Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

25 вересня 2024 року до Білопільського районного суду Сумської області через систему «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 08 квітня 2016 року відповідачка уклала з ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» угоду щодо кредитування №200499026, на підставі якої отримала кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 11287,74 грн. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, в тому числі і право грошової вимоги до відповідачки. Остання, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує, внаслідок чого у неї виник борг у сумі 28003,55 грн. У добровільному порядку [PERSON] не вчиняє дій, спрямованих на погашення заборгованості. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просить поновити строк позовної давності, позов задовольнити та стягнути борг по кредиту в сумі 28003,55 грн, а також 2523,44 грн збитків з урахуванням 3% річних та 12216,37 грн збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, а разом 42743,36 грн та сплачений судовий збір, витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 02 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду з викликом сторін (а. с. 29). 11 листопада 2024 року відповідачка [PERSON] надала довідку ТОВ "ФК "ФАГОР" від 22 серпня 2019 року про те, що ТОВ "ФК "ФАГОР" є належним кредитором після ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за договором №200499026 від 08 квітня 2026 року, [PERSON] повністю повернула кредит, заборгованість у неї відсутня (а. с. 38). 28 листопада 2024 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позов, у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки своєчасно, ще у 2019 році, погасила кредит правонаступнику ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Окрім того, розмір заборгованості за кредитом, що зазначений у позовній заяві, не підтверджений відповідним розрахунком кредитора. Також просила поновити строк для подання відзиву (а. с. 46). Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року відповідачці поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву (а. с. 50). \~ \~ \~ \~ У судове засідання представник позивача ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» Романенко М.Е. не прибув, раніше направляв клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує (а. с. 35). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволені позову (а. с. 55). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторні за наявними у справі доказами. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 08 квітня 2016 року [PERSON] отримала кредит від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» у розмірі 11287,74 грн строком на 640 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 08 січня 2018 року. Розмір процентної ставки за кредитом становить 0,0001% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,25%, починаючи з 13 місяця дії договору, сукупна вартість кредиту становить 30,32% річних. Штраф за кожен несвоєчасно сплачений платіж згідно графіку платежів за кредитним договором становить: перший 50 грн, другий 100 грн, третій 250 грн, четвертий і наступні 500 грн. Щомісячний платіж за договором становив 666 грн, останній платіж 673,47 грн, дата платежу 08 числа кожного місяця. Заяву №200499026 про надання кредиту від 08 квітня 2016 року відповідачка підписала власноручно, а також анкету від 08 квітня 2016 року, договір добровільного страхування життя. Кошти за кредитним договором надавалися на купівлю товарів та як плата за послуги страхування, доставку купленого товару та перераховані безпосередньо продавцю товарів та послуг. Факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов кредитного договору, з якими відповідачка була попередньо ознайомлена, підтверджується підписанням кредитного договору та додатків до нього, а відтак сторони дійшли згоди стосовно всіх його умов. 08 квітня 2016 року [PERSON] підписано графік платежів до кредитного договору №200499026, який є його невід`ємною частиною, та довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту (а. с. 6-9). З рішення Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року вбачаєтсься таке (а. с. 12-17). 19 травня 2016 року між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (клієнт) і ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» (фактор) укладено договір факторингу №1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» право вимоги до третіх осіб (боржників). 20 травня 2016 року між ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» і ТОВ «ФК «ФАГОР» укладено договір факторингу №1, за умовами якого ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «ФАГОР» права вимоги, отримані ним від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на підставі договору факторингу № 1905. Однак, 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. На виконання своїх обов`язків, передбачених статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою, згідно з наказом від 24 травня 2016 року №27/1 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Під час перевірки комісія виявила, що між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» і ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» було укладено договір факторингу від 19 травня 2016 року №1905, відповідно до якого банк відступив право вимоги за кредитними договорами на суму 682 297 854 грн 87 коп. 05 червня 2020 року відбувся продаж ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на публічних торгах (аукціоні) лоту №GL16N618071, який включав кредитний портфель фізичних осіб, відчужений на користь ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» (з подальшою переуступкою ТОВ «ФК «ФАГОР»), за яким застосована нікчемність. Переможцем вказаних торгів (аукціону) стало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Рішенням Господарського суду м. Києва від 04 березня 2021 року позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПЛЕЯДА», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАГОР» про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: - зобов`язати ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» передати ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» документи, отримані ним від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №№ 1, 2; - визнати відсутніми у ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №№ 1, 2 до зазначеного договору факторингу; - визнати недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» та ТОВ «ФК «ФАГОР»; - зобов`язати ТОВ «ФК «ФАГОР» передати ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» документи, отримані ним від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №№ 1, 2; - визнати відсутніми у ТОВ «ФК «ФАГОР» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та договорі факторингу від 20 травня 2016 року 1 та додатках до нього залишено без задоволення. Рішенням Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» та ТОВ «ФК «ФАГОР». Зобов`язано ТОВ «ФК «ФАГОР» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «ФАГОР» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року №1 та додатках до нього. 20 липня 2020 року між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» відступає новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ Фінанс» набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7 БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ Фінанс» отримало право вимоги за кредитним договором №2004999026 від 08 квітня 2016 року, укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] . Відповідно до п. 5 зазначеного договору наявні в банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників, а також реєстр прав вимоги в електронному вигляді передаються банком новому кредитору за відповідним актом не пізніше 30 календарних днів з дати настання відкладальної обставини відповідно до п. 161 цього договору. Згідно з витягом з реєстру боржників ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до договору №7-БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року загальний залишок заборгованості [PERSON] становить 28003,55 грн, із них 9601,3 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 18402,25 грн сума заборгованості за доходами (а. с. 19 зв. бік). Але суд зазначає, що вказаний витяг підписаний лише представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в той час як підпису представника ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» він не містить. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 513 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Звертаючи з позовом до суду позивач у позовній заяві вказав, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором розрахована станом на дату укладення договору факторингу та її загальний розмір становить 42743,36 грн, з яких: 28003,55 грн заборгованість за тілом кредиту, 2523,44 грн сума збитків з урахуванням 3% річних, 12216,37 грн інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу заборгованість [PERSON] складається з тіла кредиту у сумі 9601,30 грн та 18402,25 грн - заборгованості за доходами, без конкретизації що розуміється під цим поняттям. Позивачем не було надано суду розрахунку заборгованості за договором з відображенням щомісячних нарахувань за договором, їх складових, суми, періодів, можливого внесенням відповідачкою коштів на погашення заборгованості тощо. Позивачем не надано ніяких банківських документів (зокрема, виписок по рахунку), або інших передбачених законом первинних документів бухгалтерського чи фінансового обліку, на підставі яких можливо було б зробити висновок про використання та погашення відповідачем кредитних коштів та в якому розмірі. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі №644/11575/15-ц, належним чином дослідити поданий стороною доказ, а саме розрахунок заборгованості за кредитним договором, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року в справі №911/19/19, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Проте, позивачем взагалі не надано розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим суд, серед іншого, позбавлений можливості перевірити правильність нарахувань, чи не закінчився строк позовної давності тощо. Крім того, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження того, коли саме та за що сплачувала відповідачка, суд позбавлений можливості зробити свій розрахунок. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не підтверджує правильність нарахування заборгованості [PERSON] за договором, з огляду на відсутність інших доказів її наявності. Як зазначила відповідачка у відзиві, що підтверджується довідкою від 22 серпня 2019 року, заборгованість за кредитним договором №200499026 від 08 квітня 2016 року вона у повному обсязі сплатила ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАГОР», який на час погашення нею кредиту був належним кредитором (а. с. 38). Згідно з довідкою, виданою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАГОР», станом на 22 серпня 2019 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАГОР» є єдиним законним кредитором за договором №200499026 від 08 квітня 2016 року. Заборгованість з договором відповідачкою погашена в повному обсязі, договір закритий. Крім того, суд зазначає, що відповідачка [PERSON] жодним чином не була повідомлена про оскарження в Господарському суді міста Києва вищезазначених договорів факторингу. Вона була лише обізнана про відступлення права вимоги за кредитним договором №200499026 від 08 квітня 2016 року до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАГОР», якому належним чином сплачувала кошти, виконуючи свої зобов`язання за договором кредиту, що підтверджується вказаною довідкою ТОВ "ФК"ФАГОР" від 22 серпня 2019 року. Тобто, на момент погашення заборгованості позивач у встановленому законом порядку не набув право вимоги до відповідачки, остання, будучи добросовісним позичальником, здійснила погашення заборгованості за кредитом перед ТОВ «ФК «ФАГОР», яке на момент сплати коштів було офіційним набувачем права вимоги до [PERSON] . Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» попередив відповідачку про необхідність сплачувати чи не сплачувати заборгованість за кредитом на користь того чи іншого кредитора. Позивачем жодних доказів повідомлення відповідачки про відступлення прав вимоги за кредитним договором до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» також не надано. Отже, суд зазначає, що на момент переходу прав вимоги 20 липня 2020 року до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС», у відповідачки [PERSON] вже була відсутня заборгованість, оскільки остання її погасила ще станом на 22 серпня 2019 року. Тому суд вважає, що за наведених вище обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент переходу прав вимоги, неможливо. А тому право вимоги до боржника [PERSON] позивачем набуто не було. Відповідачка не заперечувала наявність кредитних зобов`язань перед ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», однак усі кредитні зобов`язання перед банком нею виконані в повному обсязі, на підтвердження чого надано вказану вище довідку, яка підтверджує сплату кредитних коштів товариству, яке за договором факторингу на той час мало право вимоги до [PERSON] . Судові процеси між позивачем, ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ і ТОВ «ПЛЕЯДА» були тільки розпочаті, а тому відповідачка діяла відповідно до тих документів, які наявні були у той час. Позивачем не надано будь яких-доказів, які б могли спростувати твердження відповідачки. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Щодо клопотання позивача про поновлення строку позовної давності, то суд зазначає таке. Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову (правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС від 22 травня 2018 року в справі №369/6892/15-ц). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові на позивача. Оскільки судом відмовляється у задоволенні позову, тому судові витрати стягненню з відповідачки на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed