Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/2620/14-ц від 29.08.2014 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, на 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/2620/14-ц від 29.08.2014 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.08.2014 і до досягнення дітьми повноліття. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. На даний час відповідач офіційно ніде не працює, але їй відомо, що він працює неофіційно та отримує заробітну плату. Чоловік коштів на утримання дітей не надає, їх вихованням не займається, батьківської турботи не проявляє. Наразі вона працює, але тих коштів, які вона отримує, недостатньо для повноцінного забезпечення їхніх дітей. 28.10.2024 судом постановлено ухвалу, якою позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 06.11.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Зазначила, що наполягає на позовних вимогах, оскільки на теперішній час визначений раніше судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі не може забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. З копії рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.08.2014 у справі №539/2620/14-ц вбачається, що з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.08.2014 і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 16.09.2014. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на теперішній час визначений раніше судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі є недостатнім для повноцінного матеріального забезпечення дітей. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України), розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаної норми СК України дозволяє дійти висновку про те, що підставою зменшення або збільшення розміру аліментів є не тільки зміна матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, а й інші випадки, передбачені цим Кодексом. Крім того, в ч. 3 ст. 181 СК України прямо визначено право одержувача аліментів подати позов про зміну способу стягнення аліментів і таке право не ставиться в залежність від зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, в разі подання одержувачем аліментів позову про зміну способу стягнення аліментів, суд повинен оцінити обґрунтованість такого позову на загальних підставах, не обмежуючись встановленням обставин зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Позов одержувача аліментів про зміну способу стягнення аліментів може бути задоволений і в тому випадку, коли раніше встановлений спосіб стягнення та розмір аліментів явно не здатний забезпечити гармонійний розвиток дитини. Суд враховує, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) в Україні в порівнянні з серпнем 2014 року, коли визначався розмір аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі, зріс. Тобто споживчі ціни з часу встановлення аліментів у розмірі 2000,00 грн. підвищилися. Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, є обґрунтованим. Такий розмір аліментів, на відміну від аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., дійсно забезпечить нормальні потреби неповнолітніх дітей для їх гармонійного розвитку. Крім того, розмір аліментів підлягає зміні з часу набрання цим рішенням законної сили, про що роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про зміну способу стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі №161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved