Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , зареєстрований 30.07.2004 року у Бібрській міській раді Перемишлянського району Львівської області, актовий запис №8. Заяву обгрунтовує тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Зазначає, що на протязі сумісного проживання [PERSON] не брав і не бере належної участі у веденні домашнього господарства та в утриманні сім`ї, не брав достатньої участі у вихованні та забезпеченні наших неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , в них повна несумісність характерів. Стверджує, що на протязі сумісного проживання відповідач виявляв до неї неповагу, вчиняв конфлікти, сварки, бійки на побутовому грунті, постійно вчиняв психологічне насильство відносно неї та дітей, не дбав про неї як дружину. Зауважує, що вона працює і забезпечує себе та дітей всім необхідним сама. Звертає увагу, що з відповідачем [PERSON] з початку 2020 року по теперішній час вони не ведуть спільного господарства, бо він самоусунувся від ведення такого, оскільки вони проживають окремо: вона з дітьми [PERSON] та [PERSON] за вказаною в позові адресою, а відповідач [PERSON] за межами України, в Польщі. Наголошує, що примирення з відповідачем [PERSON] неможливе, оскільки вона більше не може терпіти таких образ та втратила до нього будь-які почуття. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дати судових засідань повідомлявся належним чином, тому на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.07.2004 р., між [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб - 30.07.2004 р., про що зроблено відповідний актовий запис №8. Після державної реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Шлюб зареєстрований Бібрською міською радою Перемишлянського району Львівської області. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, позивач заперечує щодо примирення, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки, що має істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved