Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-06 00:00:00

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 23.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №5591092 про надання споживчого кредиту (кредитний договір) та надано кредит у розмірі 25000,00 грн. 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф (договір факторингу), згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Станом на 07.05.2024 заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 121017,50 грн, з яких: 25000,00 грн - тіло кредиту; 66167,00 грн - нараховані проценти; 29850,00 грн - нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2422,40 грн за судовий збір та 10000,00 грн на правову допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №5591092 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн, строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту (18.02.2023) вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. За довідкою АТ КБ "ПриватБанк" від 19.09.2024, на картку [PERSON] 23.02.2022 надійшли кошти сумі 25000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф (договір факторингу), згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. До ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу №29-05/2023-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 91167,50 грн. Заборгованість за Кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 25000,00 грн, сума процентів за користування кредитом 66167,50 грн, всього 91167,50 грн. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується відповідно до умов договору. 18.02.2023 відповідач не здійснила оплату процентів згідно графіку платежу та не повернула тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (23.11.2022 - 21.01.2023) в межах строку договору 25000,00 *1,99% =497,50* 60 календарних днів = 29850,00 грн.). Станом на 07.05.2024 заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 121017,50 грн, з яких: 25000,00 грн - тіло кредиту; 66167,00 грн - нараховані проценти; 29850,00 грн - нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. З огляду на викладене, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 121017,50 грн (сто двадцять одна тисяча сімнадцять гривень 50 копійок) за кредитним договором №5591092 від 23.02.2022 підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції №4615 від 26.04.2024 позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Судом встановлено, що 28.03.2024 ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» уклало з адвокатом Городніщевою Є.\~О. договір про надання правової допомоги №28/03-2024. Відповідно до платіжної інструкції №4689 від 26.04.2024 позивачем сплачено послуги адвоката, розмір яких складає 10000,00 грн. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та відсутні підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу,-

Outcome: approved