Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-13 00:00:00

Позивач АТ «Райффайзен Банк» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає, що 02.09.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/1213675, згідно умов якого Кредитор надав Позичальнику кредит в сумі 49464,56 грн. строком на 72 місяці з фіксованою процентною ставкою на період з 02.09.2021 по 02.11.2021 (включно) в розмірі 19,95 % річних, з 03.11.2021 - в розмірі 39,9 % річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. Проте, всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 28.02.2023 заборгованість [PERSON] перед Банком за Заявою-Договір про надання кредиту «Кредит готівкою» становить 70952,27 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 54743,25 грн., в тому числі простроченої заборгованості за кредитом 1675,16 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 16209,02 грн., в тому числі простроченої заборгованості за відсотками 14653,11 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 70952,27 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.05.2023, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.09.2023, позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк» - задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за Заявою-Договором про надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/1213675 від 02.09.2021 року в розмірі 70952,27 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. 07.11.2023 представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Свою заяву обґрунтовує тим, що відповідач не була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи, висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи, наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. На підставі викладеного заявник просить поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення суду скасувати та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04.03.2024, заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Гулійчука С. В. про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.09.2023 по цивільній справі за позовом АТ «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення - поновлено. Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.09.2023 по цивільній справі за позовом АТ «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.04.2024, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони - відмовлено. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.04.2024, яка занесена до протоколу судового засідання в порядку статті 55 ЦПК України залучено ТОВ «ФК «Кредит Капітал» як правонаступника позивача АТ «Райффайзен Банк». В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити, оскільки [PERSON] сплачувала грошові кошти позивачу. Вислухавши вступне слово представника відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02.09.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Заяву-Договір про надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/1213675, згідно умов якого Кредитор надав Позичальнику кредит в сумі 49464,56 грн. строком на 72 місяці з фіксованою процентною ставкою на період з 02.09.2021 по 02.11.2021 (включно) в розмірі 19,95 % річних, з 03.11.2021 року - в розмірі 39,9 % річних. Згідно з додатком № 1 до Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» №014/380805/82/1213675 від 02.09.2021, сторонами погоджено графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки. З виписки по рахунку вбачається, що 02.09.2021 АТ «Райффайзен Банк» на рахунок [PERSON] перераховано 49464,56 грн. У зв`язку із припиненням відповідачкою виконання умов кредитного договору, виникла прострочена заборгованість. Таким чином, позивач враховуючи наявність простроченої заборгованості за кредитним договором, скористався своїм правом на дострокове виконання грошового зобов`язання, направивши відповідачці [PERSON] вимогу вих. № 114/5-К-289505 від 01.03.2023 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Проте, відповідачкою вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за його користування не виконано. 20.10.2023 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру божників від 25.10.2023 право грошової вимоги до боржника [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28.02.2023 заборгованість [PERSON] перед Банком за Заявою-Договір про надання Кредиту «Кредит готівкою» становить 70952,27 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 54743,25 грн., в тому числі прострочена заборгованості за кредитом 1675,16 грн., - заборгованість за відсотками у розмірі 16209,02 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 14653,11 грн. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] заперечуючи позовні вимоги, посилалася на довідку про рух коштів від 29.10.2023 (Т.1 а.с.93-94), вказуючи, що відповідачка здійснювала внесення коштів на погашення кредиту, проте позивач здійснені оплати не врахував при формуванні рахунку заборгованості. Суд вказані доводи до уваги не приймає, оскільки довідка про рух коштів сформована станом на 29.10.2023, в той час як розрахунок заборгованості позивача сформований станом на 28.02.2023. Крім того, оплати відповідачки за період з 02.09.2021 по 02.02.2022, які відображені у довідці від 29.10.2023 відображені та враховані у розрахунку заборгованості, наданий позивачем (Т.1 а.с.6-7). Інших належних, достовірних та допустимих доказів на спростування доводів позовної заяви сторона відповідача не надала. Твердження сторони відповідача про те, що Банк не надав відповідь щодо підстав для збільшення суми заборгованості за кредитним договором та договором про реструктуризацію суд до уваги не приймає. Так, письмові матеріали справи містять копію адвокатського запиту на адресу Банку щодо отримання вище вказаної інформації, разом з тим, адвокату було надано відповідь про те, що до адвокатського запиту не було долучено дозвіл особи, в інтересах якої здійснювався запит та роз`яснено порядок звернення із запитом самої особи [PERSON] (а.с.196-200). Крім того, суд звертає увагу, що [PERSON] , як сторона кредитного договору та договору про реструктуризацію заборгованості не позбавлена права отримати вказану інформацію самостійно, проте небажання останньої вчиняти вказані дії, свідчать про неналежне користування своїми правами. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи, відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість у розмірі 70952,27 грн. за договором не погашає. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність кредитного договору, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем. Отже, з вказаного можна дійти висновку, що відповідачка належним чином ознайомлена з умовами Кредитного договору. Крім того слід наголосити на тому, що жодних заперечень з приводу того, що відповідачка не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору відповідачкою надано не було. Обставини укладення вищевказаного договору відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами. Відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами вищезазначеного договору. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів. При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсним, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Крім того, доказів того, що відповідачка виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором та повернула грошові кошти, суду не надано, розрахунок заборгованості не спростовано. З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості, яка відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 70952,27 грн. знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved