Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

16.10.2023 позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що 13.02.2022 на підставі кредитного договору, укладеного банком з відповідачкою, їй видано кредит в сумі 80100 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 10.08.2023 розмір заборгованості становить 115535,33 грн., з яких 78250,66 грн. - заборгованість за кредитом, 8,91 грн. - заборгованість за відсотками, 37275,76 грн. - заборгованість за комісією. Крім того, 15.05.2021 на підставі кредитного договору, укладеного банком з відповідачкою, їй видано кредит в сумі 12000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 10.08.2023 розмір заборгованості становить 16976,21 грн., з яких 11474,16 грн. - заборгованість за кредитом, 5502,05 грн. - заборгованість за відсотками, 0 грн. - заборгованість за комісією. Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за двома договорами у загальному розмірі 132511,54 грн. 16.02.2024 відповідач подала зустрічну позовну заяву до відповідача, відповідно до якої просила визнати недійсним п. 5 укладеного між сторонами договору № 1002093310401 від 13.02.2022 про надання споживчого кредиту у сумі 81000 грн. шляхом підписання [PERSON] заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо встановлення розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%. Крім того, просила зарахувати сплачену [PERSON] 13.08.2022 комісію в сумі 889,34 грн. в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначала, що встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, що свідчить про несправедливість умови договору в цій частині, а тому це є підставою для визнання його в судовому порядку недійсним. Значна частина щомісячного платежу припадає на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, хоча будь-яких послуг від банку відповідач не отримувала і не зрозуміло, що включено до цих послуг. З розрахунку суми заборгованості по комісії за кредитним договором від 13.02.2022 № 1002093310401 вбачається, що відповідач сплатила 13.08.2022 889,34 грн., що повинно бути зарахованого в рахунок повернення боргу. Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 19.10.2023 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 06.03.2024 поновлено строк відповідачу для подачі відзиву на позовну заяву та подання зустрічного позову про визнання недійсним пункту договору, суд ухвалив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, прийнято зустрічний позов про визнання недійсним пункту договору до спільного розгляду з первісним позовом про стягнення заборгованості та об`єднано їх в одне провадження. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 31.07.2024 підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила позовні вимоги банку задовольнити частково та стягнути на його користь заборгованість у загальному розмірі 94346,44 грн. та 1905,64 грн. судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог просила відмовити за необґрунтованістю. Позивачем подано відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого останній вказував, що статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено ряд фінансових платіжних послуг, а також не фінансових платіжних послуг. З огляду на виконані банком послуги, надання яких підтверджується серед іншого і випискою по рахунку щодо зарахування коштів на рахунок відповідача, списання коштів з рахунку для погашення заборгованості, нарахування відсотків та інших платежів тощо, умова про встановлення комісії за такі послуги не є нікчемною чи такою, що суперечить вимогам законодавства, оскільки перелічені операції не є послугами, що надаються безоплатно, а відтак і позовні вимоги не підлягають задоволенню. Інформування клієнта про розмір та дату платежу, про залишок заборгованості не є послугами з розрахунково-касового обслуговування чи послугами з зарахування, нарахування та перерахування грошових коштів, а відтак, останні можуть надаватися за плату - комісію, на підставі домовленості сторін договору. Крім того, позивач зазначав, що відповідач при зверненні до суду обрав неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на зазначене, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. Відповідачем подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого вважала зустрічний позов обґрунтованим та просила його задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності його представника. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме в сумі 94346,44 грн. та судові витрати в сумі 1905,64 грн. В задоволенні решти вимог просили відмовити. Вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили задовольнити. З`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 15.05.2021 [PERSON] підписано заяву № 2001873848501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій остання просила надати їй кредит на наступних умовах: цільове призначення - загальні споживчі цілі; сума 12000 грн.; строк - 12 місяці; стандартна процентна ставка - 47,88% річних; реальна річна процентна ставка - 47,88% річних (а.с. 7-8). 15.05.2021 [PERSON] підписано також паспорт споживчого кредиту кредит на загальні цілі, в тому числі для оплати за договорами страхування, в якому їй була надана інформація щодо умов кредитування (а.с. 8 звор. бік). 13.02.2022 [PERSON] підписано заяву № 1002093310401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій остання просила надати їй кредит на наступних умовах: цільове призначення - загальні споживчі цілі, сплата разової комісії банку; сума 80100 грн.; строк - 24 місяці; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%; розмір процентної ставки - 0,010% річних; разова комісія 0,00% від суми кредиту; спосіб надання кредиту - банківський переказ на рахунок, отримувачем якого вказана [PERSON] (а.с. 3-4). В заяві наведено також графік платежів, за яким сума повернення здійснюється рівними частинами; дата платежу - до 13 числа кожного календарного місяця; платіжні періоди - з 13.02.2022 по 13.02.2024; усього за 24 місяці 137587,98 грн.; сума платежу за розрахунковий період 5732,84 грн. та 5732,66 грн. останній платіж; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2394,99 грн. щомісячно. 13.02.2022 [PERSON] підписано також паспорт споживчого кредиту на загальні споживчі цілі, в якому їй була надана інформація щодо умов кредитування (а.с. 5). Надання кредитних коштів в сумі 12000 грн. та 81000 грн. підтверджується платіжною інструкцією від 13.02.2022 та довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору від 15.05.2021 (а.с. 36). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача станом на 10.08.2023 за кредитним договором № 2001873848501 від 15.05.2021 становить 16976,21 грн., у тому числі 11474,16 грн. заборгованість по сумі кредиту, 5502,05 грн. заборгованість за відсотками, 0 грн. заборгованість за комісією (а.с. 37-38). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача станом на 10.08.2023 за кредитним договором № 1002093310401 від 13.02.2022 становить 115535,33 грн., у тому числі 78250,66 грн. заборгованість по сумі кредиту, 8,91 грн. заборгованість за відсотками, 37275,76 грн. заборгованість за комісією. Відповідачкою сплачено: 1849,34 грн. на погашення тіла кредиту, 3.3 грн. на погашення відсотків, 889,34 грн. на погашення боргу за комісією (а.с. 38-39). 10.08.2023 АТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] надіслано досудові вимоги (повідомлення), в яких доведено до відома останньої, що станом на 10.08.2023 існують заборгованості, які банк просив погасити в строк не пізніше 30 календарних днів (а.с. 32-34). З виписок по особових рахунках відповідача вбачається рух коштів по рахунках відповідача за період з 13.02.2022 по 10.08.2022 та з 15.05.2021 по 10.08.2023 (а.с. 40-43) Відносно вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що розмір нарахованої та не погашеної заборгованості за кредитним договором від 15.05.2021, укладеним сторонами у справі, становить 11474,16 грн. за тілом кредиту та 5502,05 грн. за відсотками, а за кредитним договором від 13.02.2022, укладеним сторонами у справі, становить 78250,66 грн. за тілом кредиту та 8,91 грн. за відсотками. Цей борг підтверджується наявними матеріалами справи та визнається відповідачем. Враховуючи зазначені обставини, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Відносно вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією та визнання недійсним пункту 5 кредитного договору стосовно встановлення комісії в сумі 2,99 % та зарахування суми сплаченої комісії, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з абзацом 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29. постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Судом встановлено, що пунктом 5 спірного кредитного договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів та паспорті споживчого кредиту. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Аналогічні висновки щодо застосування правових норм у спірних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду від 5 січня 2023 року у справі № 752/4008/20. Однак, визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року усправі № 916/3156/17). Тому позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним пункту 5 кредитного договору не підлягають задоволенню саме у зв`язку із обранням неналежного способу захисту. За таких обставин, в період з 13.02.2022 по 10.08.2023 банком без належним на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 37275,76 грн., з яких [PERSON] сплачено 889,34 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. На переконання суду вказані кошти мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту. Тому загальний розмір заборгованості за кредитним договором від 13.02.2022 становить 77370,23 грн. (115535,33-37275,76-889,34). Крім того, підлягає стягненню з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15.05.2021 в загальному розмірі 16976,21 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 94346,44 грн. Враховуючи викладене, первісний позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість у сумі 94346,44 грн. за тілом кредиту та відсотками. Вимоги про стягнення решти заборгованості задоволенню не підлягають. У зв`язку з висновком суду про необхідність стягнення з [PERSON] боргу за тілом кредиту за відрахуванням сум, які були сплачені нею в якості комісії, вимоги за зустрічним позовом про зарахування безпідставно сплаченої комісії в сумі 889,34 грн. задоволенню також не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1910,97 грн., сплачений при зверненні до суду ((2684 х 94346,44)/132511,54 = 1910,97).

Outcome: partial