Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 08.10.2024 представник позивача, адвокат Трофименко М.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, в якій просить стягнути з відповідача 100 000 грн. моральної шкоди, завданої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, також просить стягнути 12000 грн. понесених витрат на професійну правову допомогу та судовий збір. В обґрунтування позову представник вказує, що 29.10.2023 о 19:20 год. в Дніпропетровській області м. Кривому Розі Тернівському районі по вул. Маршака, [PERSON] керував транспортним засобом Daewoo Matiz, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп?яніння, що підтверджується висновком КП «КЛНД» ДОР № 2878, результат 2,13 % , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.10.2023р. та Дніпродзержинським районним судом 26.10.2023р. Крім того,\~29.10.2023\~о 19:20\~год.\~Дніпропетровська область\~м.\~Кривий Ріг\~Тернівський район\~вул.\~Маршака,\~гр.\~ [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом Daewoo\~Matiz\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~проявив неуважність\~до дорожньої\~обстановки,\~своєчасно не\~відреагував на\~її зміну\~при виникненні\~небезпеки,\~своєчасно не\~вжив заходів\~для зменшення\~швидкості до\~повної зупинки\~транспортного засобу,\~не дотримався\~безпечної дистанції\~та допустив\~наїзд на\~автомобіль Citroen\~Nemo\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~під керуванням\~власника автомобіля\~ [PERSON] ,\~який зупинився\~перед світлофором\~на заборонений\~сигнал світлофора.\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди автомобілі\~отримали механічні\~пошкодження,\~чим завдано\~матеріальні збитки.\~ Постанова\~про закриття\~кримінального провадження\~від 29.12.2023. Таким чином, постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровсько області від 12.03.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн. та стягнуто судові витрати. Внаслідок ДТП, що мала місце 29.10.2023 року, позивач та її син [PERSON] [INFO] , отримали тілесні ушкодження в результаті яких потерпілим відразу було надано медичну допомогу та госпіталізовано до КНП "Криворізька міськи лікарня № 16" Після огляду потерпілих лікарем КНІ "Криворізька міська лікарня № 16", [PERSON] встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудно-поперекового відділу хребта, а її сину [PERSON] 3ЧМТ, струс головного мозку, забійну рану\~чола. В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивач та її син проходять тривалий час лікування, знаходяться під наглядом лікарів. Завдання шкоди здоров`ю порушило нормальний життєвий устрій, додало зайвих складнощів та клопотів пов`язаних з відновленням здоров`я, пошуків ліків, проходження неприємних медичних процедур, а також пов`язаних із збиранням доказів і документів, пошуком фахівця в галузі права для відстоювання своїх прав. Таким чином відповідачем та його неправомірними діями було спричинено позивачу та її сину фізичний біль, пов`язаний з ушкодженням здоров`я, що призвело до лікування, відновлення здоров`я та порушення нормального життєвого устрою, тому просить стягнути моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровсько області від 12.03.2024 року по справі №215/780/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн. та стягнуто 536,80 грн. судового збору, за якою 29.10.2023 о 19:20 год. Дніпропетровська область м. Кривий Ріг Тернівський район вул. Маршака, гр. [PERSON] керував транспортним засобом Daewoo Matiz д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КП «КБЛНД» ДОР №2878, результат 2,13 ‰ вміст в крові та згідно довідки №5250 «КМКЛ № 2» вміст алкоголю в видихаємому повітрі 1,92 ‰ тест №3359, крім того проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не відреагував на її зміну при виникненні небезпеки своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та допустив наїзд на автомобіль Citroen Nemo д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився перед світлофором на заборонений сигнал світлофора. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постанова про закриття кримінального провадження від 29.12.2023 (а.с. 8). На підставі вказаних обставин в постанові суду було заведене кримінальне провадження №12023041230002257 за ч. 2 ст. 186-1 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР від 29.10.2023 (а.с. 9). Згідно висновку експерта №СЕ-19/112-23/11507-ІТ від 20.11.2023, [PERSON] мав можливість уникнути ДТП, та невідповідність дій водія автомобіля "Daewoo Matiz" [PERSON] вимогам п.п. 2.3 (б) і (д), 12.3, 31.1 та 13.3 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з ДТП (а.с. 11-13). Відповідно до Довідки №4416 від 30.10.2023 виданої КНКП "Криворізька міська лікарня №16" КМР, [PERSON] за обставинами, які відбулися 29.10.2023 встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудно-поперекового відділу хребта, що також підтверджується описами, консультаціями лікаря невролога, розшифровкою МРТ МЦ "Медікум" від 31.10.2023, оглядом лікаря загальної практики сімейної медицини ТОВ "МЦ "ПЕРВИНКА 2", від 03.11.2023 (а.с. 14, 15, 16, 17-19, 20, 21, 22, 23). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.12.2015, у відомостях про батьків вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 7). Крім того, до матеріалв справи додано виписку з медичної картки КНКП "Криворізька\~міська лікарня\~№16"\~КМР, [PERSON] , [INFO] , згідно якої 29.10.2023 останньому встановлено діагноз: 3ЧМТ, струс головного мозку, забійна рана\~чола, що також підтверджується передопераційним епікризом, листком лікарських призначень, розшифровками ТОВ "МЕДІКОМ КРИВБАС", консультаціями лікаря невролога, оглядом лікаря загальної практики сімейної медицини ТОВ "МЦ "ПЕРВИНКА 2" (а.с. 25, 26, 27,28-30, 31-32, 33, 36-39, 40-41, 42). Згідно відповіді МТСБУ від 23.04.2024, позивач повідомлялась про порядок розрахунку регламентної виплати (а.с. 47). Також, позивачем надано копії чеків про придбання ліків, проведення медичних оглядів в період з 31.10.2023 по 11.11.2023 (а.с. 43-45). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України: обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. На підставі змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вона ухвалена, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, та \~не підлягає доказуванню при розгляді даної справи, що постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровсько області від 12.03.2024 року по справі №215/780/24, яка набрала законної сили 23.03.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 8). Згідно з частиною першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно висновку експерта №СЕ-19/112-23/11507-ІТ від 20.11.2023, [PERSON] мав можливість уникнути ДТП, та невідповідність дій водія автомобіля "Daewoo Matiz" [PERSON] вимогам п.п. 2.3 (б) і (д), 12.3, 31.1 та 13.3 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з ДТП (а.с. 11-13). Згідно з абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Довідки №4416 від 30.10.2023 виданої КНКП "Криворізька міська лікарня №16" КМР, [PERSON] за обставинами, які відбулися 29.10.2023 встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудно-поперекового відділу хребта, що також підтверджується описами, консультаціями лікаря невролога, розшифровкою МРТ МЦ "Медікум" від 31.10.2023, оглядом лікаря загальної практики сімейної медицини ТОВ "МЦ "ПЕРВИНКА 2", від 03.11.2023 (а.с. 14, 15, 16, 17-19, 20, 21, 22, 23). Крім того, до матеріалв справи додано виписку з медичної картки КНКП "Криворізька\~міська лікарня\~№16"\~КМР, [PERSON] , [INFO] , згідно якої 29.10.2023 останньому встановлено діагноз: 3ЧМТ, струс головного мозку, забійна рана\~чола, що також підтверджується передопераційним епікризом, листком лікарських призначень, розшифровками ТОВ "МЕДІКОМ КРИВБАС", консультаціями лікаря невролога, оглядом лікаря загальної практики сімейної медицини ТОВ "МЦ "ПЕРВИНКА 2" (а.с. 25, 26, 27,28-30, 31-32, 33, 36-39, 40-41, 42). В ч. 3 ст. 23 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в п. 1 Постанови №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінка відповідача, який будучи визнаний винним у ДТП, не приніс свої вибачення та не намагався до цього часу добровільно відшкодувати спричинену ним шкоду. Так,\~суд враховує,\~що в результаті отриманих тілесних ушкоджень позивач та її син проходять тривалий час лікування, знаходяться під наглядом лікарів, в них змінився нормальний життєвий устрій, виникли складнощі та клопоти пов`язані з відновленням здоров`я, позивач вимушена турбуватися та хвилюватися про можливість відновлення здоров`я сина та особисто про відновлення свого здоров`я. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілій [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи ступінь моральних страждань позивача, які вона понесла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з нею та її малолітнім сином, періодичне лікування, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 25000 грн. з [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги №20/02/24 від 20.02.2024, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Приват юрист», яким сторони погодили умови та порядок оплати наданих послуг, надано акт прийому-передачі наданих послуг, згідно якого надано позивачу юридичну допомогу на загальну суму 12000 грн. та квитанцію №01 від 25.03.2024, за якою [PERSON] сплатила 12000 грн. за договором про надання правничої допомоги №20/02/24 від 20.02.2024(а.с. 50-51, 52, 53). Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 302,80 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі 23, 1187 ЦК України,

Outcome: partial