Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що є непрацюючим пенсіонером похилого віку, дружиною померлого громадянина з числа ліквідаторів категорія 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. За своїм фізичним станом потребує постійного стороннього догляду, оскільки багато років хворіє, перенесла декілька операцій - одну на ногах, іншу на очах. В своєму віці втратила зір, тому пересувається тільки в межах свого будинку за допомогою ходунків. Разом з нею проживає її молодший син [PERSON] , який теж пенсіонер, проте він, маючи дуже скромну пенсію, допомагає їй у веденні домашнього господарства, купує ліки, допомагає виживати при її дуже слабких фізичних можливостях, оскільки розміру її пенсії не вистачає на належне лікування, оздоровлення, харчування і проживання. Її старший син [PERSON] теж пенсіонер за віком, але він працює, хоча ні місце його роботи, ні розмір отримуваної ним пенсії їй невідомі. Протягом останніх 15 років її син [PERSON] з нею та своїм молодшим братом не спілкується, не надає їй будь-якої допомоги та ухиляється від свого обов`язку як сина. Вважає, що відповідач в змозі сплачувати їй аліменти в розмірі частини від свого доходу щомісячно, для підтримки її матеріального стану та життя. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову і довічно. Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 03 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] зазначив, що його мати [PERSON] є власницею житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, де разом з нею проживає його молодший брат [PERSON] , з яким його мати уклала спадковий договір, відповідно до якого той зобов`язувався доглядати та належним чином забезпечувати позивачку. Брат, який проживає разом з матір`ю має у власності квартиру, багато років є фізичною особою підприємцем, отримував дохід, як від прямої діяльності так і від орендної плати за приміщення, які здавав в оренду для здійснення комерційної діяльності. Кошти від продажу іншого спадкового майна мати віддала саме брату [PERSON] , тому останній і зобов`язувався її доглядати. Також зазначив, що його мати отримує пенсію, яка трохи більша за розмір його пенсії, отримує додаткові кошти від управління соціального захисту та має можливість користуватися пільгами батька для оплати комунальних послуг, бо має посвідчення 1 категорії ЧАЕС. Він же на даний час непрацюючий пенсіонер, за станом здоров`я потребує тривалого лікування та оперативного втручання, а саме заміни суглобів. Через хворобу був вимушений звільнитись з роботи та готуватися до операції. Посилаючись на положення ч. 4 ст. 75 СК України, вказує, що позивачка не є особою, яка у розумінні зазначеної норми потребує матеріальної допомоги. Вважає, що позивачкою не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії та іншого доходу є значно нижчим за розмір її щомісячних витрат і що вона потребує грошової допомоги, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, відповідно до заяви просила розглянути справу у її відсутність; позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на доводи викладені в його відзиві на позов. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії пенсійного посвідчення серія [NUMBER] позивачка є пенсіонером довічно, сума її пенсії за період з 01 по 30 червня 2024 року складає 4383,61 грн (а.с. 6, 9). Як убачається з копії посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії один, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою № 028878, виданого 30 липня 2003 року Київською облдержадміністрацією, [PERSON] має право на пільги і компенсації, передбачені ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 7). З копії довідки № 224, виданої 25 липня 2024 року КНП БСР «Бородянський центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що у [PERSON] , 1935 року народження наявні такі діагнози: ІХС, а/с кардіосклероз. Стенокардія напруги. Церебральний атеросклероз, явища венозної дисфункції. Стійкі цефалгії. Когнитивні розлади. Катаракта. За віком потребує постійного стороннього догляду (а.с. 8). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 листопада 2024 року, позивачка 14 серпня 2012 року уклала спадковий договір. Відповідач у відзиві та у судовому засіданні вказав, що такий спадковий договір було укладено не з ним. З розмови він зрозумів, що такий спадковий договір було укладено з його молодшим братом [PERSON] . В матеріалах справи також міститься довідка про доходи відповідача [PERSON] від 26 листопада 2024 року (а.с. 35), відповідно до якої сума його пенсії за період з 01 по 31 жовтня 2024 року складає 4371,67 грн. Згідно наказу корпорації «ТАСКО» №184 к/тр від 28 листопада 2024 року [PERSON] , налагоджувальника верстатів і маніпуляторів з програмним керуванням виробничої дільниці (Бородянка), звільнено 29 листопада 2024 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 36). З копії консультативного висновку спеціаліста, довідки рентгенологічного кабінету вбачається, що відповідачу [PERSON] поставлений діагноз: двохсторонній диспластичний коксартроз: справа ІV ст., зліва ІІІ-ІV ст. Комбінова контрактура правого кульшового суглобу з перекосом тазу. Рекомендоване оперативне лікування - тотальне ендопротезування обох кульшових суглобів (а.с. 39-40). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Вказане положення знайшло своє відображення, зокрема, у ч. 1 ст. 202 СК України, яка передбачає, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними й потребують матеріальної допомоги. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Разом з тим, у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . Позивачка є непрацездатною, оскільки є особою пенсійного віку. Водночас, суд враховує положення про те, що за змістом ст. 202 СК України обов`язок дочки, сина щодо утримання батьків пов`язується також з доведеністю потреби батьків в матеріальній допомозі. Відповідно до положень ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, дивідендів, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Одночасно, враховуються матеріальні витрати батьків. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 676/5118/16-ц) . Також, у сукупності із іншими доказами слід врахувати чи забезпечують заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи батьків їх прожитковий мінімум, встановлений законом (постанови Верховного Суду у справах № 212/1055/18-ц від 05 вересня 2019 року, № 233/4252/18 від 26 лютого 2020 року). Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги тим, що є непрацюючим пенсіонером похилого віку, багато років хворіє, втратила зір, потребує постійного стороннього догляду, отримує незначного розміру пенсію, яка не дозволяє їй забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування і проживання, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати їй її повнолітній син. Згідно Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361 грн. Із наданої позивачкою довідки про доходи вбачається, що розмір пенсії [PERSON] не є нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже на момент розгляду справи позивачка отримує пенсію у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а також має право на пільги і компенсації, передбачені ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як дружина померлого громадянина з числа ліквідаторів, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено вище, позивачка є непрацездатною та потребує постійного стороннього догляду. Однак, суду не надано належних та достовірних доказів, які б підтверджували потребу позивачки у наданні їй матеріальної допомоги, зокрема понесення необхідних витрат на харчування, лікування, тощо. Факт непрацездатності позивачки та отримання нею пенсійних виплат, у незначній на її думку сумі, не є підставою для стягнення аліментів на її утримання. Позивачка не надала будь-яких розрахунків та доказів, які б свідчили про необхідність реальних витрат, пов`язаних з її лікуванням у розмірі більшому, ніж прожитковий мінімум, або, що отримуваний останньою розмір пенсії не забезпечує їй належних умов існування. Водночас, слід зазначити, що відповідач також є непрацездатною особою, потребує оперативного лікування та його пенсія є трохи меншою, ніж пенсія позивача. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження потреби у наданні їй матеріальної допомоги, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed