Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилається на те, що 21 жовтня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу із відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач вказує, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Спільного господарства з відповідачем не ведуть, живуть окремо та вважає, що шлюб фактично припинено. Вказує, що сім`я розпалася остаточно і її збереження не можливе. Вказує, що спільні діти, зареєстровані та проживають із нею за адресою [ADDRESS] , а також знаходяться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дітей не надає, незважаючи на реальні потреби дітей, позивачка самостійно несе витрати на забезпечення та утримання дітей. За таких обставин вона змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів. На основі викладеного, просить суд шлюб\~між\~нею і\~відповідачем розірвати\~тастягнути з\~ [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 листопана 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито спрощене провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, в її інтересах адвокат Ісопчук В.В., спрямував на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі та без участі позивача, позов підтримує просить шлюб розірвати та стягнути аліменти. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2\~ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Статтею ст.\~11\~ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до положень ст.ст.\~12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції про що зроблений актовий запис № 2263, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Із копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] (а.с.6-7) Із витягу №651479 про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку наданого адміністратором відділу реєстраційних процедур управління надання адміністративних послуг вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.9) Відповідно до\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно\~ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 51 ч.1 Конституції України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, причиною розірвання шлюбу стали різні інтереси та протилежні погляди не тільки на життя, а й на шлюб та сім`ю. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Шлюб існує формально. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 21 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції про що зроблений актовий запис № 2263, необхідно розірвати. Що стосується\~позовних вимог\~про стягнення\~аліментів тозгідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини. Оскільки діти сторін, на даний час, проживають разом з позивачем, що відповідачем не спростовано, і на кожного з батьків покладено однаковий обов`язок щодо їх утримання і матеріального забезпечення, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів, оскільки в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Проаналізувавши вимоги позивача щодо розміру аліментів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 6000 грн щомісячно , тобто по 3000 грн на кожну дитину, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів про матеріальну спроможність відповідача надавати аліменти в більшому розмірі. Положенням ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1ст.\~430\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності\~до\~ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог а отже з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 581 грн. 37 коп.

Outcome: partial