Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

26 листопада 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки 87000,82 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою 13.12.2019 було укладено договір кредиту та страхування № Z75.25844.006079714, за умовами якого АТ «Ідея Банк» (надалі Банк) надає позичальниці кредит у розмірі 35500,00 грн для власних потреб. В свою чергу позичальниця отримує кредит і доручає Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 60 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 9,99 % річних. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором по видачі відповідних сум кредиту виконало в повному обсязі. Проте, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість по вказаному кредитному договору, яка станом на дату подачі позову (26.11.2024) становить 87000,82 грн та складається з: 35046,89 заборгованість за основним боргом, 11079,23 заборгованість за відсотками, 40874,70 грн заборгованість за іншими процентними платежами (комісіями). ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») 25.07.2023 уклало договір факторингу № 01.02-31/23 з АТ «Ідея Банк», за умовами якого набуло право вимоги за договорами до боржників Банку, визначених в реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № Z75.25844.006079714 від 13.12.2019. Згідно ухвали судді від 29.11.2024 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачці було направлено позивачем 01.11.2024 цінним листом. [PERSON] за зареєстрованою адресою місця проживання судом направлено копію ухвали про відкриття провадження, однак згідно відмітки відділення Укрпошти від 25.12.2024 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, викладеною в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 13.12.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z75.25844.006079714, за умовами якого Банк надає позичальниці кредит в сумі 35500 грн, процентна ставка змінювана 9,99 % річних, строк кредиту: на 60 місяців, дата повернення кредиту 13.12.2024. Відповідно до п.1.7 кредитного договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 30603,45 грн на рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок коштів кредиту в розмірі 4896,55 грн згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5 % збільшена на маржу Банку в розмірі 0,49 % (п.1.8 кредитного договору). Відповідачкою також підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком № 1 до договору кредиту та страхування № Z75.25844.006079714 від 13.12.2019, відповідно до якого визначено суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачці кредит у вказаній сумі та перерахував визначений договором страховий внесок, що підтверджується даними ордерів-розпоряджень № 1 та № 2 від 13.12.2019. Доказів повернення отриманих коштів відповідачкою, матеріали справи не містять. За даними довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z75.25844.006079714 від 13.12.2019, виданої АТ «Ідея Банк», розрахунок боргу станом на 25.07.2023 становить: заборгованість за основним боргом 35046,89 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11079,23 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 40874,70 грн. 25 липня 2023 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та АТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Фактор) набувало за плату права вимоги за первинними договорами до боржників Банку, які визначені в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до вказаного договору факторингу Фактор набув право грошової вимоги до відповідачки за договором кредиту та страхування № Z75.25844.006079714 від 13.12.2019 в сумі 87000,82 грн., з яких: 35046,89 грн. заборгованість за основним боргом, 11079,23 грн. заборгованість за відсотками, 40874,70 грн заборгованість за комісіями. Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25.03.2024 змінено назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відтак, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідачки. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відтак судом встановлено, що Банк та відповідачка уклали кредитний договір та погодили його умови щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати таких процентів, однак позичальниця не виконала свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, в результаті чого виникла кредитна заборгованість. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржниці за кредитний договором № Z75.25844.006079714 від 13.12.2019. Відповідачка не надала відзив на позов, не спростовувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 35046 грн. 89 коп. та заборгованості за по процентах за користування кредитними коштами в сумі 11079 грн. 23 коп. підлягають задоволенню. Що стосується пред`явленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості по комісії, суд зазначає наступне. Пункт 1.5 кредитного договору передбачає, що під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 Додатку № 1 до кредитного договору як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті банку www.ideabank.ua. Відповідно до паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до кредитного договору № Z75.25844.006079714 від 13.12.2019 під час користування кредитом банк надає позичальнику інші послуги банку, за які встановлена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3.03% щомісячно від початкової суми кредиту, яка складає 1075,65 грн щомісяця протягом 60 місяців. Загальна сума такої комісійної винагороди визначена п.5 паспорту споживчого кредиту «Порядок повернення кредиту. кількість та розмір платежів, періодичність внесення». Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту,\~\~ у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування»\~\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно\~\~до\~\~пункту\~\~5\~\~Правил\~\~про\~\~споживчий\~\~кредит\~\~банк\~\~надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом,\~\~іншими\~\~актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що умовами кредитного договору від 13.12.2019 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка складає\~\~3,03 % від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту та її розмір, передбачені п.2 та п.5 Паспорту споживчого кредиту, який є Додатком № 1 до кредитного договору у графі «Інші послуги Банку». Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1075 грн. 65 коп. щомісяця на протязі 60 місяців кредитування. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням\~\~\~\~і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надані докази наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачкою при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальниці щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 40874 грн. 70 коп. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 53,02 % від 2422,40 грн, що становитиме 1284,36 грн.

Outcome: partial