Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, посилаючись на те, що 09 грудня 2020 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Porsche Cayenne» номерний знак « [NUMBER] », трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої власнику автомобіля «Toyota Corolla» номерний знак « [NUMBER] » завдана матеріальна шкода. Позивач вказує, що на момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник автомобіля «Toyota Corolla» номерний знак « [NUMBER] » звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з метою отримання матеріального відшкодування. На підставі Наказу Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 8128 (вісім тисяч сто двадцять вісім) гривень 17 (сімнадцять) копійок. Загальна сума витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України, які пов`язані з визначенням матеріального збитку склала 1600 (одна тисяча шістсот) гривень. Оскільки, відповідач, на теперішній час відмовляється в добровільному порядку відшкодувати в порядку регресу виплачене матеріальне відшкодування, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 9728 (дев`ять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 17 (сімнадцять) копійок матеріальної шкоди в порядку регресу; витрати по сплаченому судовому зборі. Представник позивача, відповідно до позовної заяви, просить суд позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в спрощеному провадженні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 09 грудня 2020 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Porsche Cayenne» номерний знак « [NUMBER] » по вул. Самодіяльності 34 в м. Одесі, скоїв зіткнення з т/з «Toyota Corolla» номерний знак « [NUMBER] ». Вина [PERSON] у скоєнні даного ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 11 січня 2021 року у справі №521/21706/20. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власником автомобіля «Toyota Corolla» номерний знак « [NUMBER] » згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не відшкодував шкоду заподіяну власнику автомобіля «Toyota Corolla» номерний знак « [NUMBER] », власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з метою отримання матеріального відшкодування. На підставі Наказу «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 8128 (вісім тисяч сто двадцять вісім) гривень 17 (сімнадцять) копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №889296 від 16 лютого 2021 року. Для визначення матеріального збитку завданого автомобілю «Toyota Corolla» номерний знак « [NUMBER] » внаслідок ДТП позивач поніс витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, що підтверджуються платіжними інструкціями №889377 та №889386 від 17 лютого 2021 року. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно з п. п. "а" п. 41. 1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1. 7 ст.\~1\~цього Закону та майну, яке знаходилось у цьому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 ст.\~1191\~ЦК передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 38. 2. 1, п. 38. 2, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13. 1 ст. 13 вищезгаданого Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 вище зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом також встановлено, що 03 жовтня 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України направило на адресу відповідача досудове повідомлення про відшкодування збитків у порядку регресу, однак відповідач добровільно заборгованість не сплатив. Відповідачем не надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів на підтвердження цих заперечень. У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 8128 (вісім тисяч сто двадцять вісім) гривень 17 (сімнадцять) копійок в рахунок сплаченого страхового відшкодування та 1600 (одна тисяча шістсот) гривень в рахунок понесених витрат, а всього в розмірі 9728 (дев`ять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 17 (сімнадцять) копійок. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №984100 від 26 серпня 2024 року. Оскільки позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved