Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Демидівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. У позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог позивач [PERSON] просив визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,4900 га, кадастровий номер 5621455306:01:000:0431, що призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Лішня (масив Мар`янка) Дубенського району Рівненської області в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування таких позовних вимог позивач [PERSON] посилався на те, що його дружина [PERSON] за життя користувалася земельною ділянкою площею 0,4900 га, що розташована в [ADDRESS] . Рішенням Демидівської селищної ради Рівненської області №1354 від 24 грудня 2019 року його дружині [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,4900 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Демидівської селищної ради для ведення особистого селянського господарства в с. Лішня. За замовленням [PERSON] було виготовлено проект землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки у власність. Та після виготовлення проекту землеустрою його дружина [PERSON] звернулась до Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської області з заявою про затвердження проекту землеустрою, але до часу проведення засідання сесії селищної ради його дружина померла. Позивач [PERSON] зазначив про те, що він проживав з дружиною [PERSON] та прийняв спадщину після її смерті. У них є дві дочки [PERSON] та [PERSON] , які спадщину не прийняли після смерті матері. Інших спадкоємців немає. З таких підстав, позивач [PERSON] просив визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,4900 га, кадастровий номер 5621455306:01:000:0431, що призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року відкрите провадження у цивільній справі №558/567/24 за позовною заявою [PERSON] до Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просив визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,4900 га, кадастровий номер 5621455306:01:000:0431, що призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Лішня (масив Мар`янка) Дубенського району Рівненської області в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 4 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі №558/567/24, а справу призначено до розгляду по суті. Судові засідання в цивільній справі №558/567/24 призначались 19 та 27 грудня 2024 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив його позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської області на розгляд справи не з`явився, до суду подав заяву в якій просив справу №558/567/24 розглянути без його участі та зазначив про те, що не заперечує проти позовних вимог позивача (а.с. 26). Суд, заслухавши вступне слово позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог (а.с. 26), не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , 12 січня 1974 року у Демидівській селищній раді Млинівського району Рівненської області зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 7, 8, 11). Як встановлено згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Рівне, Рівненської області. Відповідно до норм ст.ст. 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До суду надійшли заяви [PERSON] та [PERSON] , які є дочками [PERSON] , померлої [INFO] , та які в заявах зазначили про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] підтримують. Згідно постанови №02-31/237 від 10 жовтня 2024 року приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. встановлено, що нотаріусом 23 серпня 2024 року за заявою [PERSON] було заведено спадкову справу №99/2024 (у нотаріуса), яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на земельну ділянку площею 0,4900 га, кадастровий номер 5621455306:01:000:0431, що розташована на території Демидівської селищної ради Демидівського району Рівненської області, відмовлено, у зв`язку з тим, що не надано спадкоємцем правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Демидівської селищної ради Рівненської області №1354 від 24 грудня 2019 року (а.с. 21) [PERSON] , жительці [ADDRESS] , надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,4900 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Демидівської селищної ради для ведення особистого селянського господарства в с. Лішня (масив Мар`янка) Демидівського району. На підставі такого рішення селищної ради та за замовленням [PERSON] ФОП [PERSON] виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с. 36-67). Дослідженими доказами по справі встановлено, що [PERSON] звернулась до відповідача Демидівської селищної ради з заявою про затвердження проекту землеустрою та надання їй у власність земельної ділянки площею 0,4900 га в с. Лішня для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5621455306:01:000:0431 (а.с. 68). Розгляд такої заяви [PERSON] було призначено на засідання сесії селищної ради 1 березня 2022 року. Заява [PERSON] не була розглянута, а [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Спірна земельна ділянка відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року за № 1051 є зареєстрованою в Державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий номер, а отже земельна ділянка є сформованою. Відповідно до п. 3.5. роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] у порядку та строки, передбачені ст.ст. 1220-1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] . За життя [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, замовила та отримала проект землеустрою на земельну ділянку, але не встигнула завершити приватизацію земельної ділянки та отримати правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку площею 0,4900 га, хоча земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та відомості про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру. Відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім`я спадкодавця, унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] . Враховуючи встановлені обставини справи та вказані правові норми, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 1216-1220, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України та ст.ст. 79, 81, 121, 125, 126 ЗК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved