Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що він народився [INFO] в с.Жорниська Яворівського району Львівської області та на даний час постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, він є власником житлового будинку [ADDRESS] , власником даного будинку він став на підставі рішення Виконавчого комітету Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області № 87 від 07 вересня 2006 року. 11 квітня 2024 року він звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Львова Львівської міської ради із заявою про внесення належного йому житлового будинку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте рішенням № 72648238 від 17 квітня 2024 року йому було відмовлено у проведенні реєстраційних дій через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, а саме, через наявні розбіжності щодо зазначення його по батькові, з наступних підстав. Домажирською сільською радою 16 листопада 2006 року йому видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] в подальшому Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" 03 січня 2007 рокувидано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС №864287 де було допущено помилки, а саме, зазначено його по-батькові " [PERSON] " замість вірного" [PERSON] ". Він в усному порядку звертався до Івано-Франківської селищної ради та Обласного комунального підприємства Львіської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" із проханням внести зміни щодо правильного написання його по-батькові, проте йому було відмовлено та рекомендовано звернутися із вирішенням даного питання до суду. Просить заявлені вимоги задовольнити. Постановити рішення, яким встановити факт приналежності йому документів, а саме, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, житловий будинок [ADDRESS] , серії САВ №450519, видане Домажирською сільською радою Яворівського району Львівської області 16 листопада 2006 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме, на житловий будинок [ADDRESS] , серії ССС № 864287, виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" 03 січня 2007 року, на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. В судове засідання заявник не з`явився, скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник заінтересованої особи Центру надання адміністративних послуг м.Львова в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В роз`ясненнях, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 2012року Яворівським РВ ГУ НП у Львівській області [PERSON] народився [INFO] у селі Жорниська Яворівського району Львівської області. Як вбачається Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] , видане Домажирською сільською радою Яворівського району Львівської області 16 листопада 2006 року, житловий будинок [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС №864287, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" №13126770 від 03 січня 2007 року, житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] . Тобто, у вказаних документах, які належать заявнику, існують розбіжності щодо зазначення по батькові заявника, а саме, заявник по батькові зазначений « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що заявником на підтвердження заявленої вимоги надані докази, є належними і допустимими, оскільки, ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт наявності помилки при написанні по батькові заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявникові в реалізації його прав. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником. Дані про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Беручи до уваги вищевикладене, суд, прийшов до висновку, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів слід задовольнити. Встановити факт приналежності [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] , документів, а саме, свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , серії [NUMBER] , видане Домажирською сільською радою Яворівського району Львівської області 16 листопада 2006 року та Витягу про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] , серії ССС №864287, виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" 03 січня 2007 року, на ім`я [PERSON] . Понесені судові витрати зі сплати судового збору залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved