Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 19 жовтня 1996 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка повідомила, що бажає розірвати шлюб, оскільки спільне проживання однією родиною з відповідачем стало неможливим. Позивачка вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивачка зазначила, що через безлад в сім`ї втратила спокій та життєві зв`язки, не може вести нормальне життя, що ставить під загрозу її благополуччя, як в матеріальному, так і в духовному плані, а шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені у 2023 році, тоді ж подружжя припинило вести спільне господарство. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 31.10.2024 вищевказану заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 31.10.2024 та копією позовної заяви із доданими до неї документами неодноразово направлене відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулось на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 20-21) Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. У строк, визначений судом ухвалою від 31.10.2024, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачкою разом із позовною заявою, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18.10.1996 Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадського стану, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19.10.1996, актовий запис № 2263. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . (а.с. 4) Також судом встановлено, що на момент звернення позивачки до суду з даним позовом, подружжя від шлюбу мало повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка станом на час ухвалення рішення судом досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 5-6) Наведені позивачкою у позові обставини, що стали підставою для звернення до суду, відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Суд вважає, що в період часу, з якого справа перебуває в провадженні суду, відповідач мав можливість вчинити необхідні заходи спрямовані на збереження сім`ї. При цьому судом враховано, що вчинення та/або не вчинення таких дій є суб`єктивним правом, реалізація якого залежить від розсуду, бажання і волі особи. Наразі ні позивачкою, ні відповідачем суду не повідомлено про те, що обставини у справі змінились, наявна можливість збереження шлюбу. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачкою у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно із ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1 211, 20 гривень, що підтверджується квитанцією від 30.10.2024. (а.с. 2) Судові витрати понесені позивачкою суд вважає за можливе залишити за нею, враховуючи її клопотання зазначене у позовній заяві. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved