Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Данищука В.В. звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади міста Заставна в особі Заставнівської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку в статутному капіталі. В позові посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Останній помер [INFO] . Крім того, [INFO] померла матір її чоловіка [PERSON] . Зазначені особи були співзасновниками селянського фермерського господарства «Мрія-1» (далі по тексту СФК). За час свого життя [PERSON] склала заповіт на користь свого сина [PERSON] . Однак перешкодою для оформлення спадщини стала розбіжність в написанні прізвищ останніх. Вказана обставина є перешкодою для оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця [PERSON] . Більше того, дана факт є перешкодою також для подальшого існування СФГ, оскільки вона як дружина покійного члена даного господарського товариства має право на успадкування частки. В судове засідання представник позивача подав суду клопотання про проведення судового розгляду без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про визнання позовних вимог, просили провести судовий розгляд без участі представника відповідача. Суд, врахувавши клопотання сторін (їх представників), дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Так, в судовому засіданні встановлені наступні факти. [INFO] народився [PERSON] . У його свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 14.11.1969р.н. батьками записано: [PERSON] та [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 18). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.05.1965 (а. с. 19) вбачається, що батько спадкодавця [PERSON] , 1947р.н. одружився з [PERSON] , 1947 p.н. Після реєстрації шлюбу матері присвоєно прізвище [PERSON] (Берладина російською мовою). За час свого життя, [PERSON] заснував селянське фермерське господарство «Мрія -1», скорочене фірмове найменування СФГ «Мрія-1». Згідно статуту СФГ (а. с. 29-32) його засновниками є: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [INFO] померла [PERSON] , яка була співзасновником СФГ. Даний факт вбачається з копії свідоцтва про смерть (а. с. 12). [PERSON] була матір`ю [PERSON] , однак були наявні розбіжності в написанні їх прізвища. За час свого життя [PERSON] склала заповіт (а. с. 13), згідно якого належне їй селянське (фермерське) господарство «Мрія - 1» вона заповіла [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Заставнівської міської ради № 374 від 19.03.2024 на день смерті із спадкодавцем в одному будинку за адресою [ADDRESS] проживали: син - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 1996 року, невістка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 2007 року, онука - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 2008 року. Таким чином, [PERSON] спадщину прийняв згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Разом з тим, судом встановлено, що останній до нотаріуса за життя не звертався та належним чином спадщину не оформив. Після смерті [PERSON] фермерське господарство не ліквідоване, не припиняло своє існування та продовжувало діяти. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 16) [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Заставнівської міської ради № 1545 від 25.10.2023 на день смерті із покійним [PERSON] в одному будинку за адресою [ADDRESS] проживали: дружина - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 2007 року, дочка [PERSON] , [INFO] . Той факт, що [PERSON] є дружиною покійного [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а. с. 10). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, яка витребувана судом у нотаріуса, покійний [PERSON] за час свого життя заповітів не складав. У зв`язку із цим, прийняття спадщини відбувається за законом згідно приписів глави 86 ЦК України. Зокрема, ст. 1261 ЦК України, у якій зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який пережив, та батьки. Після смерті спадкодавця [PERSON] за місцем його реєстрації, постійного проживання та перебування відкрилась спадщина до складу якої входить: земельні ділянки згідно державних актів серії ЯИ № 581212 - 0,1967га, серії ЯД № 084608 - 0,0545га та серії ЯД № 084536 - 0,0094га. Окрім цього залишилось вищевказане фермерське господарство до складу якого входить нерухоме майно загальною площею 203,70 кв.м., будинок рибака А, 102,70 кв.м., гараж, Б 37,10 кв.м., комора В, 63,90 кв.м., вбиральня «Г» та криниця. Позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заяво про прийняття спадщини. Нотаріусом відкрито спадкову справу № 279/2023 від 25.10.2023 (а. с. 41-96). Згідно заяви, що міститься в спадковій справі №279/2023, яка подана до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бурдейної Г.П., дочка спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на неї не претендує. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Згідно ст. 19 ЗУ «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. У відповідності до ст. 23 вказаного закону, успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Якщо фермерське господарство успадковується двома або більше спадкоємцями, то земельна ділянка поділу не підлягає, якщо в результаті її поділу утвориться хоча б одна земельна ділянка менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону. Згідно п. 1.3 статуту СФГ «Мрія 1», селянське (фермерське) господарство є комерційною організацією, створеною членами однієї сім`ї, внесли майновий внесок, для здійснення підприємницької діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції, а також її переробки, зберігання, транспортування та реалізації, заснованої на їх особистому трудову участь і використанні земельної ділянки, наданої для цих цілей відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п. 1.7, місце знаходження селянського (фермерського) господарства «Мрія - 1» м. Заставна Сагайдачного будинок № 38 Заставнівського району Чернівецької області. Пунктами 3.1, 3.2 передбачено, що членами фермерського господарства можуть бути дієздатні громадяни, які є членами однієї сім`ї. Членами сім`ї визнаються, зокрема, подружжя, діти тощо. Також п. 3.7 статуту регламентовано підстави зміни складу членів фермерського господарства. Зокрема, однією з таких підстав є смерть члена фермерського господарства. За п. 3.13. у разі смерті члена фермерського господарства або оголошення його померлим його спадкоємець (спадкоємці) може бути прийнятий в члени фермерського господарства за рішенням загальних зборів членів фермерського господарства. Пунктом 8.1. статут передбачено, що майно селянського (фермерського) господарства становлять основні фонди та оборотні кошти, вартість яких відображається в самостійному балансі селянського (фермерського) господарства. Фермерське господарство може мати у власності необхідні для виробництва сільськогосподарської продукції, а також її переробки, зберігання, транспортування та реалізації насадження, господарські та інші споруди тощо. \~ \~ \~ \~В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 922/989/18 йдеться про те, що (у разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства). Постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц має також правову позицію щодо того, що (у випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі). В роз`ясненнях, які містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. На можливості спадкування частки у статутному капіталі не лише господарських товариств, а й інших юридичних осіб наголошує і Верховний Суд. Зокрема, у постанові ВС від 03.10.2018 у справі № 917/1887/17 суд зазначив, що лише у випадках якщо в установчих документах приватного підприємства є вказівка на наявність у нього статутного капіталу, можливе спадкування корпоративних прав на приватне підприємство. Спадкування частки учасника товариства не підпадає під заборону п. 2 ч. 1 ст.1219 ЦК України. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. Зважаючи на вищевикладене, позивач не має можливості прийняти спадщину через нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] не оформив належним чином свою спадщину після смерті матері [PERSON] . Цьому перешкоджає також і відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини між покійними. У відповідності зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗІ березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснює, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обоє язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обоє язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина третя, п`ята статті 1268 ЦК України). Статтею 1270 ЦК встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З урахуванням викладеного, немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені позивачем в своїй позовній заяві. Вказаний юридичний факт, а саме, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] , на день звернення до суду ніким не заперечується і визнається відповідачем, та є підтвердженим письмовими доказами. За таких обставин суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, та має для позивача юридичне значення. Саме тому, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з метою захисту її спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved