до ухвалення позиції Великої Палати Верховного Суду, а саме до липня 2020 року, оскільки заява про видачу судового наказу була подана 28.05.2015 р. До цього судова практика була сталою і позивач не міг передбачити їх кардинальних змін. Відповідно у даному випадку застосування судом висновків Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року до спірних правовідносин призведе до правової непередбачуваності, що є недопустимим відповідно до позиції ЄСПЛ, оскільки чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні.\~Коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується. Сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі «передбачуваності» у контексті Конвенції. Завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме у розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються враховуючи зміни у повсякденній практиці. Відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства, яка призводила до його суперечливого тлумачення судом, порушує вимоги Конвенції щодо «якості закону»\~(рішення Європейського суду з прав людини у справі "Броньовський проти Польщі" від 22 червня 2004 року, "Серков проти України" (заява № 39766/05). Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають суми, що були нараховані у межах трирічного строку позовної давності, з урахуванням того, що позов був поданий 14.11.2022 року, з урахуванням п. 12 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено за період з 01.03.2017 року по 01.01.2025 року, що відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за період з 01.03.2017 року по 01.01.2025 року складає 29\~508,40 грн. (відповідно до розрахунку заборгованості, розмір заборгованості станом на 03.2017 року складає 13\~265,78 грн., загальна сума заборгованості за період з 01.11.2015 року по 01.01.2025 року становила 57 602,86 грн., за вказаний період перерахунок послуги постачання теплової енергії становить 205,03 грн., сплачено 4526,65 грн., надано субсидії 10\~097,00 грн. ) Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), №66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість може бути стягнута в межах трьохрічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з березня 2017 року по 01 січня 2025 року, що становить 29508,40 грн. Відповідачами до суду не надано доказів та відповідно оформлених претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і в цілому не наведено ніяких фактів невиконання позивачем вказаних вище послуг. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до долучених до матеріалів справи доказів, відповідач [PERSON] з 15.04.2015 року зареєстрована за вказаною адресою, а тому матеріалами справи доведено факт користування відповідачем наданими позивачем послугами у спірний період. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягають частковому задоволенню, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з постачання централізованого опалення, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач своєчасно не здійснювала оплату спожитих послуг, що сприяло накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, з відмовою від отримання послуг не зверталися. На підставі вище викладеного, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за період з березня 2017 року по 01.01.2025 року у розмірі 29\~508,40 грн. При зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір за вимогу майнового характеру, як юридична особа у розмірі 2481,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги про заборгованість в сумі 29 508,40 грн. та 755,41 грн. за абонентське обслуговування Таким чином пропорційність задоволених вимог становить 69,08 % (33\~613,83,57х100:45130,33), а пропорційність вимог, в задоволені яких відмовлено становить 30,92 (100-69,08=30,92). Оскільки вимоги позивача задоволені на 69,08 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовних вимог підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в сумі 1713,87 грн. (2481,00:100 х 69,08=1713,87). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial