Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі за текстом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі за текстом ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 6783946 (далі за текстом Договір). Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] . Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на веб-сайті creditplus.ua, а також підтвердив, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих Правил. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений Договір факторингу № 17.01/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників. На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором. Станом на 01.10.2024 заборгованість [PERSON] за Договором становить 39613,75 грн, з яких: сума кредиту 12500 грн; сума процентів за користування кредитом 27113,75 грн. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6783946 від 21.06.2023 у сумі 39613,75 грн. 04.10.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання у справі на 05.11.2024, витребувані докази та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 22.10.2024 засобами поштового зв`язку відповідач [PERSON] подав відзив, в якому позов не визнав, та просив у задоволенні позову відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що у кредитному договорі відсутній підпис відповідача, а відтак відповідач не укладав кредитний договір та не погоджував процентну ставку та інші умови договору. Крім цього, відповідач вказав, що нараховані позивачем відсотки суперечать принципам розумності та добросовісності. Також, на думку відповідача, позивач не надав докази того, що кредитний договір укладений у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що такий договір підписувався електронним підписом уповноваженої особи. Відповідач вказав, що до позовної заяви не додані докази перерахування кредитних коштів. Так само позивач не надав докази перерахування коштів за договором факторингу первісному кредитору. 25.10.2024 позивач подав відповідь на відзив, в якій додатково зазначив, що проценти за користування кредитним коштами нараховані правомірно та в межах строку дії укладеного договору. 05.11.2024 судове засідання відкладене на 02.12.2024 у зв`язку із неявкою відповідача. 27.11.2024 позивач подав додаткові пояснення, в яких додатково висловив позицію щодо нарахування процентів за користування кредитним коштами. 02.12.2024 судове засідання відкладене на 07.01.2025 у зв`язку із ненадходженням витребуваних доказів. У судове засідання 07.01.2025 представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Городніщева Є.О., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву, у якій просила здійснювати розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 07.01.2025 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, повторно не з`явився без повідомлення про причини неявки. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, 21.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 6783946 ( т. 1 а.с. 23-32). Згідно з п. 1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 13000 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 цього Договору (п. 1.4 Договору). Відповідно до положень п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Знижена процентна ставка становить 1,095% в день. Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п. 1.6 Договору). Згідно з п. 1.7, 1.7.1, 1.7.2 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 29653,85% річних; за зниженою ставкою 14479,83% річних. Відповідно до п. 1.8, 1.8.1, 1.8.2 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 106132 грн; за зниженою ставкою 102639,55 грн. Положенням п. 2.1, 2.5 Договору сторони погодили, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Згідно з п. 3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 5.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіку платежів, крім випадку, визначеному в п. 5.3. Договору. У разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. У разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав у повному обсязі (п. 5.3, 5.4 Договору). Згідно з п. 9.8 Договору, підписуючи цей договір, споживач підтвердив, зокрема що: перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» то розміщена на веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до п. 10 Договору вказаний договір був підписаний електронним підписом відповідача 21.06.2023 о 09 год. 55 хв. 47 с. одноразовим ідентифікатором А8883. Отже, підписанням Договору відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 21.06.2023, а також засвідчив, що повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Статтею 11 Закону передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитних договорів та договору позики, в тому числі погодження всіх умов та правил, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, ТОВ «Авентус Україна» та відповідач досягнули згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Авентус\~Україна» та [PERSON] був укладений електронний договір про надання споживчого кредиту № 6783946 від 21.06.2023. Докази того, що такий договір визнаний повністю чи частково недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Факт виконання ТОВ «Авентус Україна» своїх зобов`язань за Договором підтверджується довідкою ТОВ «ФК « Контрактовий дім» № 7/4941 від 29.05.2024 (т. 1 а.с. 60-62), зі змісту якої вбачається, що 21.06.2023 на користь відповідача на платіжну картку №\~ [NUMBER] відповідно до Договору здійснено перерахунок коштів у сумі 13000 грн. Також обставини щодо зарахування на належну відповідачу платіжну карту кредитних коштів у сумі 13000 грн вбачається із інформації, наданої АТ «Універсал Банк. Поряд з цим згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Так, суд встановив, що 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений Договір факторингу № 27.05/24-Ф (далі за текстом Договір від 27.05.2024) (т. 1 а.с. 82-91), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників. Згідно з п. 3.3, 3.4 Договору від 27.05.2024 ціна продажу за договором становить 4067724,99 грн. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3 договору, протягом 5 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів за наступними реквізитами клієнта IBAN [NUMBER] в АТ «Універсал Банк». Факт оплати ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на рахунок ТОВ «Авентус Україна» зазначених вище коштів підтверджується платіжними інструкціями № 421 від 31.05.2024, № 424 від 04.06.2024, № 420 від 31.05.2024 (т. 1 а.с. 95-98). Указане спростовує доводи відповідача щодо відсутності доказів перерахування первісному кредитору коштів за договором факторингу. При цьому відповідно до 1.2 Договору від 27.05.2024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до акта прийому-передачі (т. 1 а.с. 93) та витягу з реєстру боржників від 04.06.2024 до Договору факторингу № 27.05./24-Ф від 27.05.2024 (т. 1 а.с. 93) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором у сумі 34887,50 грн, з яких: сума кредиту 12500 грн; сума процентів за користування кредитом 22387,50 грн. Докази того, що договір факторингу № 27.05./24-Ф від 27.05.2024 визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором. Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так,\~суд встановив,\~що згідно\~з витягом з реєстру боржників від 27.05.2024 до Договору факторингу № 27-05/24-Ф від 27.05.2024 (т. 1 а.с. 94) заборгованість [PERSON] за Договором становить 34887,50 грн, з яких: сума кредиту 12500 грн; сума процентів за користування кредитом 22387,50 грн. Наявність заборгованості [PERSON] за Договором підтверджується також розрахунком заборгованості за Договором (т. 1 а.с. 64-81). Також позивачем у межах строку дії кредитного договору нараховані проценти за користування кредитом за 19 календарних днів у сумі 4726,25 грн. Щодо доводів відповідача суд зазначає таке. Так, в обґрунтування позовних вимог відповідач вказав, що у кредитному договорі відсутній його підпис та такий договір ним не укладався. Разом з тим, як вбачається з інформації, наданої АТ «Універсал Банк» від 18.12.2024, банківська картка № [NUMBER] емітована банком на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (т. 2 а.с. 32). \~ \~ \~ \~Також з інформації, наданої АТ «Універсал Банк» від 18.12.2024, вбачається, що 21.069.2023 на платіжну карту [PERSON] № [NUMBER] зараховано платіж у сумі 13000. Суд зауважує, що саме такий номер кредитної картки як номер особистого електронного платіжного засобу, на якій позичальник має намір отримати від позивача кредитні кошти, вказаний у Договорі. Так само і інші ідентифікуючі особу позичальника відомості, як то номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, що зазначені у Договорі, відповідають цим відомостям стосовно [PERSON] . При цьому відповідач не надав логічні пояснення з приводу тих обставин, яким чином інші особи могли бути обізнані про персональні дані відповідача та використати їх з метою укладення від його імені спірного Договору. Більше того суд встановив, що кредитні кошти за Договором у сумі 13000 грн перераховані на банківську картку відповідача, та відповідач не надав докази того, що ці кошти повернуті ним як такі, що помилково надійшли на його рахунок. \~ \~ \~ \~Так само суду не надані докази того, що [PERSON] звертався до правоохоронних органів із повідомленнями про те, що треті особи користуються його платіжною карткою та протиправно, використовуючи його персональні дані, від його імені уклали кредитний договір. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що процентна ставка та інші умови договору ним не погоджувались, суперечать принципам розумності та добросовісності оскільки такі доводи спростовуються паспортом споживчого кредиту та умовами кредитного договору, які підписані електронним підписом відповідача. При цьому доводи відповідача з посиланням на практику Верховного Суду щодо можливості зменшення розміру відсотків, є необґрунтованими та нерелевантними, оскільки такі доводи стосуються відсотків, нарахованих в якості відповідальності за порушення боргове зобов`язання, в той час як позивач такі відсотки до стягнення не заявляв, а натомість просить стягнути відсотки за користування кредитними коштами, розмір яких погоджувався сторонами кредитного договору та відповідає таким засадам цивільного законодавства як свобода договору. За таких підстав суд доходить висновку, що розмір заборгованості відповідача у сумі 39613,75 грн доведений позивачем належними та достатніми доказами та не спростований відповідачем. Поряд з цим згідно з рішенням Єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» № 251124/1 від 25.11.2024 найменування товариства змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі за текстом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»). Так, зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином зміна назви юридичної особи не тягне на собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника \- учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за Договором від 21.06.2023 станом на 01.10.2024 у сумі 39613,75 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2771 від 19.09.2024 (а.с. 18). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, з договору про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в особі директора Сисюк В.В. уклало договір про надання правової допомоги з адвокатом Городніщевою Є.О. (т. 1 а.с. 126-128). Згідно з п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024 клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Також надання позивачу адвокатом Городніщевою Є.О. професійної правової допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується копією ордеру серії АІ № 1705289 від 19.09.2024 (т. 1 а.с. 129). Відповідно до п. 4.1, 4.3 договору про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024 отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. За надання правової допомоги відповідно до даного договору клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно з Рекомендаціями щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару. Крім цього, сторони можуть домовитись про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Факт надання послуг підтверджується актом про надання правової допомоги. Підставою для оплати є рахунок-фактура. Клієнт здійснює оплату за надані послуги в день отримання рахунку-фактури шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок (п. 4.4, 4.5, 4.6 договору про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024). Так, згідно актом про надання правової допомоги від 19.09.2024 згідно з Договором № 26/08-2024 від 26.08.2024 (т. 1 а.с. 131) сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 10000 грн, зокрема: зустріч адвоката та клієнта для надання консультації та аналізу наданих документів; аналіз практики та правових позиції Верховного Суду у даний правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви; оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту; підготовка позовної заяви та клопотання про витребування доказів та подання їх до суду; підготовка адвоката до судових засідань та участь у судових засіданнях. Загальна кількість витраченого часу 10 год., а вартість наданих послуг становить 10000 грн. Також згідно з рахунку на оплату № 4646-19/09-2024 від 19.09.2024 вбачається, що вартість наданих послуг становить 10000 грн (т. 1 а.с. 130). Суд враховує, що відповідач у поданому відзиві просив, у задоволенні заяви про стягнення судових витрат відмовити, оскільки зазначені витрати не є співмірними. При цьому суд приймає до уваги незначну складність та характер даної справи, сталу судову практику з розгляду справ даної категорії, невеликий обсяг наданих суду доказів, відсутність значної кількості процесуальних документів, поданих під час розгляду даної справи, а також неявку представника позивача у судове засідання. При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved