Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-25 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулось КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЧЕРКАСИВОДОКАНАЛ» Черкаської міської ради (далі \~позивач) з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (далі\~ відповідачі) про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позову зазначено, що КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЧЕРКАСИВОДОКАНАЛ» Черкаської міської ради є виконавцем житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси, у тому числі відомчого житлового фонду. Відповідачі є споживачами послуг, які надавалися позивачем за адресою: [ADDRESS] . Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідачі не здійснювали оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.10.2024 утворилась заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 30 545 грн 13 коп., яка у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16 грудня 2024 року представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позивачем неправомірно нараховано заборгованість в сумі 30\~545 грн 13 коп., в той як час розмір заборгованості станом на 01.11.2024 становить 8\~422 грн 27 коп. за водопостачання, 7\~794 грн 68 коп. за водовідведення та 562 грн 00 коп. абонентська плата. Розрахунки здійснені відповідачами на підставі показників лічильника, які були перевірені контролерами 09.07.2021 та 10.12.2024, та враховуючи часткову сплату заборгованості. 24 грудня 2024 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог. Представник позивача зазначив, що з 01.06.2021 споживачами не надавалися відомості про показники лічильника, а тому заборгованість нараховувалася за середньодобовим споживанням послуг за останні 12 місяців. 10 грудня 2024 року було надано доступ до приміщення, зафіксовано фактичні показники лічильників та здійснено перерозподіл. Внаслідок перерозподілу сума заборгованості відповідачів станом на 23.12.2024 становить 16\~829 грн 10 коп. Судове засідання з розгляду справи призначено на 26.12.2024 о 09 год 30 хв. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги позивача у сумі 16\~829 грн 10 коп. визнав. Крім того, просив стягнути судовий збір з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, надавши докази того, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог наполягала. Однак заперечувала проти пропорційного зменшення розміру судового збору, оскільки хоча перше судове засідання й було призначено 25.11.2024, однак останнє не відбулося у зв`язку з неприбуттям позивачів, тобто фактично судовий розгляд розпочато 26.12.2024, а з клопотанням про зменшення розміру позовних вимог позивач звернувся 24.12.2024, тобто до початку розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, відповідно до поданого клопотання просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у розмірі 16\~778 грн 95 коп. станом на 01.11.2024. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибула, про причини такої неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Згідно з інформаційною довідкою №399374296 від 15.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЧЕРКАСИВОДОКАНАЛ» Черкаської міської ради є виконавцем житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси, у тому числі відомчого житлового фонду та здійснює водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.04.2020 по 23.12.2024, яка була надана позивачем разом з клопотання про зменшення розміру позовних вимог, розмір заборгованості відповідачів за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] становить 16\~829 грн 10 коп. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Правовідносини між постачальником водопостачання та водовідведення і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою Кабінету Міністрів України № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтями 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску. Послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Критерієм якості послуги з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача, за умови справності мереж споживача. Послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Виконавець послуги з постачання гарячої води зобов`язаний щомісяця надавати дані про загальний обсяг спожитої у будівлі гарячої води виконавцю послуг з централізованого водовідведення для нарахування плати за водовідведення гарячої води. Обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачку від обов`язку оплати за надані такі послуги. Відповідно до ст. ст. 64, 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Аналогічними є положення ст.160 ЖК України щодо жилого приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача як на власника квартири незалежно від факту його реєстрації чи проживання у житловому приміщенні. Так, у постановах Верховного Суду від 2 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц, 25 червня 2020 року у справі 520/16591/16-ц сформульована правова позиція про те, що факт відсутності реєстрації особи в квартирі не звільняє її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З моменту надання позивачем послуг по забезпеченню відповідачів водопостачанням та водовідведенням в силу ст. 11 ЦК України, норм житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Доданими до позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог доказами підтверджено, що у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є виконавцем послуг з постачання водовідведення та водопостачання. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у спільній частковій власності яких перебуває квартира [ADDRESS] , зобов`язані своєчасно та у повному обсязі сплачувати КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ЧЕРКАСИВОДОКАНАЛ» Черкаської міської ради за водопостачання та водовідведення, незважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору на надання таких послуг. Згідно із частиною третьою\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заборгованість відповідачів перед позивачем доведена суду належними та допустимими доказами, також суд враховує зменшення розміру позовних вимог і часткове визнання позову відповідачами [PERSON] та \~ [PERSON] , а тому вимога позивача про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення у сумі 16\~829 грн 10 коп. підлягає задоволенню. Щодо зменшення суми судового збору після зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає, що позовні вимоги було зменшено до початку розгляду справи по суті. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 3\~028 грн 00 коп., то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в рівних частках з кожного, тобто по 1\~009 грн 33\~коп. Однак, відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак витрати зі сплати судового збору у сумі 1\~009 грн 33 коп. належить віднести за рахунок державного бюджету.

Outcome: approved