Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

В листопаді 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №25633 від 20.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 26 461 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 02 березня 2020 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір № 199594874. Відповідно до п.1.1. Договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 12500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Договір № 199594874 було укладено в електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства шляхом вчинення ним на сайті позикодавця певних послідовних дій та підписано електронним його підписом. Позивач зазначає, що на початку листопада 2023 року через додаток «Дія» він дізнався про існування постанови про відкриття виконавчого провадження № 66140231 з примусового виконання виконавчого напису №25633, виданого 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] 26461 грн. 38 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Він вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, про що, між іншим вказує те, що заборгованість, на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, він не погоджується із сумою заборгованості, жодного повідомлення про наявність в нього заборгованості він позивач не отримувавта кредитний договір не є нотаріально посвідченим. З посиланням на вказане та з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 04.12.2023 справу за позовною заявою [PERSON] направлено до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська для розгляду за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 20.02.2024 дану справу передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 21.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками до неї, які відповідно до рекомендованого повідомлення ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» отримано 01.05.2024. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання до суду відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Третіми особами пояснення щодо позову до суду не надані. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, 02 березня 2020 року між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір № 199594874. Відповідно до п.1.1. Договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 12500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п.1.2. Договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Відповідно до п.1.3. Договору, на період строку, визначеного п.1.2. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,79 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Позичальник зобов`язаний повернути Товариству кредит, нараховані процентизгідно п.1.3. цього Договору не пізніше строку, вказаного в п.1.2. цього Договору. Відповідно до п.4.4. Договору, з урахуванням положень п.1.3., п.1.4. та п.1.5. цього Договору, позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 289,14 відсотків річних за дисконтною ставкою або 622,20 відсотків річних за Базовою ставкою. Згідно копії виконавчого напису нотаріуса №25633, вчиненого 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., запропоновано стягнути з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором №199594874 від 02.03.2020, який укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що становить 26461,38 грн., з яких: сума заборгованості складає 25 261 грн. 38 коп., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12 499 грн. 50 коп., прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 12 761,88 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати стягувача в розмірі 1200,00 грн.; стягнення заборгованості проводиться з 29 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66140231, приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. 21.07.2021 відкрито виконавче провадження №66140231 з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса №25633, де боржником є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.08.2021, постановленою приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С., звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на виконання вказаного виконавчого напису. За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 29 червня 1999 року на виконання вимог ст.87 Закону №3425-ХІІ Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до п.1 вказаної постанови документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим за подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14 залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Згідно зі ст.88 Закону №3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За правилами, встановленими статтею 5 Закону №3425-ХІІ, нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5(далі - Порядок), встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 21.09.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною, кредитний договір який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що нотаріус не має законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за договорами, які не є нотаріально посвідченими. Разом з цим, вбачається, що відповідно до копії кредитного договору №199594874 від 02.03.2020, сторонами якого зазначено ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , цей договір не є нотаріально посвідченим. Також, вбачається, що доказів того, що нотаріус переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості, суду не надано. Крім того, встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 12.03.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року. Також, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 199594874 був укладений 02 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , проте виконавчий напис №25633 вчинено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. відносно [PERSON] , також, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем теж відносно [PERSON] , із зазначенням РНОКПП [NUMBER] , тотожного з РНОКПП позивача. Зважаючи на викладене та на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на договорі, який є не нотаріально посвідченим та відносно [PERSON] , в той час, як кредитним договір було укладено між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , враховуючи процесуальну поведінку відповідача, що полягає у ігноруванні виниклого спору, ненадання доказів в спростування позовних вимог позивача, заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Так, позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги від 01.11.2023; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію ордера. З огляду на те, що позивачем не надано даних, які б дозволяли визначити обсяг виконаних адвокатом робіт, як-то: акт виконаних робіт, й враховуючи відсутність обґрунтування заявленої до стягнення суми у розмірі 10 000,00 грн., витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial