Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Виконавчий комітет Іршавської міської ради (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований шлюб 04.10.2012р. виконавчим комітетом Сілецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом №19. У шлюбі сторони мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з Позивачем, і він є єдиним їх піклувальником, здійснює за ними постійний догляд, якого вони потребують, самостійно їх матеріально утримує та виховує. Сімейне життя з Відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів та різних поглядів на життя, в результаті чого, між ними втрачено взаєморозуміння. Наслідки постійних суперечок, сварок і сімейних негараздів негативно відображаються на психіці дітей. Весь тягар забезпечення та облаштування побуту сім`ї лежить на ньому. При необхідності, Позивач звертається до сімейного лікаря зі своїми доньками з приводу їх захворювань та профілактичних оглядів і щеплень. З червня 2023 року із відповідачкою разом не проживають. Діти зареєстровані та постійно проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка за іншою адресою - в [ADDRESS] . Старша дочка, [PERSON] , є ученицею 2-А класу Ільницького ЗЗСО I-III ступенів. Має навчальні досягнення високого рівня. На уроках завжди уважна, активна, допомагає товаришам. Бере активну участь у позакласних заходах, у спортивному житті школи. Характеризується з позитивної сторони. Усвідомлюючи відповідальність за виховання та піклування донечок, у будинку, де вони проживають Позивачем створено для них комфортні та належні соціально- побутові умови проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Позивач характеризується з позитивної сторони. До кримінальної відповідальності не притягався. Незнятої чи непогашеної судимості не має. У розшуку не перебуває. У червні 2023 року відповідачка зібрала всі свої речі та переїхала проживати до будинку в [ADDRESS] , де проживає до теперішнього часу, проживати разом з Позивачем та дітьми не бажає. Крім цього, колишня дружина ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов`язків, ніяким чином не піклується дітьми, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток донечок і не надає ніякої фінансової підтримки. Іноді мати забирала до себе дітей на кілька годин (один раз на три місяці), після чого діти поверталися дуже нервово збудженими, в сльозах і перелякані. Після розмови з донечками Позивач дізнався, що мати на них кричить, намагається вдарити і всіляко налаштовує їх проти батька. Діти спілкуватися і бачитися з Відповідачкою не бажають і просять їх більше «не відпускати» до неї. Майже рік вони не бачаться. У липні місяці 2024 року Позивачем було подано до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, сподіваючись, що це хоч якось змінить поведінку та відношення відповідачки до [PERSON] та [PERSON]. Ні до яких змін це не привело. Рішенням Іршавського районного суду від 14 серпня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] залишено на утриманні та самостійному вихованні батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Ще проживаючи разом, відповідачка безпричинно зривалася на дітях. Позивач постійно старався якось згладити ситуацію. Говорив з нею, старався якось заспокоїти, просив змінити її свою поведінку. Але такі розмови ні до чого не доводили. Згодом Позивач почав попереджувати її, що звернеться до органу опіки і піклування для позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] та [PERSON]. На що вона у грубій формі відповідала, що їй все одно. Відповідачка хоч і є працездатною, однак з 2023 року ніде не працює і з її слів не має наміру працювати. Вважає, що поведінка відповідачки не може бути визнана батьківською турботою, коли мати свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. З підстав викладеного, просить суд, позбавити [PERSON] , [INFO] , мешканку [ADDRESS] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , при цьому, в позовній заяві зазначив, що аліменти стягувати з відповідачки [PERSON] на утриманння [PERSON] та [PERSON] не бажає, так як має можливість самостійно забезпечувати їх матеріально. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснив, що з відповідачкою проживали з квітня 2012 року, від шлюбу мають двох доньок, сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, з даних причин, шлюб було розірвано за рішенням суду в серпні 2024. Але ще з червня 2023 року вони фактично не проживали однією сім`єю і позивачка пішла з сім`ї та проживала за іншою адресою. Ще в 2023 році відповідачка спілкувалась з дітьми, інколи приходила додому щоб їх провідати. Але фактично з початку літа 2024 діти її не бачили, на контакт відповідачка не йде, навіть відмовляється спілкуватися по телефону з дітьми. Діти проживають весь час з ним та перебувають на повному його утриманні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, подала до суду заяву, позовні вимоги визнала. Представник третьої особи Виконавчого комітету Іршавської міської ради (орган опіки та піклування) в судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника, висновок органу опіки та піклування Іршавської міської ради від 26.11.2024 № 01-34/2936 підтримує. Свідок [PERSON] суду показав, що вже багато років знайомий з сторонами, підтримує дружні стосунки з позивачем. Часто приїздить до позивача додому та, вже майже рік, не бачить там відповідачку. Знає, що сторони розірвали шлюб. Доньки позивача [PERSON] і [PERSON] , проживають разом з позивачем. Ніколи не чув , за останній рік, щоб доньки щось говорили про матір. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає поруч з позивачем. Дружину позивача [PERSON] не бачила вдома вже більше року. Інколи бачить як позивач відвозить дітей [PERSON] та [PERSON] до школи та дитячого садка. Знає, що відповідачка проживає за іншою адресою, і не спілкується з позивачем. Коли сторони проживали разом, вона спілкувались з відповідачкою, на даний час, до неї відповідачка не зверталась щоб допомогла у спілкуванні з дітьми. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи та всебічно й у повному обсязі оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд дійшов висновків. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Як було встановлено судом, 04.10.2012 між позивачем [PERSON] та відповідачкою був укладений шлюб, який розірвано відповідно до рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.08.2024 (а.с.28-31). Від спільного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження , серія [NUMBER] , про що в зроблено відповідний актовий запис №333 в Книзі реєстрації народжень від 17.08.2022 (а.с.19) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , про що 08.09.2017 складено відповідний актовий запис №54 (а.с.22). В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не дбає про фізичний розвиток дітей, матеріально не утримує їх, тобто відповідачка не виявляє щодо своїх дітей жодного батьківського піклування. Перешкод, у спілкуванні з дітьми, позивач не чинить, однак відповідачка свідомо, без поважних причин, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. На підтвердження вищевикладеного, позивачем було долучено докази, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з Витягів з реєстру територіальної громади [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 2022 року народження та [PERSON] , 2017 року народження, проживають за адресою : [ADDRESS] (а.с. 15, 20, 23). [PERSON] , 1991 року народження, проживає за адресою : [ADDRESS] (а.с.18). Наведені в позові обставини також підтверджуються характеристикою виданою директором Ільницького ЗЗСО І-ІІІ ст. (а.с. 25), характеристикою № 044-12/80 від 25.10.2024 виданою [PERSON] , довідкою про склад сім`ї № 04.4-18/799 від 25.10.2024 згідно якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї : дочка [PERSON] - 2017 року народження, дочка - [PERSON] - 2022 року народження (а.с.27), довідкою сімейного лікаря від 25.10.2024 (а.с.32), витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 23.10.2024 (а.с. 40), характеристикою виданою [PERSON] № 04.4-12/81 від 25.10.2024 (а.с. 41). Також, судом було досліджено висновок Органу опіки та піклування Іршавської міської ради, № 01-34/2936 від 26.11.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав з якого вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.51). Такий висновок, був досліджений в судовому засіданні та також прийнятий судом до уваги. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з положеннями статті 150 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідачка участі в утриманні дітей та їх вихованні не бере, не цікавиться станом здоров`я, навчанням та фізичним розвитком, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, матеріально їх не забезпечує. Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачка участі у вихованні дітей не бере, що підтверджується доказами, які були долучені до матеріалів справи, те, що відповідачка [PERSON] обізнана, про перебування на розгляді Іршавського районного суду Закарпатської області даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, ставлення кожного з батьків до дітей, також відсутність будь яких доказів, які б спростовували доводи позивача [PERSON] , беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи слідує, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. (а. с. 9), який згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. На підставі ст. ст. 121, 164, 166, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved