Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Адвокат Безштанько С.М., діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільним майном подружжя. Позов обґрунтовує тим, що сторони з 28.07.2015 перебували у шлюбі, у період якого ними було придбано житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,25 га в с. Хмільна Канівського району, кадастровий номер 7122088900:02:001:0358. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищезазначені об?єкти нерухомості рахуються за відповідачем. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2021 у справі №697/1417/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 01.11.2021. Оскільки спільне майно подружжя набуде за час перебування сторін у шлюбі, позивач має законне право на 1/2 частини цього нерухомого майна, просить визнати житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , та земельну ділянка площею 0,2 га, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Хмільна кадастровий номер 7122088900:02:001:0358? спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки площею 0,2 га, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Хмільна кадастровий номер 7122088900:02:001:0358. Стягнути з відповідача на користь позивача, понесені судові витрати. 16.09.2024 адвокатом Хорошун О.В., діючи в інтересах [PERSON] подано до суду зустрічний позов до [PERSON] , треті особи: ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання кредитних коштів спільним майном подружжя, стягнення 1/2 частини коштів, який прийнято до розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов обґрунтований тим, що сторони дійсно у період шлюбу придбали спірне майно, але оскільки подружжя не мало достатньо коштів дане майно вони придбали у кредит, який було оформлено на дружину [PERSON] . Так, перший кредитний договір RF2-58045 від 18.05.2017 в сумі 49675,66 грн., наступний кредитний договір VPc -82337 від 13.11.2017 на суму 56980 грн., кредитний договір CL-151806 від 29.11.2018 на суму 100000 грн., з метою рефінансування (погашення) кредитних заборгованостей. Таким чином, надбанням подружжя [PERSON] та [PERSON] стало не лише нерухоме майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки на якій воно розміщено, а й кредити на придбання цієї нерухомості. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області в справі №697/2965/19 від 21.07.2020 за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , з останньої було стягнуто заборгованість за кредитним договором №CL-151806 від 29.11.2018 в розмірі 109010,52 грн. Дане судове рішення перебуває на виконанні у приватного виконавця, а тому фактично [PERSON] здійснює оплату придбаного у шлюбі нерухомого майна. Вважає, що оскільки вище вказаний кредит було оформлено в інтересах сім`ї, а тому [PERSON] є солідарним боржником за даним зобов`язанням. Просить суд визнати кредитні кошти, отримані на підставі кредитного договору СL-151806 від 29.11.2018 на суму 100000,00 грн. спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину кредитних коштів, отриманих за кредитним договором? ? СL-151806 від 29.11.2018 в рамках виконавчого провадження №64246398 від 21.01.2021. Судові витрати покласти на [PERSON] . У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 23.08.2024 відкрито провадження за первісним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 16.09.2024 надійшов відзив на первісний позов, відповідно до якого [PERSON] позов не визнала, у його задоволенні просила відмовити (а.с.57-61). 16.09.2024 представником відповідача скеровано до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання кредитних коштів спільним майном подружжя та стягнення половини кредитних коштів (а.с.80-87). 27.09.2024 від представника позивача за первісним позовом адвоката Безштанько С.М. надійшов відзив на зустрічний позов, відповідно до якого у задоволенні зустрічного позиву просив відмовити повністю (а.с.130,131). Ухвалою суду від 04.10.2024 зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] і об`єднано в одне провадження, призначено справу до спільного розгляду підготовчому засіданні, а також витребувано докази у справі. 30.10.2024 на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла інформація від приватного виконавця. Ухвалою суду від 20.11.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд по суті на 25.12.2024. Представник позивача за первісним позовом -? адвокат Безштанько С.М. у судове засідання не з`явився, скерував до суду ?заяву про розгляд справи за його відсутності. Первісний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Зустрічний позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Представник відповідача за первісним позовом -? ?адвокат Хорошун О.В. у судове засідання не з`явилася, скерувала до суду ?заяву про розгляд справи за її відсутності. Первісний позов не визнала, заперечував щодо його задоволення. Зустрічний позов підтримав у повному обсязі, просила його задовольнити. Треті особи за зустрічним позовом у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 28.07.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Канівського міськрайонного суду №697/1417/21 від 29.09.2021? ? розірвано (а.с.9,10). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблиною Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №499, [PERSON] , 1982 р.н., як покупець,? ? купила та прийняла від продавця житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] (а.с.11,12). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблиною Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №501, [PERSON] , 1982 р.н., як покупець,? ? купила та прийняла від продавця земельну ділянку площею 0,2 га, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Хмільна кадастровий номер 7122088900:02:001:0358, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.13,14). Частиною 3 статті 368 ЦК України і статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Об`єктом спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Згідно з статтями 63, 70 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Разом з тим, статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вищевказане нерухоме майно - ?житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,25 га в с. Хмільна Канівського району, кадастровий номер 7122088900:02:001:0358 ? є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки придбання вказаного майна відповідачем відбулося? ? у період шлюбу. Щодо поділу кредитних коштів Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у період шлюбу з [PERSON] , між [PERSON] та ПАТ «КРЕДОБАНК» 29.07.2018 було укладено Кредитний договір №СL-151806, за умовами якого остання отримала у власність грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та майнового характеру використання у розмірі 100000,00 грн. строком на 60 місяців терміном до 28.11.2023 (а.с.96-105). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. ВП №64246398 від 21.01.2021, останнім відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/2965/19 виданого 25.08.2020 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором №СL-151806 від 29.11.2018, в розмірі 109010,52 грн. (а.с.162-163). Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. від 30.10.2024 за №17515, вбачається, що станом на 30.10.2024 виконання з вказаного вище виконавчого документу триває, в межах даного виконавчого провадження за період з 09.03.2021 по 08.04.2022 з боржника було стягнуто загальну суму боргу з урахуванням виконавчого боргу та витрат - 52967,69 грн, з яких перераховано: - 48208,54 грн - стягувачу; - 4759,15 грн - виконавчого збору та витрат (а.с.172,173). Виходячи зі змісту статей 60, 65 СК України, при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя, а виконання цього кредитного зобов`язання покладається на обох з подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок особистих коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України. Так, відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц. Таким чином, оскільки встановлено та не заперечувалося сторонами, що у період шлюбу між сторонами, [PERSON] було взято кредит, який сторони витратили в інтересах сім`ї, а саме на поточні потреби, а тому такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя. Доказів отримання кредитних коштів на особисті потреби [PERSON] матеріали справи не містять та стороною відповідача за зустрічним позовом суду не надано, як і не надано доказів часткового погашення за кредитним зобов`язанням за особисті кошти [PERSON] у період перебування сторін у шлюбі. Таким чином, суд, дійшов висновку про визнання кредитного договору СL-151806 від 29.11.2018 на суму 100000,00 грн. спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та відповідно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половини суми коштів, отриманих за кредитним договором у період перебування у шлюбі. Відповідно до ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на викладене позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позову підлягають до задоволення. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів, судовий збір при подачі первісного позову склав 5988,41 грн., а при подачі зустрічного позову - 968,96 грн., а тому кожна із сторін повинна відшкодувати іншій понесені ним витрати. В частині відшкодування витрат на правничу допомогу кожній із сторін, суд не вбачає підстав для задоволення, оскільки сторонами у справі не надано належних доказів на понесення цих витрат.

Outcome: approved