Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни перебуває виконавче провадження № [NUMBER] при примусовому виконанні виконавчого напису № 55578, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною30.03.2021 року на суму 9 502 грн. 80 коп. Представник позивачки вважає, що виконавчий напис було видано з порушенням вимог законодавства України, тому він звернувся до суду та просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, в наданих суду письмових поясненнях просив відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.; заперечень щодо заявлених позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не надав. Третя особа - приватний нотаріус Головкіна Я.В. в судове засідання теж не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа - приватний виконавець Макаренко А.С. в судове засідання також не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності. З паспорта картки (а.с. 8, 36), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . З виписки, інформації, адвокатських запитів, заяви, договору, графіку, виконавчого напису, постанов, запиту, відповідей на запити (а.с. 9-25, 37-73), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 14.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 55578, виданого 30.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 123916-А від 18.10.2017 року винесені постанови ВП № [NUMBER] про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а 21.07.2021 року - постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Заборгованість в розмірі 9 502 грн. 80 коп. складається з 4 000 грн. 00 коп. - простроченої заборгованості за сумою кредиту, 1 542 грн. 80 коп. - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2 760 грн. 00 коп. - строкової заборгованості за штрафами і пенями, 1 200 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса. З договору, свідоцтва, ордеру (а.с. 26-28, 74-75), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом адвоката Васильця С.О., який діє в інтересах [PERSON] до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 02.12.2024 року між адвокатом Васильцем С.О. та позивачкою [PERSON] було укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість професійної правничої допомоги. З розрахунку, квитанції (а.с. 29-30), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 02.12.2024 року позивачка [PERSON] отримала від адвоката Васильця С.О. послуги у виді правової допомоги на суму 5 000 грн. та оплатила їх в повному обсязі. З квитанцій (а.с. 31, 76), досліджених в судовому засіданні вбачається, що при поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. та 605 грн. 60 коп. Вислухавши представника позивачки та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини а позовні вимоги підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця Макаренко А.С. перебуває виконавче провадження щодо стягнення коштів за виконавчим написом № 55578, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 30.03.2021 року, яким запропоновано стягнути з позивачки на користь відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 502 грн. 80 коп., яка складається з: 4 000 грн. 00 коп. - простроченої заборгованості за сумою кредиту, 1 542 грн. 80 коп. - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2 760 грн. 00 коп. - строкової заборгованості за штрафами і пенями, 1 200 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Позивачка та її представник з даним виконавчим написом не погоджуються та вважають його незаконним і таким, що не підлягає виконанню, так як при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення. У нотаріуса відсутні відомості про направлення кредитором (колектором, стягувачем) позивачу вимоги стосовно погашення заборгованості, зазначеної у спірному виконавчому написі, та її розрахунку. Нотаріус не врахував, що [PERSON] не визнає спірної заборгованості, що виключає можливість стягнення спірної заборгованості за виконавчим написом. Також в судовому засіданні було встановлено, що при поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. та 605 грн. 60 коп. та понесено витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5 000 грн. 00 коп. Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, п.п. 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд враховує те, що відповідач та треті особи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але від них не надійшло повідомлень про причини неявки, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення її розгляду. Також суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представником позивачки було доведено, щодії приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства і не підлягають виконанню, а відповідачем та третіми особами не було доведено того, що дії, спрямовані на повернення кредитної заборгованості, відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому суд бере до уваги, що в судовому засіданні не було доведено, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), що на думку суду не давало нотаріусу підстав вважати, що розмір заборгованості перед банком, є безспірним. Тому суд вважає, що, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, в частині стягнення судових витрат суд бере до уваги, що питання розподілу судових витрат, у тому числі і витрат на оплату послуг адвоката, вирішується за наслідками розгляду справи і враховує доводи представника позивачки щодо необхідності стягнення коштів на оплату правничої допомоги, так як останнім на обґрунтування своїх вимог до суду поданодоговір про надання правової допомоги від 02.12.2024 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер адвоката, з яких вбачається, що вартість наданої позивачу професійної правничої допомоги становить 5 000 грн. Доказів про надання позивачу професійної правничої допомоги на іншу суму суду не надано. При цьому з матеріалів справи вбачається, що представником позивачки під час розгляду спору було поданопозовну заяву, заяву про забезпечення позову, він витрачав свій час на ознайомлення з матеріалами судового провадження. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, суд враховує доводи представника відповідача в тій частині, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи і вважає необхідним за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги представника позивачки частково і визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу 3 000 грн. 00 коп., а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним відшкодувати позивачці сплачений нею судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved