Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Долинської сільської територіальної громади. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з кінця 2012 року позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. За цей час у них народився син [PERSON] , [INFO] . У квітні 2018 року відповідач [PERSON] зібрала свої речі та зникла у невідомому напрямку, залишивши сина з батьком. З моменту зникнення [PERSON] вона жодного разу не зателефонувала синові, не привітала з днем народження, не приїжджала та не надавала матеріальної допомоги синові. Станом на сьогоднішній день син навіть не пам`ятає, як виглядає його мати, не згадує її. Позивач вказує, що самостійно виховує сина та забезпечує всім необхідним, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавала і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, за останні шість років сина жодного разу не бачила та не спілкувалася з ним, не відвідувала в дитячому дошкільному закладі, не відвідує у школі. Зазначене свідчить, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Позивач зазначає, що вони з сином проживають у житловому будинку матері позивача [PERSON] , яка допомагає виховувати онука та фактично замінила йому матір, піклується про нього, надає різного роду поради, чим готує його до дорослого життя, формує поступово особисті якості, які в майбутньому допоможуть стати сину доброю та порядною людиною. Син має окрему кімнату, виховується в належних умовах та має все необхідне для гармонійного розвитку. Відповідач в свою чергу свідомо та системно на протязі шести років ухиляється від надання матеріальної, моральної та духовної підтримки сина, оскільки за шість років жодного разу не приїздила до сина, не цікавиться його життям, здоров`ям та успіхами дитини. Також позивач зазначає, що за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 30 березня 2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідача [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з наведеним позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 24 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було роз`яснено про його процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.193 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Крім того, було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі третім особами, що у відповідності до положень статті 181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву. В подальшому, 04 вересня 2024 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що після народження сина відповідач піклувалася про нього, все було добре, однак потім просто поїхала у невідомому напрямку та до цього часу не дає про себе знати та не цікавиться їхнім сином. Також пояснив, що на даний час виховання сина здійснює він та бабуся, тобто, його мати. Також не заперечив проти заочного розгляду вказаної справи. Представник позивача адвокат Юраш І.О., яка діє на підставі ордеру серії ВН №1338169 від 26 лютого 2024 року, договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 02 лютого 2024 року, в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та зазначила, що позивач та відповідач з 2012 року проживали разом. У 2013 році у позивача та відповідача народився син [PERSON] до 2018 року позивач, відповідач та їхній син проживали разом, однак потім відповідач поїхала у невідомому напрямку. У 2021 році відповідача знято з реєстрації місця проживання за рішенням суду. Крім того додала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у вказаній справі. Відповідач у судові засідання не з`являлася. Оскільки останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є [ADDRESS] , звідки відповідач знята з реєстрації 15 липня 2021 року за рішенням суду (а.с.36, 38-39, 43), то на виконання вимог ч.11 ст.128 ЦПК України виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.50, 62, 74). Представник третьої особи органу опіки та піклування Долинської сільської ради Подільського району Одеської області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач дійсно вже тривалий час, а саме, на протязі 6 років не цікавиться життям свого сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні, її місце знаходження не відоме. Така поведінка відповідача та її ставлення до батьківських обов`язків є підставами для позбавлення її батьківських прав відносно її сина. Згідно з ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, у зв`язку з неявкою відповідача, належним чином повідомленої про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин та не повідомлення причин неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача та його представника, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, заслухавши думку сторін, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та за участю позивача, його представника та представника третьої особи. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, його представника та представника третьої особи, неявку відповідача, вивчивши висновок служби у справах дітей Долинської сільської ради Подільського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав, допитавши свідків, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11 червня 2007 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеські області (а.с.8-9), копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/000880443 від 26 січня 2024 року (а.с.11). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Долинської сільської ради Подільського району Одеської області №365 від 06 березня 2024 року (а.с.36), адресною довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області №1199 від 08 квітня 2024 року (а.с.38), відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №567188 від 29 квітня 2024 року (а.с.39), листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації №6.2-5665/6-24 від 30 травня 2024 року (а.с.43). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її рідним сином. З 2012 року її син почав співмешкати разом з відповідачем. Шлюб вони не реєстрували. У 2013 році в них народився син [PERSON] .. Відповідач добре ставилась до сина. З родичами відповідача вона не знайома. Знає, що у відповідача був дідусь, який помер у 2019 році. У 2018-2019 році відповідач поїхала у невідомому напрямку. Досі невідомо, де вона знаходиться. Дитиною вона не цікавиться взагалі. При цьому позивач та відповідач коли проживали сім`єю, ніколи не сварилися і тим-паче не билися. Зазначила, що на даний час позивач з сином проживає у неї дома. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає позивача. Вони сусіди та у добрих стосунках. Приблизно 6 років він вже не бачив жінку позивача. Позивач сам виховує сина. Свідок зазначив, що його онук та син позивача ходять в одну школу. Також пояснив, що відповідач приїхала до села приблизно у 2012-2013 році та почала жити однією сім`єю з позивачем, а потім поїхала та до даного часу не повернулась і не відомо, де вона знаходиться. Також свідок зазначив, що відповідач не приїжджала до школи і в селі він її також не бачив. Додав, що позивач разом зі своїм сином проживає у його матері. Дитина охайна, чистенька. З яких причин поїхала мати дитини, він не знає. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні в присутності законного представника, представника органу опіки та піклування пояснив, що ходить до школи в 5 клас. Також пояснив, що живе з бабусею та батьком. Свою мати він не знає, не знає, як вона виглядає, не бачив її. Вона не спілкується з ним, не дзвонить йому, подарунків не робить. З батьком та бабусею в нього гарні стосунки. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 жовтня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де в відомостях про батьків батьком зазначений позивач [PERSON] , а матір`ю зазначена відповідач [PERSON] (а.с.12). Частиною 1 статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, при розгляді цивільних справ керується принципом верховенства прав, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено частиною 1, 2 та 4 статті 10 ЦПК України. Частиною 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до частини 1 статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Змістом частини 2 статті 164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. З позовної заяви вбачається, що відповідач не приймає участі у належному вихованні сина, не цікавиться його навчанням у школі, його фізичним та розумовим розвитком. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина тривалого часу не отримує ані матеріальної, ані моральної підтримки від відповідача. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, проведено обстеження умов проживання дитини у будинку, де проживає сім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання добрі. В будинку чисто, охайно, зроблений ремонт. В кухні є необхідний запас продуктів харчування, є вся необхідна побутова техніка та меблі. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: власна кімната, де є все необхідне для життя, розвитку дитини, а саме, ліжко, шафа з необхідними сезонними речами, засоби особистої гігієни, книги, стіл для виконання домашніх завдань (а.с.13). Відповідно до довідки КУ «Долинський ліцей Долинської сільської ради Одеської області» №4 від 18 січня 2024 року [PERSON] навчається у КУ «Долинський ліцей Долинської сільської ради Одеської області» в 4 класі з 01 вересня 2023 року по 31 травня 2024 року (а.с.14). Відповідно до характеристики, наданої КУ «Долинський ліцей Долинської сільської ради Одеської області» [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі з 2 класу. За місцем навчання [PERSON] характеризується позитивно. Батько приділяє належну увагу навчанню і вихованню сина (а.с.15). Відповідно до довідки-характеристики Долинської сільської ради Подільського району Одеської області №79 від 24 січня 2024 року за місцем мешкання позивач характеризується позитивно. На даний час проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] у будинку своєї матері [PERSON] .. Батько сумлінно виконує свої батьківські обов`язки. Дитина забезпечена всім необхідним, навчається у 4 класі КУ «Долинський ліцей Долинської сільської ради». Мати дитини [PERSON] з квітня 2018 року вихованням дитини зовсім не займається, її місцезнаходження наразі невідоме (а.с.16). З копії акту від 25 грудня 2023 року, складеного депутатом Долинської сільської ради в присутності свідків-сусідів та батька дитини [PERSON] , вбачається, що [PERSON] з квітня 2018 року не проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON] .. В житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , малолітня дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , особистих речей, предметів домашнього вжитку [PERSON] не виявлено, участі у вихованні дитини мати не приймає. Зі слів свідків-сусідів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] дійсно не проживає з квітня 2018 року в с. Долинське Подільського району Одеської області (а.с.17). Відповідно до копії довідки ТОВ «ЧОРНОМОРТРАНСБУД» №3 від 24 січня 2024 року позивач [PERSON] в період з 24 червня 2021 року по 03 квітня 2023 року працював у ТОВ «ЧОРНОМОРТРАНСБУД» на посаді «Водій автотранспортних засобів». Дохід за період з 24 червня 2021 року по 04 квітня 2023 року склав 147979 гривень 27 копійок (а.с.18). Згідно копії виписки з погосподарської книги №01 Долинської сільської ради за 2016-2020 роки, голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.19), та аналогічні відомості містяться у копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку (а.с.20-21). Заочним рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 30 березня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, задоволено та ухвалено усунути перешкоди [PERSON] в користуванні житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (а.с.23-27). На виконання ухвали суду від 24 червня 2024 року до суду надійшло рішення виконавчого комітету Долинської сільської ради Подільського району Одеської області №63 від 02 липня 2024 року, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] (а.с.52). Також на виконання вказаної ухвали до суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Долинської сільської ради від 02 липня 2024 року №63, відповідно до якого виконавчий комітет Долинської сільської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] , оскільки у квітні 2018 року [PERSON] , зібравши свої речі, зникла у невідомому напрямку, залишивши батька з малолітнім сином та жодного разу не відвідувала дитину, не телефонувала, не надавала будь-якої матеріальної допомоги. Наведене свідчить про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо виховання і утримання її малолітнього сина, та таким чином [PERSON] порушує вимоги ст.ст.150, 180 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» (а.с.53-54). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, при розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Приписами частини 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки протягом тривалого часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 1211 гривень 20 копійок, суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 1211 гривень 20 копійок. Також судом встановлено, що позивачем понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 7000 гривень 00 копійок. В підтвердження зазначеного позивачем до позовної зави додано додаток до договору про надання правничої допомоги від 02 лютого 2025 року, відповідно до якого між позивачем та адвокатом Юраш І.О. погоджена сума гонорару за надання адвокатом правничої допомоги у розмірі 7000 гривень (а.с.79). Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на за надання професійної правничої допомоги у сумі 7000 гривень 00 копійок. Крім того, суд роз`яснює, що у відповідності із частиною 1 статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.

Outcome: approved