Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

12.08.2024 позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Ржищівського міського суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~103108135 від 01.06.2023 у сумі 17200 грн, стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 01.06.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №\~103108135 (далі Кредитний договір). 29.08.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 104-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 17200 грн, що складається з: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000 гривень; заборгованість за процентами в розмірі 11700 грн; заборгованість за комісією в розмірі 500 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та\~відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданих клопотаннях просив справу розглянути за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Копія ухвали від 08.11.2024 та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою її реєстрації. Поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки (поштового відправлення) вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 01.06.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №\~103108135 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту складає 5000 грн, строк кредиту 105 днів (з них 15 днів пільговий період та 90 днів поточний період), кінцевий термін повернення 14.09.2023, проценти за користування кредитом 750 грн за пільговий період (1% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування) та 13500 грн за поточний період (3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування), комісія за надання кредиту 500 грн. Кредитний договір укладений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору кредитні кошти надаються позивальнику безготівково на рахунок з використання карти. Виконання ТОВ «МІЛОАН» своїх зобов`язань за п. 2.1. Кредитного договору підтверджується платіжним дорученням № 65813666 від 01.06.2023. Згідно з умовами Кредитного договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені Кредитним договором. 29.08.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 104-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно із п. 1.2. Договору факторингу Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Права грошової Вимоги (Права вимоги) до Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 17200 грн, що складається з: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000 гривень; заборгованість за процентами в розмірі 11700 грн; заборгованість за комісією в розмірі 500 грн. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов договору. Норми права, застосовані судом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Так, відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054\~цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Оцінка судом аргументів сторін, доказів. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою\~чергу відповідачем\~не надано\~суду доказів,\~які б\~підтверджували належне\~виконання ним\~зобов`язань\~та які\~б спростовували\~суму заборгованості\~перед позивачем.\~Враховуючи вищевикладене,\~оцінивши надані\~у справі\~докази,\~суд дійшов\~висновку,\~щофакт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд бере до уваги такі обставини. За\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат, відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Так, встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу Адвокатським об`єднанням «Апологет» на підставі договору про надання правової допомоги №\~0103 від 01.03.2024. З розрахунку понесених витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що адвокатом були надані такі послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, кількість годин 0,5; ознайомлення з матеріалами кредитної справи, кількість годин 2; погодження правової позиції клієнта у справі, кількість годин 0,5; складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, кількість годин 3,5; подання заяви до суду. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4\~ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, варто слід взяти до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved