Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради Тернопільської області, та просить зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди батькові у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] та визначити наступний спосіб його участі у спілкуванні з дитиною: кожну суботу з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., кожну неділю з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем навчання дитини її проживання, перебування або за місцем проживання, перебування батька, з можливістю відвідування протягом цього часу масових, освітніх, спортивних, розважальних та оздоровчих заходів без присутності матері дитини [PERSON] ; будь-які дні з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом, будь-якими засобами спілкування в мережі інтернет, засобами телефонного зв`язку та через мобільні додатки «Viber», «Telegram», «WhatsApр», «Facebook Messenger», Skype, за особистим номером телефону доньки та/або номером телефону матері [PERSON] , без присутності матері; по 15 днів під час літніх та зимових канікул на території України за місцем проживання, перебування батька, без присутності матері; безперешкодне перебування доньки - [PERSON] з батьком [PERSON] за місцем фактичного проживання/перебування батька за кордоном, коли мати дитини буде перебувати за кордоном разом з донькою, для здійснення прогулянок у вихідні дні, тобто у суботу та неділю з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини; зобов`язати мати - [PERSON] у письмовій чи усній формі у разі зміни місця проживання дитини, виїзду за кордон, повідомити про це батька та зазначити точну адресу проживання доньки; зобов`язати мати - [PERSON] у письмовій чи усній формі повідомити батька про актуальні засоби зв`язку (номер мобільного телефону доньки або номер мобільного телефону матері) за яким батько зможе вільно спілкуватися з донькою - [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 04.09.2019 року між ним та [PERSON] укладено шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] 01.03.2021 року Бучацьким районним судом Тернопільської області у справі №595/327/21 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] 07.03.2024 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/1271/24 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що донька [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Крім того, позивач неодноразово зв`язувався з [PERSON] у мережі Інтернет, щоб остання повідомила про стан здоров`я, самопочуття та успіхи доньки, проте відповідачка не реагувала на повідомлення або відмовлялася вести діалог. Також позивач кожного місяця перераховував кошти на рахунок [PERSON] для доньки. Позивач зазначає, що він регулярно спілкувався з дочкою за допомогою засобів Інтернет зв`язку до серпня 2023 року. З вересня 2023 року [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. У свою чергу позивач зазначає, що неодноразово намагався врегулювати конфлікт щодо участі у вихованні дочки, проте відповідач на контакт не йде, та чинить перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні доньки. Позивач та його представник в судовому засіданні просили позов задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить справу розглядати без їх участі. Висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради підтримують. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням суду від 07.03.2024 року у справі № 607/1271/24 шлюб між ними розірвано. В шлюбі в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] , видане Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області), батьками якої є: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно із положеннями ч.1, ч.2, ч.3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Судом встановлено, що на даний час сторони разом не проживають, малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні дитини. Як зазначає позивач, відповідачка перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, ігнорує його дзвінки та повідомлення. Позивач у свою чергу бажає брати участь у вихованні дитини та спілкуватися з нею, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями про переказ коштів [PERSON] та скріншотами переписки з [PERSON] . У відповідності ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради, про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] від 03 липня 2024 року № 258 органу опіки та піклування Бучацької міської ради, вважає за доцільне встановити для [PERSON] , [INFO] такі способи участі у вихованні малолітньої дочки: - особисті побачення першу і третю суботу місяця з 12.00 до 18.00 год. та другу і третю неділю місяця з 12.00 до 18.00 год., без присутності матері, враховуючи бажання, емоційний стан дитини, режим дня дитини; - у вівторок і четвер щотижня з 19.00 до 20.00 год. за київським часом, будь-якими засобами спілкування в мережі Інтернет, засобами телефонного зв`язку, якщо батько забезпечить дитину персональним телефоном із доступом до Інтернету; - по 5 днів з 9.00 до 18.00 год. на час літніх та зимових канікул за місцем перебування дитини, враховуючи бажання самої дитини та режим дня, без присутності матері. Крім того, вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] в усній чи письмовій формі повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання чи перебування, про актуальні засоби телефонного та електронного зв`язку. Як зазначено у висновку, питання надання висновку органу опіки та піклування розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бучацької міської ради 02 липня 2024 року. Комісією встановлено, що дитина [PERSON] та мати дитини - [PERSON] , зареєстровані у селі Переволока Бучацької територіальної громади Чортківського району Тернопільської області, але відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.06.2024 року за місцем реєстрації не проживають. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено ніяких обставин, які б давали підстави усунути позивача від спілкування з дитиною і від участі у її вихованні. Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] про усунення йому перешкод в участі у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб участі батька у вихованні дитини [PERSON] з урахуванням висновку органу опіки та піклування, а саме: - особисті побачення першу і третю суботу місяця з 12.00 до 18.00 год. та другу і третю неділю місяця з 12.00 до 18.00 год., без присутності матері, враховуючи бажання, емоційний стан дитини, режим дня дитини; - у вівторок і четвер щотижня з 19.00 до 20.00 год. за київським часом, будь-якими засобами спілкування в мережі Інтернет, засобами телефонного зв`язку, якщо батько забезпечить дитину персональним телефоном із доступом до Інтернету; - по 5 днів з 9.00 до 18.00 год. на час літніх та зимових канікул за місцем перебування дитини, враховуючи бажання самої дитини та режим дня, без присутності матері. Крім того, зобов`язати [PERSON] в усній чи письмовій формі повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання чи перебування, про актуальні засоби телефонного та електронного зв`язку. Встановлюючи конкретний порядок побачень батька з дитиною, інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку, запропонованого органом опіки та піклування, щодо періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, спілкування за допомогою засобів телефонного зв`язку, мережі Інтернет, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком, в тому числі з можливістю спільного проведення часу відповідає інтересам дитини. При цьому суд бере до уваги те, що наявність конфліктної ситуації між сторонами, припинення ними шлюбних відносин не можуть бути підставою для обмеження позивача у спілкуванні з дитиною, батьки повинні враховувати особливості стану здоров`я та емоційного стану дитини, бажання дитини, дотримуватися графіку розпорядку дня дитини. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме у вищевказаний судом спосіб, встановлений з урахуванням висновку органу опіки та піклування, у задоволенні решти частини позовних вимог [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини слід відмовити.

Outcome: partial