Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, з інвалідністю. Обґрунтовує позов тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Донька є особою з інвалідністю з дитинства I групи підгрупи А. Після розірвання шлюбу і по теперішній час [PERSON] проживає з позивачем, остання опікується та доглядає за нею, в деяких випадках вимушена винаймати доглядальницю. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу від 29.11.2022 року № 222, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. На сьогодні [PERSON] є повнолітньою особою, але через свій стан здоров`я дівчина не може сама себе утримувати. Син навчається та не має власного доходу. Позивач та діти мають статус внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується відповідними довідками, не мають власного житла, вимушені винаймати житло, що потребує певних коштів. Зазначає, що відповідач проходить службу у воєнізованому підрозділі поліції, а саме в об`єднаній штурмовій бригаді «Лють» та одержує грошове забезпечення, у зв`язку з чим має змогу утримувати нашу спільну доньку. Позивач вважає, що відповідач має змогу матеріально допомагати дитині, оскільки є працездатним та працює, тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю з дитинства I групи підгрупи А у розмірі 16,5 % усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісяця, починаючи стягувати з моменту подання позову до завершення проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач надав відзив на позов та заперечення в яких зазначає про те, що розуміючи, що дитина росте та щоб сприяти її розвитку, щомісячно виплачує аліменти у розмірі 5000,00 грн. Також відповідач додав, що [PERSON] не надала жодного підтвердження того, що були здійснені витрати на доглядальницю для доньки, та того, що остання потребує додаткових витрат, наприклад на лікування. Відповідач зазначив, що є військовослужбовцем, має регулярний стабільний дохід, який майже у повному розмірі витрачає на закупку амуніції, їжі та одягу для подальшої участі у військових діях та службі, також несе додаткові витрати на своє лікування по декільком діагнозам. Також зазначає, що позивачка є також матеріально забезпеченою особою, яка отримує грошове забезпечення від Каховського РВП ГУНП в Херсонській області (дана інформація є підтвердженою з відкритих джерел, а саме декларації НАЗК). Позивачка також вказує, що у зв`язку з винаймом житла несе певні витрати, але згідно Закону України "Про Національну поліцію", [PERSON] є її співробітником та може отримувати компенсацію за оренду житла від роботодавця. Тому відповідач просив відмовити у позовних вимогах. В свою чергу, позивач у відповіді на відзив зазначила, що відповідач, на даний час щомісячно виплачує кошти у розмірі 5000 гривень на утримання доньки [PERSON] , але, наприклад в січні 2024 року виплатив 2500 гривень, а в серпні 2024 року - лише 2000 гривень, що підтверджується квитанціями про переказ коштів. З відповідачем позивач має напружені відносини, у зв`язку з чим не впевнена, що в подальшому [PERSON] буде регулярно здійснювати виплати на утримання сина [PERSON] . Також додає, що раніше вже були такі випадки, коли відповідач ухилявся від сплати коштів на утримання дітей, або сплачував їх не регулярно. Також позивач зазначила щодо відсутності надання відповідачем доказів закупки амуніції та одягу, проходження лікування за власні кошти, непрацездатності його дружини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити частково, з огляду на таке. Суд встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.2005, актовий запис №466. З копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.03.2023 №4803-5002643734, від 15.03.2024 №4803-5002643780, [PERSON] , [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розгладу КП "КБЛПД" ДОР" від 29.11.2022, довідки до акта огляду медико-соціальальною експертною комісією серії 12 ААВ №796869 від 10.11.2022, [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства І групи, підгрупи "А" та потребує постійного стороннього догляду. Окрім того, позивачем надані фотокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 211540, нз [NUMBER] , власником ТЗ якого зазначена [PERSON] , посвідчення водія, видане [PERSON] 25.10.2013, категорія В. Разом з тим, позивачкою долучено докази щодо наявності проблем зі здоров`ям у позивача, на підтвердження чого надала квитанції про сплату медичних послуг, копії консультаційних висновків лікаря акушер-гінеколога від 19.10.2024, 14.11.2024, 10.12.2024, 31.12.2024 та копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.11.2024. В порядку ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Однак, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачкою не надано будь-яких доказів щодо необхідності надання матеріальної допомоги [PERSON] у розмірі 16,5 % усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Відповідачем надано на підтвердження зазначених ним обставин фотокопії квитанцій про сплату коштів на картковий рахунок [PERSON] , [PERSON] , копії медичних довідок про його лікування по декільком діагнозам, квитанції про витрати коштів на медикаменти, амуніцію. Таким чином, відповідачем підтверджено здійснення витрат на виконання конституційного обов`язку щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України та допомоги дитині. Як встановлено ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Так, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років. При визначенні розміру аліментів суд враховує сімейне становище платника, а саме наявність у нього інших осіб, яких він за законом повинен утримувати (дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина). Слід розуміти певну умовність використання в законі словосполучення «сімейне становище», тому що воно не охоплює всі випадки наявності у відповідача осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати. Суд також враховує інші обставини, що мають істотне значення. Це можуть бути будь-які обставини, що стосуються справи, мають майновий аспект свого прояву і тим або іншим способом впливають на матеріальне становище сторін. До них можна віднести стан здоров`я платника і одержувача аліментів, необхідність здійснювати певні виплати (наприклад, погасити кредит за житло, сплачувати за оренду житла, сплата аліментів на утримання дитини). Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Отже, враховуючи стан здоров`я [PERSON] , яка є особою з інвалідністю, з дитинства, та є непрацездатною, однак відповідач є військовослужбовцем, надходження витрачає на виконання конституційного обов`язку щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, суд вважає, що позовні вимоги, з врахуванням обставин справи підлягають частковому задоволенню та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі статей 182, 199, 200 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial