Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

13 листопада 2024 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Киричук Г.М., діючої на підставі довіреності від 13 лютого 2024 року. В позові зазначено, що між позивачем та відповідачкою було укладено кредитні договори: 1) 03 серпня 2021 року кредитний договір №2001938942401, за яким відповідачці видано кредит у сумі 3020,32 грн.; 2) 04 серпня 2021 року кредитний договір №3001938919201, за яким відповідачці видано кредит у сумі 19300,00 грн.; 3) 19 листопада 2021 року кредитний договір № 3002019408901, за яким відповідачці видано кредит у сумі 17640,00 грн. Відповідачка належним чином не виконує кредитні зобов`язання, а тому станом на 09 вересня 2024 року її заборгованість склала: 1) по кредитному договору від 03 серпня 2021 року № 2001938942401 - 4840,54 грн., з яких: 3020,32 грн. заборгованість за кредитом; 1820.22 грн. заборгованість за процентами; 2) по кредитному договору від 04 серпня 2021 року № 3001938919201 - 24864,32 грн., з яких: 14442,03 грн. заборгованість за кредитом; 2.38 грн. заборгованість процентами; 10419.91 грн. заборгованість за комісією; 3) по кредитному договору від 19 листопада 2021 року № 3002019408901 - 23757,38 грн., з яких: 16168,8 грн. заборгованість за кредитом; 3,38 грн. заборгованість процентами; 7585.2 грн. заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вищевказаними кредитними договорами станом на 09 вересня 2024 року склала 53462,24 грн. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами, в розмірі 53462,24 грн. та витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явися, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про що у справі маються відповідні докази, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд дійшов наступного. 03 серпня 2021 року відповідачка [PERSON] підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила, що дає свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах, а саме з наданням кредиту на: загальні споживчі цілі, сплату разової комісії банку (а.с.33-87). Відповідно до заяви № 2001938942401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 03 серпня 2021 року та підписаного відповідачкою паспорту споживчого кредиту, банк надає позичальнику суму кредиту, яка становить 3000,00 грн. на загальні споживчі цілі, зі строком кредиту 12 місяців та розміром процентної ставки - 47,88% річних (а.с.14-16). Також відповідно до заяви № 3001938919201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 03 серпня 2021 року та підписаного відповідачкою паспорту споживчого кредиту, банк надав відповідачці суму кредиту, яка становить 19300,00 грн. на загальні споживчі цілі, зі строком кредиту 24 місяці, розміром щомісячної комісії за обслуговування кредиту 3,00% та розміром процентної ставки 0,01% річних (а.с.17-20). Крім того, згідно заяви № 3002019408901 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 листопада 2021 року та підписаного відповідачкою паспорту споживчого кредиту, банк надав відповідачці суму кредиту, яка становить 17640,00 грн. на загальні споживчі цілі, зі строком кредиту 24 місяці, розміром щомісячної комісії за обслуговування кредиту 3,00% та розміром процентної ставки 0,01% річних (а.с.25-28). Позивач виконав зобов`язання за вказаними кредитними договорами, надавши відповідачці кредитні кошти, про що свідчать довідка про збільшення кредитного ліміту по договору №2001938942401 та платіжні інструкції від 04 серпня та 19 листопада 2021 року, однак остання не в повному обсязі виконала зобов`язання за договорами, не сплатила у встановлений строк розмір щомісячного платежу та відсотки за користування кредитом, в зв`язку з чим, станом на 09 вересня 2024 року, їй нараховано заборгованість, в розмірі 53462,24 грн., а саме: за договором №2001938942401 від 03 серпня 2021 року - 4840,54 грн., з яких 3020,32 грн. заборгованість за кредитом та 1820,22 грн. заборгованість за відсотками; за договором №3001938913201 від 03 серпня 2021 року - 24864,32 грн., з яких 14442,03 грн. заборгованість за кредитом, 2,38 грн. заборгованість за відсотками та 10419,91 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; за договором від 18 листопада 2021 року - 23757,38 грн., з яких 16168,8 грн. заборгованість за кредитом, 3,38 грн. заборгованість за відсотками та 7585,2 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту (а.с.100-107). 09 вересня 2024 року відповідачці позивачем направлено письмові вимоги про погашення заборгованості за кредитами, однак дані вимоги залишені відповідачкою без задоволення (а.с.88-93). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права за кредитними договорами. Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Схожих висновків дійшов також і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справа № 611/679/21. Укладеними між сторонами кредитними договорами від 03 серпня 2021 року та 18 листопада 2021 року встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому в зазначених кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Таким чином, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договорів, положення пунктів 4 та 5 кредитних договорів від 03 серпня 2021 року та 18 листопада 2021 року щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За такого вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією по обслуговуванню кредитної заборгованості, в розмірі 10419,91 грн. по кредитному договору № 3001938919201 від 03 серпня 2021 року та в розмірі 7585,20 грн. по кредитному договору № 3002019408901 від 18 листопада 2021 року є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Таким чином, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими лише в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за вказаними кредитними договорами, а саме: за договором №2001938942401 від 03 серпня 2021 року - 3020,32 грн. заборгованість за кредитом та 1820,22 грн. заборгованість за відсотками; за договором №3001938919201 від 03 серпня 2021 року - 14442,03 грн. заборгованість за кредитом та 2,38 грн. заборгованість за відсотками; за договором №3002019408901 від 18 листопада 2021 року -16168,80 грн. заборгованість за кредитом та 3,38 грн. заборгованість за відсотками, а тому підлягають задоволенню лише у зазначеній частині. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за вказаними кредитними договорами, складає 35457,13 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 1606,58 грн.

Outcome: partial