Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 01 грудня 2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №12. Від шлюбу позивач та відповідачка мають двох дітей: повнолітню дитину, [PERSON] [INFO] та малолітню дитину, - [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинились. Сімейне життя позивача з відповідачем почало поступово погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.10.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.12.2024 року до суду від відповідачки надійшла заява про визнання позову та відповідачка просила розглянути справу без її участі. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК Українидатою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 грудня 2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві між позивачм та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №12. Від шлюбу позивач та відповідачка мають двох дітей: повнолітню дитину, [PERSON] [INFO] та малолітню дитину, - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Фактично сім`я припинила своє існування, позивач та відповідач втратили почуття взаємного кохання та поваги, подальше сімейне життя є неможливим. Позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56СК України передбачено право кожного з подружжяприпинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексуУкраїни встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст.112СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved