Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

22 серпня 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мокрокалигірської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, про що вчинено відповідний актовий запис № 3. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач стверджує, що сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства з листопада 2023 року. Причиною розпаду сім`ї, на думку позивача, стало те, що подружжя мають різного складу характери, різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного, в зв`язку з чим між подружжям виникали часті суперечки та сварки, сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, так як сім`я остаточно розпалась і на примирення позивач не згідна, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.08.2024 розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не прибула, у письмовій заяві, наданій суду, позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не повторно прибув, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставився судом до відому належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Нормами ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Європейський суд з прав людини щодо права на приватне та сімейне життя неодноразово наголошував на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя (п. 61 рішення ЄСПЛ від 29.04.2002 року у справі «Прітті проти Сполученого Королівства, п. 126 рішення ЄСПЛ від 12.06.2014 року у справі « Фернандес Мартінес проти Іспанії»). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Згідно із роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Родина фактично не існує і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, жодних клопотань щодо примирення сторони не заявляли. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, проживають нарізно, мір до примирення не приймають, вільної згоди позивача на проживання у шлюбі немає, причини розпаду сім`ї на які посилається позивач є поважними, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved