Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] діючи через свого представника адвоката Микитюка С.М. звернулась до суду з позовом до Підкамінської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, в якому просить визнати право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] [INFO] , як на спадкове майно за заповітом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті залишилось спадкове майно. [PERSON] при своєму житті склала заповіт згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] . Оскільки правовстановлюючі документи на будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами [PERSON] не оформила, нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини. Ухвалою судді від 05 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 15.01.2024 року та витребувано у приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Мартинюк Оксани Євгенівни належним чином завірену копію спадкової справи. Позивачка в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Однак від представника позивачки адвоката Микитюка С.М. надійшло клопотання в якому просив розгляд справи проводити без його участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Від представника відповідача надійшла заява в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнають повністю та просять його задовольнити. Наслідки визнання позову відому та зрозумілі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2024 року (а.с.9). 07 грудня 2017 року [PERSON] склала заповіт. Відповідно до заповіту, все своє майно [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Наквашанської сільської ради Бродівського району Львівської області [PERSON] за №133 від 07.12.2017 року (а.с.8). З копії матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Мартинюк О.Є. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 листопада 2024 року №2048, на підставі заповіту від 07 грудня 2017 року позивачка [PERSON] успадкувала земельну ділянку з кадастровим № 4620383600:07:007:0014. (а.с.10-12). Також, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 листопада 2024 року №2050 встановлено, що [PERSON] на підставі заповіту від 07 грудня 2017 року успадкувала земельну ділянку з кадастровим № 4620383600:01:003:0025, а на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 листопада 2024 року за № 2052, успадкувала земельну ділянку з кадастровим № 4620383600:02:007:0007 (а.с. 16-20). [PERSON] відмовлено у вчинені видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на ім`я спадкодавця, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Мартинюк О.Є. (а.с.34). Згідно з Довідкою №665 від 06 листопада 2024 року КП Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що дані про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] у КП ЛОР «Золочівське МБТІ» відсутні (а.с.21). Відповідно до Довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна №362 від 29 листопада 2024 року у [ADDRESS] на підставі матеріалів технічної інвентаризації станом на 04 листопада 2024 рік наявний житловий будинок, який складається з 2 житлових кімнат та 1 кухні, самочинного будівництва не має. Загальна вартість нерухомого майна становить 112\~399 грн 00 к.(а.с.22). Факт існування об`єкта нерухомого майна та його технічні характеристики, підтверджується Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Відповідно до якого, житловий будинок має загальну площу 212 кв.м, житлову 65.2 кв.м, допоміжну 146.8 кв.м, складається з житловий будинок, веранда, сходи, чотирьох сараїв та господарських споруд. Рік спорудження житлового будинку 1950 рік (а.с.23-31). На підставі Довідки № 230 від 02 грудня 2024 року, виданої Підкамінською селищною радою встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку, що по [ADDRESS] , рік побудови будинку 1950. За домогосподарством рахується земельна ділянка 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, право власності не видавалося (а.с. 33). Спадкодавець [PERSON] [INFO] була зареєстрована та проживала одна до дня смерті [INFO] в [ADDRESS] , що встановлено на підставі Довідки Підкамінської селищної ради №133 від 05 липня 2024 року (а.с.32). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позбавляє позивачку можливості оформити право власності на житловий будинок після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду за захистом свого права. Отже, спірні правовідносини виникли із переходу права власності в порядку спадкування, за захистом якого звернулася позивач. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, далі ЦК України, а щодо реєстрації права власності та порядку видачі свідоцтва про право на спадщину, положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (із змінами та доповненнями станом на 22.02.2024), Порядком вчинення нотаріальних дій\~нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (із змінами та доповненнями), далі Порядок. Також, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно\~слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. ст.1220\~ЦК України\~внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею\~392\~ЦК України\~передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності. Відповідно до абзацу 3 частини другої\~статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У частині 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказано, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Частиною 3 цієї статті передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на час завершення спорудження будинку, регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995№ 56). Зазначений нормативний акт передбачав обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Однак, відповідно до абз. 2 пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18 глави 10 розділу 11 вказаного Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, дане питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень»\~та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Статтею\~31\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» встановлено, що\~для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Листом Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1, щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майно, збудованих до 5 серпня 1992 року, надано роз`яснення, що єдиним документом, який засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшов належний спадкодавцеві на момент відкриття спадщини будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на час смерті [PERSON] зареєстроване не було у зв`язку з тим, що не потребували реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отримати свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса позивач не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ на будинок не виготовлений спадкодавцем і єдиним способом визнати право власності на спадкове майно є звернення до суду з відповідним позовом. До початку розгляду справи по суті, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тож, дослідивши надані сторонами докази, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Сукупність наданих суду доказів свідчить про те, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] на житловий будинок. Позивачка позбавлена можливості оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] . У зв`язку з тим, що нотаріусом відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право на спадкове майно в судовому порядку. Згідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 605 грн 60 к. судового збору.

Outcome: approved