Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-01 00:00:00

16.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Селфі Кредит та [PERSON] був укладений кредитний договір № 299504. Відповідно до умов договору кредит надавався в сумі 6000 грн. строком на 30 днів, з умовою сплати щомісячних процентів відповідно дотаблиці обчислення. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена - 0,01%, застосовується якщо споживач у межах строку, визначеному у п. 1.4 Договору (30 днів), здійснить повне погашення кредитної заборгованості. Пунктом 4.3.1 Договору передбачено умови, за яких, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 днів поспіль. Згідно витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 29022024 від 29.04.2024 року загальна сума заборгованості разом на момент відступлення права вимоги становила 14 652 грн., з яких: 6 000 грн. - основна сума боргу; 8 652 грн. - заборгованість за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. 18.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ФК Інвеструм та відповідачем було укладено кредитний договір №20664-02/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, яким є W6175. Згідно Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ ФК Інвеструм надає клієнту кредит у розмірі 2 000 грн. на умовах строковості, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п. 1.2. Договору, кредит надавався строком на 30 днів, до 19.03.2022 року. За користування кредитом Клієнт сплачує 182.5% річних від суми кредиту в розрахунку 0.50% на добу (п. 1.3 Договору). Станом на 19.03.2022 року відповідач мав сплатити 2300 грн., з яких: 2000 - основна сума боргу; 300 грн. - проценти за користування кредитом, що узгоджується з графіком платежів, підписаним відповідачем. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 08122022 від 08.12.2022 року загальна сума заборгованості разом на момент відступлення права вимоги становила 6 038 грн., з яких: 2 000 грн. - основна сума боргу; 4 038 грн. - заборгованість за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами 1 та 4 статті 11\~Цивільного кодексу\~України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. В силу положень статті 626\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627\~Цивільного кодексу\~України визначено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628\~Цивільного кодексу\~України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст.\~1046\~Цивільного кодексу\~України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 509\~Цивільного кодексу\~України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.\~525\~Цивільного кодексу\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, оскільки Відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що Відповідачем були порушені умови кредитних договорів. Таким чином, відповідний борг за договором про надання споживчого кредиту № 299504, від 16.02.2022 в сумі 14 652 грн., з яких: 6 000 грн. - основна сума боргу, 8 652 грн. - заборгованість за відсотками, та договором про надання споживчого кредиту № 20664-02/2022 від 18.02.2022 року, в сумі 6 038 грн., з яких: 2 000 грн. - основна сума боргу, 4 038 грн. - заборгованість за відсотками, суд вважає обгрунтованими. Судом також встановлено, що 18.12.2022 року між ТОВ ФК Інвеструм та ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу №08122022, згідно якого ТОВ ФК Інвеструм передає ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів приймає належні ТОВ ФК Інвеструм права вимоги до за кредитними договорами до боржників, вказаним у реєстрі боржників, зокрема за договором про надання споживчого кредиту № 20664-02/2022 від 18.02.2022 року на загальну суму заборгованості 6 038 грн. Далі, 29.02.2024 року між ТОВ Селфі Кредит та ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ Селфі Кредит передає ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів приймає належні ТОВ Селфі Кредит права вимоги до за кредитними договорами до боржників, вказаним у реєстрі боржників, зокрема за договором про надання споживчого кредиту № 299504 від 16.02.2022 року на загальну суму заборгованості 14 652 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проте Відповідач не надав доказів виконання зобов?язання за договорами як перед Позивачем, так і перед первісними кредиторами. За таких обставин, оскільки Відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що Відповідачем були порушені права та законні інтереси Позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, відповідна сума боргу за договором про надання споживчого кредиту №299504, від 16.02.2022 в сумі 14 652 грн., з яких: 6 000 грн. - основна сума боргу, 8 652 грн. - заборгованість за відсотками та договором про надання споживчого кредиту № 20664-02/2022 від 18.02.2022 року, в сумі 6 038 грн., з яких: 2 000 грн. - основна сума боргу, 4 038 грн. - заборгованість за відсотками, яка існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнута з Відповідача в судовому порядку. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з частиною 2 статті 12\~Цивільного процесуального\~кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до частини 1 статті 12\~Цивільного процесуального\~кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3 статті 83\~Цивільного процесуального\~кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України). Разом з цим Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що Відповідач був позбавлений можливості у порядку частини 4 статті 83\~Цивільного процесуального\~кодексу України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед Позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що Відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Відповідно до ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Outcome: approved