Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Представник позивача 04.11.2024 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 34028,44 грн. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 10.12.2023 між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] укладений договір позики № 76342892, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 10900 грн на строк 30 днів зі сплатою 2,5 % за кожен день користування кредитом. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 76342892 у розмірі 34028,44 грн, з яких 7766,25 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 26262,19 грн - заборгованість за відсотками. Просила стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та витрати з оплати судового збору, розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач у поданій до суду заяві позов визнав частково, погодився із сумою заборгованості за тілом кредиту, що становить 7766,25 грн, не визнав вимогу про стягнення 26262,19 грн заборгованості за відсотками. Зазначив, що кредитор неправомірно нараховував йому відсотки за користування кредитом у порушення вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки він є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі з 28.08.2023, бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період воєнного стану. Проти часткового задоволення позову на суму 7766,25 грн не заперечував, просив розстрочити виконання судового рішення на два місяці та розглянути справу без його участі. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 10.12.2023 первісний кредитор ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідач [PERSON] уклали договір позики № 76342892, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 10900 грн на строк 30 днів зі сплатою 2,5 % за кожен день користування кредитом (а.с.7-10). Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), право на одержання яких належить клієнту (а.с.11-15). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 76342892 у розмірі 34028,44 грн, з яких 7766,25 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 26262,19 грн - заборгованість за відсотками (а.с.16). Указану суму заборгованості позивач заявив до стягнення з відповідача взв`язку з неналежним виконанням останнім зобов`язань за договором позики,згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.17). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Частина 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 цього Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно вимог ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частина 1 ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Суд установив, що відповідач [PERSON] з 28.08.2023 перебуває на військовій службі, призваний у Збройні Сили України за контрактом, що підтверджується довідкою командира військової частини [NUMBER] від 13.12.2024 № 1073 (а.с.47) та засвідченою копією військового квитка від 24.08.2023 (а.с.48-50). Відповідач як військовослужбовець бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період воєнного стану. Пункт 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З урахуванням викладеного суд погоджується з позицією відповідача щодо неправомірності нараховування первісним кредитором відсотків за користування кредитом та приходить до висновку про наявність підстав для застосування до укладеного з відповідачем договору позики від 10.12.2023 вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у частині не нарахування відсотків за користування кредитом. Таким чином, суд частково задовольняє заявлений позов і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 76342892 від 10.12.2023 у розмірі 7766,25 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту. З огляду на положення п. 2 ч. 7 ст. 265, ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд уважає можливим розстрочити виконання судового рішення на два місяці. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом позову на суму 7766,25грн, що становить 22,82 % від заявленої суми позову 34028,44 грн, до стягнення з відповідача підлягають витрати з оплати судового збору в розмірі 690,99 грн. Оскільки відповідач як військовослужбовець звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 690,99 грн компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 512, 514, 526, 639, 1046, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,

Outcome: approved