Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-02 00:00:00

03.10.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 31853,95 гривень та судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 02.08.2022 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб останнього та йому завдано шкоди. Згідно Довідки №3022221407844723 про ДТП та Постанови Оболонського районного суду міста Києва від 07.09.2022, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було. Потерпіла особа (власник транспортного засобу Skoda (д.р.н. [NUMBER] ) звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Звіту оцінювача розмір збитку, завданий потерпілій стороні, становить 28473,95 грн. Відповідно до Наказу №3/9428 від 07.10.2022 та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати (з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди) склав 31853,95 грн., та було сплачено МТСБУ потерпілій особі. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 3380,00 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди. Позивачем наведено розрахунок регламентної виплати МТСБУ за зазначеним вище страховим випадком: 28 473,95 грн. + 3380,00 грн. = 31853,95 грн. (28473,95 грн. - розмір завданої шкоди потерпілій особі; 3380,00 грн. - витрати позивача на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкоди). Позивач, посилаючись на положення статей 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 ЦК України та пункту 39.1 статті 39, підпункту «а» пункту 41.1 статті 41, пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Skoda (д.р.н. [NUMBER] ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.08.2022. Як зазначено позивачем, з метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача було надіслано Претензію, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. З метою відшкодування шкоди в порядку регресу, позивач звернувся до суду. Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.10.2024, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, з урахуванням положень статей 19, 274, 279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки зазначений спір є малозначним. Позивачу та його представнику, у порядку, встановленому статтею 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталася. Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція, надіслана відповідачу, повернулась на адресу суду без вручення з причин «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 02.08.2022 у м. Києві по пр-ту Мінський перетин з вул. Дніпроводська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: «Hyundai», державний номер [NUMBER] , та «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] . Транспортний засіб марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у страховій компанії ТДВ «СГ «Оберіг», поліс №233538. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai», державний номер [NUMBER] , [PERSON] не була застрахована, при цьому зазначено про наявність пільгового посвідчення серію та номер якого - [NUMBER] (а.с. 7, 8, 15). Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №756/6715/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та щодо нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., а також стягнуто судовий збір (а.с. 6). Як зазначено у вказаній постанові суду, [PERSON] 02.08.2022 року близько 18 год. 00 хв. у м. Києві по пр-ту Мінський, перетин з вул. Дніпроводська, керуючи транспортним засобом Hyundai i20, д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі транспортному засобу Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та здійснив з ним зіткнення, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 16.11 ПДР. З урахуванням положень частин четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду міста Києва від 07.09.2022 у адміністративній справі №756/6715/22 не доказуються при розгляді цієї справи. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, винуватість відповідача - [PERSON] у вчинені ДТП встановлена та не підлягає доведенню. 03.08.2022, власник автомобіля «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі оціненої шкоди, заподіяної в результаті пошкодження належному йому транспортного засобу, шляхом перерахуванням коштів на вказаний у заяві картковий рахунок, долучивши до заяви пакет документів щодо ДТП (а.с. 14). Так, відповідно до Звіту №36107 від 22.08.2022 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , складеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 02.08.2022, становить 28473,95 грн (16-25). На підставі заяви [PERSON] (власника пошкодженого транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] ), відповідно до Наказу МТСБ України від 07.10.2022 №3/9428 (справа №85565) та Довідки МТСБ України від 06.10.2022 №1, МТСБ України здійснило регламентну виплату потерпілому у ДТП особі - [PERSON] у розмірі 28473,95 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 07.10.2022 №934586 (а.с. 9,10). Крім цього, на підставі рахунку №2734 від 29.08.2022 (по справі №85565) та Акту виконаних робіт, згідно платіжної інструкції №933557 від 07.09.2022, МТСБ України перерахувало ФОП [PERSON] кошти за надані ним послуги у розмірі 3380, 00 грн (а.с. 11- 13). 12.06.2024 МТСБ України адресувало [PERSON] письмову Претензію та запропоновано, протягом семи днів з моменту отримання, в добровільному порядку компенсувати МТСБ України витрати у розмірі 31853,95 грн. (а.с.5). Доказів надсилання вказаної претензії та отримання її відповідачем, позивачем суду не надано. Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 01.01.2025 (далі - Закон № 1961-IV). Згідно із статтями 3, 4 Закону № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Положеннями статті 22 Закону № 1961-IV встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Разом з тим, відповідно до підпункту «г» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Так, за приписами пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Як встановлено судом під час дослідження письмових доказів, а саме згідно Довідки про ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai», державний номер [NUMBER] , [PERSON] , який є індивідуальним власником і має право керування вказаним ТЗ, не була застрахована, при цьому зазначено про наявність пільгового посвідчення серію та номер якого - [NUMBER] . Отже, судом встановлено, що водій [PERSON] , який керував транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] , має пільгове посвідчення [NUMBER] , а тому, у відповідності до пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV він, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Враховуючи викладене, з огляду на вищенаведені правові норми, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах, коли винуватцем у ДТП є особа, що належить до категорії громадян України, вказаних у пункті 13.1. статті 13 Закону 1961-IV, обов`язок відшкодування завданих збитків закон (підпункту «г» пункту 41.1 статті 41 Закону 1961-IV) покладає на МТСБУ, тому позовні вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то судовий збір, який було сплачено позивачем при зверненні до суду не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed