Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-08 00:00:00

Заявник [PERSON] , від імені та в інтересах якої дії представник адвокат Борусевич С.Й., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] з [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що заявник [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] є рідними батьком та сином, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника, серія [NUMBER] . Заявник [PERSON] постійно проживав і проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , де вони разом вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки як члени сім`ї. Після смерті батька відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] , за якою спадкодавець був зареєстрований, але більше двадцяти років не проживав у ній. 10 09.2024 року [PERSON] звернувся Другої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 16.10.2024 року державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Вказана постанова обґрунтована, тим, що спадкоємець не подав протягом 6 місяців, з часу відкриття спадщини, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та на день смерті не проживав разом із спадкодавцем, адже спадкодавець на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в той час, як спадкоємець був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заявник вказує на те, що, з липня 1998 року і по день своєї смерті ( [INFO] ) [PERSON] постійно проживав зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , незважаючи на те, що був зареєстрований за іншою адресою. Встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для нього юридичне значення. Це надасть їй змогу реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Борусевич С.Й. в ході судового розгляду підтримали заяву, в подальшому від представника заявника надійшла заява про розгляд заяви у їх відсутності, вимоги, викладені в заяві, підтримали, посилаючись на вищезазначені обставини, просили заяву задоволити. Представник заінтересованої особи Вінницької міської ради Мельник С.С. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та при розгляді даної справи покладається на розсуд суду. Також судом в ході розгляду справи було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у своїх з показах фактично підтвердили той факт, що заявник постійно проживав із своїм покійним батьком по день його смерті за адресою: [ADDRESS] , не зважаючи на те, що спадкодавець був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, покази свідків, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного: Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Копія свідоцтва про смерть серії Серія [NUMBER] від 22.08.2022 року, підтверджує, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Заявник [PERSON] як рідний син спадкодавця у першу чергу має право на спадкування за законом і є єдиним спадкоємцем, що також підтверджується витребуваною у Другої вінницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи №492/2024, заведеної після до майна померлого [INFO] [PERSON] . Родинні відносини між померлим [PERSON] та заявником [PERSON] підтверджується: копією свідоцтва про народження [NUMBER] , де в графі батько записаний [PERSON] (а.с.10). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина до складу якої увійшла однокімнатна квартира під номером [ADDRESS] та належала спадкодавцю на праві особистої приватної власності, що підтверджується договором дарування, від 10.07.1998 року (а.с.14). 10.09.2024 року [PERSON] звернувся Другої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 16 жовтня 2024 року державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Вказана постанова обґрунтована, тим, що спадкоємець не подав протягом 6 місяців, з часу відкриття спадщини, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та на день смерті не проживав разом із спадкодавцем, адже спадкодавець на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в той час, як спадкоємець був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с 12). Згідно акум, від 03.07.2024 року, складеним за участі мешканців будинку [ADDRESS] (а.с. 13) спадкодавець [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою він не проживав більш ніж двадцять років. Згідно вказаного акту вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , в період з липня 1998 року по день смерті [INFO] не проживав. Натомість, згідно акту опиту сусідів за № 450 від 04 липня 2024 року, вбачається, що [PERSON] проживав з дружиною (нині покійною) і сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з липня 1998 року по день смерті [INFO] . Після смерті дружини [PERSON] проживав з сином і вів з ним спільне господарство, не будучи зареєстрованим за даною адресою, так як мав реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому за договором дарування. Отже, з липня 1998 року і по день своєї смерті ( [INFO] ) [PERSON] постійно проживав зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , незважаючи на те, що був зареєстрований за іншою адресою. Додатковим підтвердженням проживання спадкодавця та спадкоємця за однією адресою та не проживання спадкодавця за місцем реєстрації, було підтверджено показами свідків, які проживають у будинку [ADDRESS] та в будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц. З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього, надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved