Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Заступник керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Олександр Булгаков звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кропивницької міської ради? третя особа\~на стороні\~позивача комунальне\~підприємство «Міська\~лікарня швидкої\~медичної допомоги»\~Кропивницької міської\~ради до\~ [PERSON] \~про відшкодування\~витрат на\~лікування потерпілого [PERSON] , витрачені за рахунок державного бюджету комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради на користь Національної служби здоров`я України у розмірі 21\~388 (двадцять одна тисяча триста вісімдесят вісім) гривень 89 копійок та на користь Кропивницької міської ради - 2\~045 (дві тисячі сорок п`ять) гривень 61 копійка витрачених за рахунок фінансування місцевого бюджету. В обгрунтування позовних вимог вказує, що згідно вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2023 у справі № 202/2712/23 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України, та призначено покарання у виді службового обмеження на строк 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми грошового забезпечення. Згідно з відомостями, наявними у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вирок суду набрав законної сили 08.05.2023. Відповідно до описової частини вказаного вироку суду, молодший сержант [PERSON] , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді фельдшера медичного пункту [NUMBER] окремого батальйону територіальної оборони [NUMBER] окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « [INFO] » військової частини [NUMBER] , неналежно виконуючи свою обов`язки через несумлінне ставлення до них, допустила порушення вимог законодавства та близько 12 години ЗО хвилин 05 листопада 2022 року, перебуваючи на території с.Терни Донецької області, знаходячись у спальній кімнаті житлового будинку та здійснюючи чистку ввіреного їй 5.45 мм автомату Калашникова «АК-74» №6228521, 1989 року виготовлення діючи недбало, без мети умисного заподіяння тілесних ушкоджень або смерті іншій людині, в порушення вимог ст.ст. 9,11,13,16,17,21,22,129,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.4,5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 52, 110 Настанови зі стрілецької справи 5.45 мм автомати Калашникова та 5,45 мм ручні кулемети Калашнікова, п.3.3.1 Вимог безпеки під час проведення навчань і занять з бойової підготовки, п.2.5 Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин, натиснула на спусковий гачок ввіреного їй автомату, здійснивши з нього одиночний постріл, внаслідок чого водій 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти [NUMBER] окремого батальйону територіальної оборони [NUMBER] окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « [INFO] » військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , який знаходився навпроти неї у вказаній спальній кімнаті, отримав вогнепальне наскрізне поранення верхньої третини правового стегна з ранами по передній та зовнішній поверхні, які розташовані на тлі масивних підшкірних гематом та з`єднуються в єдиний раньовий канал та вогнепальне дотичне поверхневе поранення дистанційної третини статевого члена з підшкірною гематомою навколо, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше як З тижні (21 день). Таким чином, [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 414 КК України, - порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло потерпілому тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради. Так, відповідно до листа комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради від 19.03.2024 \~ \~ \~ \~№ 642, надісланого у відповідь на запит Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, потерпілий [PERSON] , [INFO] , у період з 07.11.2022 по 24.11.2022 (17 ліжко/днів) перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради. Згідно з вказаним вище листом закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину [PERSON] за рахунок фінансування видатків з місцевого бюджету витрачено 2 045,61 гривень, за рахунок державного бюджету витрачено 21 388,89 гривень, а всього - на загальну суму у розмірі 23 434,50 гривень. Лікування потерпілого проведено у відповідності до програми медичних гарантій. Оскільки, саме злочинними діями [PERSON] (далі -Відповідач) потерпілому [PERSON] заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого останній лікувався у КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради, та враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Прокурор в обґрунтування порушення інтересів держави та територіальної громади зазначив. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. З ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Також, згідно з частиною 3 вказаної вище статті ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Згідно з п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 (далі - Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Наразі механізм фінансування КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради здійснюється Національною службою здоров я У країни (далі - НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладених між КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради та НСЗУ договорів, зокрема і тих, що діяли у період перебування на стаціонарному лікуванні потерпілого Іваненка В. В. кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Окрім того, фінансування інших витрат (комунальних послуг) здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету Кропивницької міської ради шляхом перерахування коштів місцевого бюджету на рахунок лікарні.. Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації. Відповідно до п.п. 1.1. Статуту КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради, затвердженого рішенням Кропивницької міської ради від 20.05.2021 за №383 (надалі - «Статут»), & Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради (надалі Підприємство) є комунальним унітарним цекомерційним підприємством, що надає кваліфіковану вторинну (спеціалізовану) медичну допомогу в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Пунктами 1.6., 3.1. Статуту визначено, що Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку. Основною метою діяльності Підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством. З врахуванням наведеного, порядок відшкодування витрат, понесених цією особою, - внормовано у ст. 1206 ЦК України. Згідно з п. 4.1 Статуту Підприємство є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи Підприємство набуває з дня його державної реєстрації. Відповідно до п. 5.3. Розділу 5 Статуту джерелами формування майна та коштів Підприємства є: комунальне майно, передане Підприємству відповідно до рішення про його створення; кошти місцевого бюджету (бюджетні кошти); власні надходження Підприємства: кошти від здачі в оренду (зі згоди Засновника) майна, закріпленого на праві оперативного управління, кошти та інше майно, одержані від реалізації продукції (послуг); цільові кошти; кошти, отримані за договорами з Національною службою здоров`я України, яка реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення; кредити банків; майно, придбане у інших юридичних або фізичних осіб; майно, що знаходиться безоплатно або у вигляді безповоротної фінансової допомоги чи добровільних благодійних внесків, пожертвувань юридичних і фізичних осіб, отримання гуманітарної допомоги; надходження коштів по виконанню програм соціально-економічного розвитку, програм розвитку медичної галузі; майно та кошти, отримані з інших джерел, не заборонених чинним законодавством України. Пунктом 1.4. Статуту визначено, що Засновником, Власником Підприємства є територіальна громада міста Кропивницького в особі Кропивницької міської ради. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Засновнику. Галузеве управління підприємства здійснює управління охорони здоров`я Кропивницької міської ради, на який покладено завдання щодо реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я, і є головним розпорядником бюджетних коштів. Приймаючи до уваги те, що витрати на лікування потерпілого [PERSON] були понесені КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради, засновником та органом управління якого є Кропивницька міська рада, за рахунок коштів цього ж органу місцевого самоврядування, та, враховуючи положення статті 1191 ЦК України, згідно з якими особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, органом уповноваженим у даних спірних правовідносинах є Кропивницька міська рада. Частиною 3 ст. 1206 ЦК України (із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення надання медичної допомоги» від 01.07.2022 № 2347-ІХ, які набрали чинності 19.07.2022) передбачено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Тобто, послуги КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради, пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, сплачено НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Механізм використання коштів, передбачених у Державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086 (надалі - Порядок №1086). Відповідно до п. 3 вищевказаного Порядку №1086 НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. В той же час, оскільки КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради витратила кошти з місцевого бюджету та НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікування потерпілого [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] , зазначені кошти необхідно стягнути з останньої та зарахувати до Державного бюджету України та місцевого бюджету. З огляду на те, що КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради є закладом охорони здоров`я - комунальним некомерційним підприємством, що надає медичні послуги населенню, а кошти, які виділяються на лікування хворих, надходять як із коштів місцевого, так і з державного бюджету, у даному випадку відсутність коштів, призводить до ненадходження коштів до бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому. Враховуючи вищенаведене, кошти в сумі 21 388,89 грн підлягають до зарахування на користь Державного бюджету України, а кошти в сумі 2 045,61 грн - до місцевого бюджету Кропивницької міської ради. Відповідно ст. 131-1 Конституції України, на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЩІК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 ЦПК України. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Виходячи з вимог ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави, у випадках, передбачених законом (ч. 1). У відповідності до вимог ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні № З-рп/99 від 08.04.1999, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації. Таким чином, здійснення прокурором процесуального представництва держави в суді по-перше може бути реалізовано у виключних випадках, зокрема у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; по-друге прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, зазначає орган, уповноважений державою здійснити відповідні функції у спірних правовідносинах; по-третє прокурор повинен пересвідчитися, що відповідний державний орган не здійснює захисту інтересів держави (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається), приміром, повідомити такий державний орган про виявлені порушення, а у разі невчинення цим органом дій спрямованих на захист інтересів держави, представляти інтереси держави в суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», навівши відповідне обгрунтування цього. Правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховного СУДУ від 13.10.2020 у справі №810/2509/17, у постанові Великої Палати Верховного СУДУ від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц. а також у постанові від 20.07.2022 справа № 910/5201/19. Згідно зі ст. 18 Закону України «Основ законодавства про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю, оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету. Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. З огляду на викладене, несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави та територіальних громад, у зв`язку з недотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я. В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого до місцевого та державного бюджету не надійшли кошти в загальній сумі 23 434,50 гривень, з них за кошти місцевого бюджету - 2 045,61 гривень, за кошти НСЗУ - 21 388,89 гривень. Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави та територіальної громади у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину з відповідача. Таке звернення до суду є виправданим, оскільки в даному випадку захисту потребують державні інтереси. З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону скеровано листа від 12.07.2024 № 50-12858ВИХ-24 на адресу Національної служби здоров`я України. Однак, Національна служба здоров`я України, згідно з листом від 19.07.2024 № 23755/2-16-24 повідомила Донецьку спеціалізовану прокуратуру, що вищевказані витрати на лікування потерпілого від злочину, які понесла КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради сплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України за програмою медичних гарантій пацієнтам. Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Кропивницька міська рада є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах як уповноважений орган місцевого самоврядування, який є розпорядником коштів місцевого бюджету. Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Засновником, власником та органом управління майном КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради є Кропивницька міська рада, а тому кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину повинні бути зараховані на відповідний рахунок місцевого бюджету. Кропивницька міська рада також не здійснює захист інтересів територіальних громад, оскільки до цього часу позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення до суду не пред`явлений та відповідні кошти витрачені з місцевого бюджету не відшкодовані, що підтверджується листом виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 18.07.2024 №5175/27, зі змісту якого вбачається, що позов до суду про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого органом місцевого самоврядування не пред`явлено та відсутні наміри щодо вжиття заходів цивільного-правового характеру. Вказане свідчить про нездійснення Кропивницькою міською радою захисту інтересів держави та територіальних громад, що є виключним випадком представництва інтересів держави прокурором у суді. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 38). Надалі, Донецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону (станом на час подачі позову) здійснено моніторинг загальнодоступних інформаційних джерел («Судова влада. Стан розгляду справ» https://court.gov.ua/fair). яким встановлено, що в судовому порядку відповідний спір не вирішується, провадження у такій справі судами не відкривалось. Враховуючи те, що органами, уповноваженими на захист інтересів держави у спірних правовідносинах - Кропивницькою міською радою та НСЗУ не вжито заходів, спрямованих на відшкодування відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину у даному випадку у прокурора наявні усі підстави для звернення із позовною заявою до суду в інтересах держави в особі зазначених органів. Згідно п. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. У зв`язку з цим, маючи усі необхідні підстави та повноваження, заступник керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону звертається із даним позовом до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Кропивницької міської ради. На виконання п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Донецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони попередньо повідомила Національну службу здоров`я України та Кропивницьку міську раду про прийняте рішення щодо здійснення представництва інтересів держави листами від 25.09.2024 № 50-17927вих-24 та № 50-17928вих-24. Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник Національної служби здоров`я України про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином є користувачем Електронного суду, отримав копію ухвали суду 16.10.2024 та копію позовної з додатками 30.09.2024, про що свідчать довідки сформовані АСДС у автоматичному режимі про отримання стороною у справі цих документів (а.с. 74, 77). Представник Кропивницької міської ради про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином є користувачем Електронного суду, отримав копію ухвали суду 16.10.2024 та копію позовної з додатками 30.09.2024, про що свідчать довідки сформовані АСДС у автоматичному режимі про отримання стороною у справі цих документів (а.с. 72, 76). Представник третьої\~особи на\~стороні позивача,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~-\~Комунальне некомерційне\~підприємство «Міська\~лікарня швидкої\~медичної допомоги»\~Кропивницької міської\~ради про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином є користувачем Електронного суду, отримав копію ухвали суду 16.10.2024 та копію позовної з додатками 30.09.2024, про що свідчать довідки сформовані АСДС у автоматичному режимі про отримання стороною у справі цих документів (а.с. 73, 75). Відповідач повідомлена про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, отримла 22.10.2024. Представник відповідача у відзиві проти позову заперечувала, вказала, що ініціатором складання позовної заяви та позивачами не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог. Вважає, що заявлені суми стягнення є неогрунтованими та підлягають доказуванню. У відповідь на відзив заступник керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону вказав, що факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок вчинення кримінального правопорушення, встановлені Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська при постановленні вироку від 05.04.2023 у справі № 202/2712/23 та не потребують додаткового доказування. Проте, залишилось не вирішеним питання про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Посилався на пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради визначено суму коштів, що підлягає відшкодуванню внаслідок У перебування на лікуванні потерпілого [PERSON] , що підтверджується наданою суду та учасникам справи копією листа за № 642 від 19.03.2024. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріали справи свідчать, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2023 у справі № 202/2712/23 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України, та призначено покарання у виді службового обмеження на строк 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми грошового забезпечення (а.с. 37-41). Вирок набрав чинності 08.05.2023. Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що молодший сержант [PERSON] , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді фельдшера медичного пункту неналежно виконуючи свою обов`язки через несумлінне ставлення до них, допустила порушення вимог законодавства та близько 12 години 30 хвилин 05 листопада 2022 року, здійснюючи чистку автомату Калашникова «АК-74» №6228521, 1989 року виготовлення діючи недбало, без мети умисного заподіяння тілесних ушкоджень або смерті іншій людині, натиснула на спусковий гачок ввіреного їй автомату, здійснивши з нього одиночний постріл, внаслідок чого солдат [PERSON] отримав вогнепальне наскрізне поранення верхньої третини правового стегна з ранами по передній та зовнішній поверхні, які розташовані на тлі масивних підшкірних гематом та з`єднуються в єдиний раньовий канал та вогнепальне дотичне поверхневе поранення дистанційної третини статевого члена з підшкірною гематомою навколо, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 тижні (21 день). Таким чином, [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 414 КК України, - порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло потерпілому тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради. Відповідно до листа комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради від 19.03.2024 \~ \~ \~ \~№ 642, [PERSON] у період часу з 07.11.2022 по 24.11.2022 (17 ліжко/днів) перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради (42-43). Згідно з вказаним вище листом закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину [PERSON] за рахунок фінансування видатків з місцевого бюджету витрачено 2 045,61 гривень, за рахунок державного бюджету витрачено 21 388,89 гривень, а всього - на загальну суму у розмірі 23 434,50 гривень. Лікування потерпілого проведено у відповідності до програми медичних гарантій (а.с. 42). За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 статті 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до частини 3 статті 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом наведеної норми матеріального права, обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь Національної служби здоров`я України витрат у розмірі 21 388 (двадцять одна тисяча триста вісімдесят вісім) гривень 89 копійок витрачених за рахунок державного бюджету, та на користь Кропивницької міської ради - 2 045 (дві тисячі сорок п`ять) гривень 61 копійка витрачених за рахунок фінансування місцевого бюджету. Оскільки згідно інформації про розмір витрат на лікування загальна сума витрат становила 23\~434,50 гривень, з яких: 21 388 (двадцять одна тисяча триста вісімдесят вісім) гривень 89 копійок витрачених за рахунок державного бюджету, та на користь Кропивницької міської ради - 2 045 (дві тисячі сорок п`ять) гривень 61 копійка витрачених за рахунок фінансування місцевого бюджету (а.с. 42-43). Відповідач [PERSON] , на виконання вимог частини першої статті 81 ЦПК України, не надала суду жодних доказів, які б спростовували позов. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість та підставність позовних вимог, право позивача підлягає захисту у спосіб визначений у позовній заяві, тому позов необхідно задовольнити повністю. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з цим , судовий збір за подання даного позову позивачем не був сплачений. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги частини 6 статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3\~028 гривень, від сплати якого звільнений позивач за подання позову.

Outcome: approved