Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-29 00:00:00

В грудні 2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з квітня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , які після розірвання шлюбу проживатимуть з нею як матір`ю. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та на виховання дітей. Під час спільного сімейного життя, відповідач часто був агресивним, перебуваючи в нетверезому стані, обзивав її нецензурними словами в присутності дітей, бив, безпідставно ревнував, здійснював постійний контроль, обвинувачував у зраді, що діти не його. Шлюбні відносини припинені з квітня 2024 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги дітям. Примирення не можливе. Відповідач має близькі відносини з іншою жінкою. Формальне перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дітей. Ухвалою суду від 24.12.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та призначено до судового розгляду. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання, позивач, відповідач, будучи належно повідомлені про дату, час та місце судового розгляду позовних вимог по суті, не з`явилися, подали заяви суду про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує в повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує, згоден на розірвання шлюбу та щодо проживання дітей з матір`ю. На підставі статтей 211, 233 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до частини 1 статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Із матеріалів справи встановлено, що строни [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) 24 квітня 2010 року зареєстрували шлюб Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 32, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 12.12.2024 Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від вказаного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Позивач вказує, що спільне життя у них не склалося через відсутність спільних інтересів, наявні різні погляди на життя, на виховання дітей, через постійний контроль, обвинувачення в зраді, побиття. Втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинені з квітня 2024 року. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Підстав, відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу, не встановлено. Віповідно до статтей 110 - 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб, відповідно до статті 109 ЦК України, розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно частини 3 статті 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сторони примиритися не бажають. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідач позов визнав. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає інтересам дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач не заперечує проти залишення дітей після розірвання шлюбу разом із матір`ю. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , слід залишити із позивачем, з якою вони на даний час фактично проживають. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. То після розірвання шлюбу, з огляду на заявлене, позивачу слід залишити прізвище яке вона отримала при реєстрації шлюбу. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved