Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що 30 травня 2019 року уклала з ТОВ «Алекскредит» кредитний договір №2344835, за умовами якого отримала кредит. З сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» їй стало відомо про внесення її до реєстру боржників, у зв`язку з виконанням виконавчого провадження №62758603, відкритого 30 липня 2020 року на підставі виконавчого напису №15858, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2344835 в розмірі 15\~611,00 грн. Вважала, що виконавчий напис вчинений з чисельними порушеннями та підлягає скасуванню. Так стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів відповідно до Переліку документів, встановлених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку №1172 від 29 червня 1999 року, який діяв до 22 лютого 2017 року визначено, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу надаються наступні документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 22 лютого 2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору. З документів, наданих приватним нотаріусом можна встановити, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Проте, нотаріус вчинив виконавчий напис всупереч наведеному, без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Тому, з урахуванням вказаних обставин, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №15858 від 30 липня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» з боржника: [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2344835 в розмірі 15\~611,00 грн. та стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 6\~500,00 грн. 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. 12 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що постанова суду про визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 була винесена, проте докази на підтвердження її виконання відсутні, а саме виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу. Отже, під час вчинення виконавчого напису у стягувача (відповідача у справі) не було жодної підстави вважати Постанову Кабінету Міністрів України №662 такою, що втратила чинність. Таким чином, відповідач звернувся до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на договорі. Для цього нотаріусу було надано оригінал договору про надання кредиту і засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою про непогашення заборгованості, яка зазначена з урахуванням здійснених позивачем платежів (у разі їх наявності). Із наданої виписки нотаріусом встановлено, що заборгованість за договором існує, її розмір, здійснення позичальником платежів на погашення заборгованості та те, що не минуло три роки з дня виникнення права вимоги. На підставі отриманих документів нотаріус вчинив виконавчий напис. Оскільки всі дії, вчинені ним у відповідності до положень чинного законодавства, то відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розмір витрат на правову допомогу, які просить стягнути позивачка не є співмірним з предметом позову та не підтверджений належними доказами. Тому за вказаних обставин позов задоволенню не підлягає. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що 23 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за реєстраційним №15858 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором №2344835 від 30 травня 2019 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 червня 2019 року по 31 січня 2020 року, сума заборгованості складає 13\~811,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7 000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6\~811,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 1\~800,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 15\~611,00 грн. (а.с. 11). 18 вересня 2021 року [PERSON] одружилася з [PERSON] та змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.10). 07 серпня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №62758603, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості в розмірі 15\~611,00 грн. (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення виконавчих написів визначено главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі по тексту Порядок). Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі по тексту Перелік). Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місця роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначений розділ передбачав надання для одержання виконавчого напису таких документів: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним і нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». За таких обставин Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі договору про надання кредиту №2344835 від 30 травня 2019 року, що не був нотаріально посвідчений (а.с.12-14). Враховуючи викладене, оскільки на момент вчинення виконавчого напису чинним Переліком не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого договору, то виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1211,20 грн. Підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 6\~500,00 грн. не вбачається, оскільки докази, які підтверджують вказані витрати суду не надано.

Outcome: approved