Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-14 00:00:00

представник позивача звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25\~443,67 грн. за кредитним договором № 15546/113/2021 від 16 грудня 2021 року та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого, відповідачу надано кредит у сумі 42 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 37,8% та повернення такого в строк до 15 грудня 2025 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 22 липня 2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 25\~443,67 грн., яку й просить стягнути з відповідача. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема,\~у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено позовну заяву разом з додатками, ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, які було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15546/113/2021 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 42 000 гривень на строк до 15 грудня 2025 року. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору № 15546/113/2021, банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п. 3.2 кредитного договору № 15546/113/2021, за користування кредитом позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку у розмірі 37,8 % процентів річних. Відповідно до п. 3.6. кредитного договору № 15546/113/2021, позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення Кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Згідно п. 5.1, 5.2. кредитного договору № 15546/113/2021, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтентною схемою згідно Додатку 1 (платіжного календаря), що є невід`ємною частиною договору. Як вбачається з меморіального ордеру № 581576 кредитні кошти [PERSON] отримано 16 грудня 2021 року. Як убачається з розрахунку заборгованості, станом на 22 липня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 25\~443,67 грн., з яких 21\~042,86 грн. заборгованість за кредитом, 4400,81. заборгованість за відсотками. З метою досудового врегулювання спору АТ АКБ «Львів» 10 червня 2024 року було направлено на адресу відповідача вимогу про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором № 15546/113/2021 за вих. №4385/0-07, однак відповідачем не було вчинено жодних дій для погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 21\~042,86 грн., за тілом кредиту, знайшли своє повне ствердження під час судового розгляду, а тому підлягають до задоволення. В той же час, щодо стягнення заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє станом на день розгляду справи. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, суд приходить до переконання, що нараховані відсотки за період з 01 березня 2022 року по 01 липня 2024 року, - підлягають списанню. В той же час, відсотки за період з 16 грудня 2021 року по 01 лютого 2022 року - слід стягнути на користь позивача. Так, за вказаний період позивачем нараховано відсотків на поточну суму заборгованості в розмірі 3264,08 грн., тоді як відповідачем згідно вказаного розрахунку було сплачено 2059,86 грн. Враховуючи вищевикладене, на користь позивача слід стягнути 1204,22 грн., відсотків за кредитом. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2647,58 грн.

Outcome: partial