Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтовання поданого позову вказано, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] ) та з квартири [ADDRESS] . Після смерті бабусі, позивач як спадкоємиця за заповітом, звернулася до Кілійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але належним чином не оформила спадщину, у зв`язку з відсутністю коштів на оформлення спадщини на той момент. Коли позивач звернулася вже до нотаріуса Теплодарської державної нотаріальної контори, у віданні якої знаходяться спадкові справи Кілійського району із заявою про оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказане майно, у зв`язку з суперечностями між заявленими та зареєстрованими правами на житло, що стало підставою для нотаріуса вважати, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. В зв`язку з зазначеним, позивач просить суд: - встановити факт належності квартири [ADDRESS] ) [PERSON] , яка померла [INFO] ; - встановити факт належності квартири [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на: - квартиру [ADDRESS] ); - квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив згідно якого просив розглянути справу у його відсутність, відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі письмових заяв представника позивача та представника відповідача, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00029009855 від 22.12.2020 року вбачається, що шлюб [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований 09.12.1969 року, про щобуло складено відповідний актовий запис № 154, /а. с. 10/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00029009553 від 22.12.2020 року, наданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що шлюб [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 06.05.1970 року Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, про що було складено відповідний актовий запис №32, /а.с.11/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.12.1971 року м. Вилкове виконкомом міської Ради депутатів трудящихся вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 122 від 03.12.1971 року, /а. с. 13/. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00029009258 від 22.12.2020 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 18.10.1973 року, про що було складено відповідний актовий запис № 160, /а. с. 12/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 28.01.1989 року м. Вилкове виконком міськради народних депутатів, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , /а. с. 13/. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житло № [NUMBER] від 25.01.2003 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , /а. с. 18/. Згідно довідки від 02.11.2018 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що 32/100 частин житлового будинку під [ADDRESS] належить [PERSON] , /а. с. 28/. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, складений 11.08.2018 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальною площею 202, 1 кв.м., житловою площею 129,3 кв.м.), літ. «Б» - сарай, № І-І надвірні споруди, /а. с. 14-16/. Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 127 від 01.08.2018 року присвоєно житловому будинку [ADDRESS] іншу адресу [ADDRESS] , /а. с. 31/. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що вказаний житловий будинок складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальною площею 95,0 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м.), літ «В» - сарай, № 1,І надвірні споруди, /а. с. 23-27/. Згідно висновку за вих. № 652 від 06.09.2019 року, наданого Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно даних проведеної поточної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] встановлено, що 35/100 часток житлового будинку літ. «А» використовуються як квартира [ADDRESS] і, згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 № 127, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (із змінами ), Державними будівельними нормами України ДБН В.2.2-15-2005 розділ Житлові будинки. Основні положення., чинними від 01.01.2006 із змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 8 травня 2009 року №179, вказані 35/100 часток житлового будинку літ. «А» слід вважати квартирою [ADDRESS] , /а. с. 29/. Відповідно до заповіту від 26.03.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: належну їй квартиру [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] , /а. с. 7/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.01.2013 року народження Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 18 від 29.01.2013 року, /а. с. 5/. 19.07.2013 року [PERSON] звернулась до Кілійської районної державної нотаріальної контори з заявою №398, згідно якої вбачається, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка залишила на її ім`я заповіт за реєстровим №240 від 26.03.2003 року, /а. с. 52/. Листами роз`ясненням за вих. № 241/02-14 та № 242/02-14 від 27.05.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] через технічні помилки у правовстановлюючих документах, /а.с.59-62/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно \~\~статті \~\~41 Конституції України \~\~кожен \~\~має \~\~право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~\~визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності\~ одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності\~спадкодавцеві квартири [ADDRESS] ) та квартири [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] ; Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту\~ в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

Outcome: approved