Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про припинення запису обтяження, де просить суд: Зняти обтяження (заборону), яке зареєстровано: 07.06.2005 року о 12:10:50 за № 2055148 реєстратором: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Запорізький р-н, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6 (06143) 4-11- 62; vilzpdnk@ukr.net у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Тип обтяження: заборона (архівний запис). Реєстраційний номер обтяження: 2055148. Підстава обтяження: позика, б/н, Ощадбанк, м. Вільнянськ. Власник [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Додаткові дані: Архівний номер: 1999850ZAP107, Архівна дата: 31.05.2000 14:44:00, Дата виникнення: 21.03.1990, № реєстра: 57514-309, внутр. №7701354026F14D2F2C3F, комментарий: p18, Заявник та власник нерухомого майна - [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування позову позивач посилається на наступне. [PERSON] , [INFO] місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження XII - [NUMBER] виданого 28.10.1986 року. [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 24 березня 1960 року. Отже, [PERSON] є рідним дідусем [PERSON] . Після смерті [PERSON] (факт смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданого 19 червня 1991 року) відкрилась спадщина на все належне йому майно. Після оформлення прав на спадщину, на праві власності за законом, Позивачу належить житловий будинок [ADDRESS] та земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1236 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки:2321510100:13:001:0128, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності позивача на вищезазначений будинок підтверджується роздруківкою Інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно від 09.10.2024 року сформованою приватним нотаріусом Райською Т.М. Право власності позивача на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Райською Т.М. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, 25.06.2024 року, за реєстровим №2730, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2960260323215. Однак, під час здійсненні реєстраційних дій в офісі у приватного нотаріуса Позивачу стало відомо про наступні відомості та обставини. Тип обтяження: заборона (архівний запис) Реєстраційний номер обтяження: 2055148 Зареєстровано: 07.06.2005 року о 12:10:50 за № 2055148 реєстратором: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Запорізький р-н, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6 (06143) 4-11-62; vilzpdnk@ukr.net. Підстава обтяження: позика, б/н, Ощадбанк, м. Вільнянськ. Власник [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Додаткові дані: Архівний номер: 1999850ZAP107, Архівна дата: Документ сформований в системі «Електронний суд» 07.11.2024 3 31.05.2000 14:44:00, Дата виникнення: 21.03.1990, № реєстра: 57514-309, внутр. №7701354026F14D2F2C3F, комментарий: p18, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. З огляду на вищезазначені обставини, Позивач не зміг реалізувати належне йому право на відчуження нерухомого майна та Позивач отримав від нотаріуса Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 жовтня 2024 року, в якій відмовлено [PERSON] у посвідченні договору купівлі - продажу вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язання з правовідносин: позика б/н, Ощадббанк, м. Вільнянськ. Відповідно до ст. 111 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами виникли з підстав надання позики. Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За визначенням ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. В силу ч.2 ст.593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Отже, обтяження є засобом забезпечення виконання зобов`язання, є похідним, належним та залежним відносно певного цивільного зобов`язання. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. (Постанова ВС КЦС від 07 жовтня 2020 року, справа № 705/3876/18; провадження № 61-697св20). Першочергово суд визначає, що забезпечення виконання зобов`язання встановлено саме в інтересах відповідача АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», як правонаступника Держбанку (Вільнянської філії «Ощадбанку»). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Вирішуючи питання доцільності продовження обтяження, як засобу забезпечення виконання зобов`язання, що є предметом спору за даною справою, з урахуванням принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що у разі припинення зобов`язання шляхом його виконання або зі сплином часу, який є достатньо тривалим, за наслідками чого неможливо стверджувати про актуальність наявного зобов`язання та реальність перспектив застосування примусових заходів відносно виконання такого зобов`язання (відсутність судового провадження, сплив строку позовної давності, відсутність виконавчого провадження, сплив строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тощо … ), з метою дотримання принципу добросовісності стягувач - відповідач АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», як правонаступник Держбанку (Вільнянської філії «Ощадбанку»), мав би вчинити дії з ініціювання реєстрації припинення обтяження, як засобу забезпечення виконання зобов`язання та забезпечити реєстрацію припинення обтяження. На переконання суду, позивач, як правонаступник (спадкоємець) боржника, враховуючи застосовність принципів справедливості, добросовісності та розумності, може з достатньою передбачуваністю, розраховувати на те, що, у разі виконання зобов`язання або спливом часу, що зводить нанівець перспективи застосування примусових заходів щодо виконання зобов`язання, стягувач самостійно ініціює реєстрацію припинення обтяження та забезпечить проведення реєстрації припинення обтяження, що буде також відповідати дотриманню принципу правової визначеності щодо, зокрема зобов`язання та його забезпечення, та відносно цивільно правових відносин в цілому. Оскільки, матеріали цивільної справи не містять доказів ініціювання, з боку відповідача - АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», реєстрації припинення обтяження, така бездіяльність, на переконання суду, свідчить про правову позицію відповідача про актуальність, реальність та необхідність продовження дії обтяження на момент розгляду справи. Отже, суд приходить до висновку про не доведення перед судом з боку відповідача АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», наявного на час розгляду справи зобов`язання та необхідності продовження дії засобу забезпечення виконання зобов`язання у виді обтяження, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Одночасно, суд роз`яснює, що визнання судом обтяження припиненим є правовою підставою для ініціювання та здійснення реєстраційний дій щодо реєстрації припинення обтяження. На підставі викладеного,

Outcome: approved