Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаним позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між подружжям. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне подружнє життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує формально. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, неодноразово викликалася до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик до суду на вебпорталі Судова влада України, про причини неявки суд не повідомила, не клопотала про відкладення розгляду справи, відзиву до суду не подавала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди сторони позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. 13.09.2022 Турківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №109. Прізвище після одруження чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що спільне життя між подружжям не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Враховуючи положення п. 9 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, який з огляду на заявлену вимогу немайнового характеру підлягав сплаті в сумі 1211, 20 грн. (0,4*3028 грн. розмір прожиткового мінімуму доходів громадян у 2024 році), а тому такий слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved