Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла його баба [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті баби є позивач, однак на день смерті баби він разом з нею не проживав, заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав, через незалежні від нього обставини, а саме через постійні хвороби та розповсюдження респіраторної хвороби COVID-19, повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України пропустила строк подачі такої заяви. Спадкоємець за законом відмовилася від прийняття спадщини. Таким чином, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, та є таким, що спадщину не прийняв. Позивач в судове засідання не з`явився, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позовних вимог, просив просить вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть видане 01 жовтня 2021 року Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] померла [INFO] в місті Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, про що складений відповідний актовий запис 657. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва №18 про право власності на житло виданого 07 квітня 1993 року відділом приватизації Знам`янської міської ради народних депутатів та свідоцтва про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. 07.09.1999, зареєстроване в реєстрі за №1120. 07 вересня 1999 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. зареєстровано в реєстрі за № 1122, яким вона заповіла належну їй квартиру та все інше майно [PERSON] та [PERSON] . Заповіт не змінений та не скасований, є чинним відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Згідно з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та копії спадкової справи №41/2022, заведеної приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Іванюк Н.В., після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця ніхто не звертався. Від [PERSON] надійшла заява про відмові від отримання спадщини на користь [PERSON] , як онука спадкодавця. [PERSON] звернувся до нотаріуса за наданням роз`яснення про порядок оформлення спадщини та отримав роз`яснення про те, що вважається таким, що спадщину не прийняв, так як на момент смерті із спадкодавцем не проживав, заяву про прийняття спадщини протягом встановленого строку у шість місяців з часу відкриття спадщини до нотаріуса не подавав, рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Таким чином, суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, оскільки позивач не скористався своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку, в інший спосіб захистити своє право не може, є спадкоємцем за законом першої черги, інші спадкоємці які прийняли спадщину відсутні, спадщина не визнана відумерлою, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. На підставі викладеного та

Outcome: approved