Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за кожною право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , посилаючись на те, що на момент набуття права власності на вказану квартиру батьком законодавством не була передбачена як обов`язкова видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Батько отримав квартиру як член кооперативу, ним була проведена повна сплата пайових внесків за вказане житлове приміщення, а отже він набув права власності на спірну квартиру. Після його смерті позивачі прийняли у встановленому законом порядку спадщину разом з матір`ю та братом. Оскільки батько свого часу набув на законних підставах право власності на спірну квартиру, остання входить до складу спадкового майна. Померлий батько не оформив своє право власності на нерухоме майно і не отримав правовстановлюючий документ, а відтак позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права. При цьому, рішенням суду, що набрало законної сили, за покійною на даний час матір`ю та братом, який є відповідачем у даній справі, визнано право власності на відповідні частки у праві власності на квартиру, які спільну сумісну власність подружжя батьків та в порядку спадкування за законом після смерті батька. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.10.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. В судове засідання представник позивачів не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позов та просив його задовольнити, а також не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2008 року у справі №2-2536/08, яке набрало законної сили, визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на частину, як за подружжям та на 1/8 частину в порядку спадкування, а всього на 5/8 частин квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. При цьому, судом було встановлено, що [PERSON] - позивач по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1969 року. Позивачі постійно проживають та зареєстровані в спірній квартирі. Чоловік позивача [PERSON] , який помер [INFO] , був членом ЖБК «Полісся» з 1974 року, перший пайовий внесок за квартиру внесений був у 1974 році, а останній у 1989 році, під час перебування в шлюбі позивача [PERSON] та померлого [PERSON] . За таких обставин, суд визнав, що вищезазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та визнав за [PERSON] дружиною право власності на частину спірної квартири, як за подружжям та на 1/8 частину в порядку спадкування та за [PERSON] сином померлого [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири, оскільки в родині [PERSON] було троє дітей: син [PERSON] , та дочки: [PERSON] та [PERSON] , які звернулись до нотаріальної контори в установлений законом строк, проте не можуть оформити права власності на спадкове майно, оскільки воно не було юридично оформлено. Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~пункту 23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.\~За наявності\~умов для\~одержання в\~нотаріальній \~конторі \~свідоцтва \~про право\~на спадщину\~вимоги провизнання\~права на\~спадщину судовому\~розглядові не\~підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною\~звернення особи\~до суду\~в справах\~про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно в\~порядку спадкування\~є неможливість\~спадкоємцями,\~які прийняли\~спадщину,\~оформити своє\~право на\~спадщину в\~нотаріальній конторі\~з причин\~відсутності правовстановлюючих\~документів на\~спадкове майно\~на ім`я\~спадкодавця та/або\~відсутності державної\~реєстрації нерухомого\~майна спадкодавцем. Такі\~випадки характерні\~для сільської\~місцевості,\~де право\~власності на\~житловий будинок\~за спадкодавцем\~підтверджується лише\~записом в\~погосподарській книзі\~сільської ради\~та тривалим\~фактом володіння\~цим майном\~особою,\~яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином,\~спадкодавцеь [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , за життя не оформила своє право власності на спірну квартиру, яке набув відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність». Після його смерті, спадщину у встановленому законом порядку прийняли: дружина спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] та за якою судом визнано право власності на 5/8 частин спірної квартири; син [PERSON] , за яким судом визнано право власності на 1/8 частину квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька; дочки [PERSON] та [PERSON] , які успадкували по 1/8 частині спірної квартири кожна. З огляду на вищезазначене, у позивачів, які прийняли спадщину за законом у встановленому законом порядку після смерті батька, не має можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку на нерухоме майно, яке належало спадкодавцю на праві власності та не було ним оформлене за життя. Враховуючи вищенаведене, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved