Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бухтояров Р.О., звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 02.10.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем у якому у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2012 року у справі № 712/10711/12 шлюб між нею і відповідачем розірвано, та стягнуто з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., починаючи з 05.06.2012 року і до досягнення повноліття. На даний час [PERSON] вступила на 1 курс Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» та є студенткою 1 курсу ОС «Бакалавр» денної форми навчання, спеціальності 293 «Міжнародне право». Згідно договору, укладеного між позивачкою, як мамою неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] та Ужгородським державним університетом вартість навчання складає 128000 грн. А тому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісяця на час навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на навчання у розмірі 50% від суми навчання, а саме: 64000,00 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов з наведених у ньому підстав. Зазначила, що відповідачем вона взагалі не спілкується, відповідач вже дев`ять років проживає у Хорватії, має там постійне місце роботи та гідну заробітну плату, працює на заводі . Окрім того, позивач має пасивний дохід від здачі в оренду квартири за адресою: [ADDRESS] . Достеменно відомо , що зазначена квартира здається в оренду, оскільки з сусідкою яка проживає поряд із зазначеною квартирою вона перебуває в дружніх стосунках. Додала, що донька перед навчанням їздила до батька в Хорватію і він давай їй якісь гроші , однак яку саме суму дав батько, позивачка не цікавилася. Звернула увагу , що донька перевелася із спеціальності «Міжнародне право» на спеціальність "Право", що також понесло додаткові витрати. Представник позивачки адвокат Бухтояров Р.О. в судовому засіданні позов підтримав та зазначив , що батько [PERSON] має можливість надавати матеріальну доапомогу, оскільки постійно проживає в Хорватії де має постійну роботу. Крім того, позивач має пасивний дохід від здачі в оренду квартири за адресою: [ADDRESS] . Представнику достеменно відомо , що зазначена квартира здається в оренду, оскільки мав на меті зазначену квартиру винайняти особисто, однак ним же було з"ясовано , що така уже перебуває в оренді. Додав, що [PERSON] перевелася із спеціальності «Міжнародне право» на спеціальність "Право", що також понесло додаткові витрати. Також, надав суду для дослідження 4 квитанції по оплаті за навчання в УжНУ на загальну суму 58145, 00 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач визнає позов частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 грн., яка є мінімально достатньою для дитини та максимально можливою для сплати відповідачем. Наразі відповідач з листопада 2024 року не працює - завод на якому він працював збанкрутував. Стабільного доходу не має. Квартира на даний час не в оренді і пів року як пустує. Окрім того, у відповідача мати похилого віку, якій також постійно потрібна матеріальна допомога. Також відповідач хворіє на гепатит "С" та потребує вартісного лікування. Після повноліття доньки [PERSON] з власної ініціативи продовжував сплачувати доньці кошти в сумі яка в якості аліментів була визначена судом до повноліття. Також, відповідач не заперечує проти стягнення з нього суми понесених додаткових витрат пов"язаних з оплатою за навчання, однак із урахуванням коштів які він уже дав для цієї цілі, оскільки коли донька вступила до навчального закладу та була у нього в Хорватії, дав доньці кошти на сплату за навчання у сумі 500 євро . Додав, що відповідач інших утриманців не має. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного. Як встановлено згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.11.2011 року, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки виданої ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 29.02.2024 року № 8, [PERSON] з 01.09.2023 року навчається у вказаному навчальному закладі на денній формі навчання по спеціальності 293 «Міжнародне право» юридичного факультету ДВНЗ «Ужгородський національний університет». Термін навчання до 30.06.2027 року. Відповідно до положень ч.1,3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Аналогічні роз`яснення містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України ід 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з приписами п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Як убачається з договору № 23/010б від 11.08.2023 року, укладеного між ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та [PERSON] , за умовами якого ДВНЗ «Ужгородський національний університет» взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити підготовку здобувача вищої освіти [PERSON] за денною формою навчання за освітньою програмою «Міжнародне право» спеціальністю 293 «Міжнародне право» для здобуття ступеня вищої освіти - бакалавр та загальна вартість освітньої послуги становить 128000,00 грн. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, неможливість його працевлаштування, незадовільний стан здоров"я або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів суду не надано. За таких обставин, враховуючи, що повнолітня [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач є чоловіком працездатного віку, проживає в республіці Хорватія, працевлаштований, а відтак в змосі надавати матеріальну допомогу , а також враховуючи вартість навчання, суд уважає, що позовні вимоги у частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обґрунтованими, оскільки заявлений розмір аліментів у 7000,00 грн. щомісячно є обгрунтованим, достатнім та таким, що, відповідає потребам повнолітньої доньки [PERSON] , а тому приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 грн. щомісячно, починаючи з часу досягнення [PERSON] повноліття, з 18.04.2024 року (позивач звернулася до суду 12.03.2024 року) і до припинення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Що стосується стягнення з [PERSON] половини вартості понесених витрат на навчання суд уважає, що ці витрати охоплюються поняттям додаткові витрати на утримання дитини з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. В постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року в справі № 466/532/16 (провадження № 61-42252св18) вказано, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання), та наявність правових підстав для застосування даної норми з урахуванням матеріального стану відповідача у цій справі не встановлено. Верховний Суд в постанові від 24.07.2019 року (справа № 521/2016/16-ц, провадження № 61-31783св18) зазначив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21), у якій зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. А тому з огляду на вищенаведене суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] половини вартості понесених витрат за навчання, слід відмовити.

Outcome: partial