Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

10 червня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені. Позов мотивований тим, що 19 січня 2019 року приблизно о 18:30 год. Водій [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2102», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Воронезькій у м. Запоріжжі скоїла наїзд на пішоходів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . У [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) не було поліса обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вироком Хотицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року у справі № 337/1772/19, який набрав законної сили 28 травня 2020 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. [PERSON] внаслідок ДТП отримав множинні тілесні ушкодження, які віднесені до середнього ступеню тяжкості. 29 травня 2019 року йому було встановлено ІІ групу інвалідності. 26 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою, в якій просив виплатити регламентні виплати, передбачені статями 25, 26 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 16 вересня 2021 року МТСБУ відмовила [PERSON] у виплаті регламентних виплат. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2023 року у справі № 337/46/22 стягнено з МТСБУ на користь [PERSON] страхове відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП (регламентну виплату) в сумі 115 577,68 грн. Зазначене рішення суду залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суд увід 26 квітня 2023 року. 04 травня 2023 року кошти в сумі 115 577,58 грн надійшли на рахунок [PERSON] . Оскільки МТСБУ відмовило у виплаті незаконно, є підстави для відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України та для нарахування пені відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 16 вересня 2021 року (день відмови у виплаті регламентних виплат) до 03 травня 2023 року (день, що передує дню зарахування коштів). Ураховую наведене, [PERSON] просив стягнути з МТСБУ на свою користь 112 883,13 грн, з яких: 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України - 5 481,23 грн; інфляційні втрати відповідно до статті 625 ЦК України - 38 972,79 грн; пеня відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 68 429,11 грн, які розраховані з 16 вересня 2021 року до 03 травня 2023 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до МТСБУ про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. 27 червня 2024 року МТСБУ засобами поштового зв?язку подало до суду відзив, у якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив мотивований тим, що Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено чіткий перелік випадків, за яких МТСБУ відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих., а постановою Запорізького апеляційного суд увід 26 квітня 2023 року було остаточно визначено розмір шкоди, яка підлягає стягненню з МТСБУ. Вказує, що розрахунок пені, інфляційних втрат і 3 % річних повинен обраховуватися з моменту постановлення рішення до моменту виконання рішення суду, а тому розрахунок позивача є неправильним. Також вказує на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки саме з дати настання стразового випадку розпочався строк позовної давності. 30 липня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Ярошенко О. О. через підсистему «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення, які мотивовані тим, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Також вказує, що згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан триває і зараз. За наведених обставин сторона позивача вважає, що застосування позовної давності не має правового підґрунтя. Твердження МТСБУ про те, що строк позовної давності має обчислюватися з моменту ДТП, не може бути взято до уваги, оскільки в момент ДТП було спричинено шкоду, але в момент ДТП у МТСБУ не виник обов?язок її відшкодування. Обов?язок відшкодування виникає після отримання відповідної заяви та документів. Твердження відповідача про те, що вони призупинили розгляд заяви потерпілого у зв?язку із розглядом Хортицьким судом цивільної справи - не відповідає фактичним обставинам. Звернення до суду та рішення мало місце вже після відмови у виплаті, а тому, на той момент, розгляд заяви зупинений не був. По заяві вже було прийнято рішення про відмову у виплаті. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 січня 2019 року в м. Запоріжжі сталася ДТП за участю водія транспортного засобу «ВАЗ 2102», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] та пішоходів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох кісток правої гомілки в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, набряку м`яких тканин в області правої гомілки, закритого перелому лівої лопатки з незначним зміщенням кісткових фрагментів, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше, ніж 21 день. Вказані обставини встановлені вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року. На момент ДТП у [PERSON] не було полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. 02 вересня 2021 року [PERSON] направив до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, зокрема, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, та витрат на лікування Листом від 16 вересня 2021 року № 3-01-б/33670 МТСБУ відмовило [PERSON] у здійсненні страхового відшкодування на тій підставі, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року визначено винувату особу [PERSON] , яка зобов`язана відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду, спричинену в результаті ДТП. Вказані обставини встановлені рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2023 року і постановою Запорізького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 337/46/22, що відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не доказуються. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2023 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 337/46/22 за позовом [PERSON] до МТСБУ про відшкодування шкоди, стягнено з МТСБУ на користь [PERSON] страхове відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, (регламентну виплату) в сумі 115 577,68 грн. 04 травня 2023 року МТСБУ на виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2023 року у справі № 337/46/22 здійснило перерахування [PERSON] коштів в сумі 115 577,58 грн (а. с. 29). Звертаючись до суду з позовними вимогами, [PERSON] просить стягнути з МТСБУ на свою користь 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України - 5 481,23 грн; інфляційні втрати відповідно до статті 625 ЦК України - 38 972,79 грн; пеню відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 68 429,11 грн, які розраховані позивачем за період з 16 вересня 2021 року до 03 травня 2023 року виходячи з простроченої суми в розмірі 115 577,68 грн. Заперечуючи проти заявлених вимог, МТСБУ у відзиві на позовну заяву просило застосувати позовну давність. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд враховує таке. Встановлено, що спірні правовідносини виникли щодо стягнення 3 % річних та інфляційних витрат нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України і пені нарахованих відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які позивачем нараховані за період з 16 вересня 2021 року до 03 травня 2023 року на суму 115 577,68 грн, яка стягнена на підставі рішення суду. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку, урахувавши аргументи сторін наведені в позовні заяві і у відзиві на позов, суд робить такі висновки. Відповідно до положень частини першої статі 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить правовідносини між позивачем та відповідачем, які базуються на положеннях Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 4 Закону № 1961-IV передбачено, що суб`єктами обов`язкового страхування відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень пункту 39.1 статті 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно пункту 41 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Положеннями статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial