Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з\~ [PERSON] (далі Відповідач) заборгованість за кредитним договором. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача зазначила, що [PERSON] уклав з Акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі АТ «Такскомбанк») Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11774211-SP від 24.09.2021(далі кредитний договір), підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайти банку: www. taskombank.com.ua та беззастережно приєднався до договору. 28.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі -) укладено Договір факторингу № НІ/11/15-Ф (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 33 366.76 грн., з яких: -15573.72 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; -17793.04 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; -0 грн. - загальна заборгованість по комісії; -0 грн. - пеня/штрафи. Згідно з п. 2.3. Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних АТ «Таскомбанк» за Кредитними Договорами, Договорами Поруки та їх перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно З п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Рух справи та позиції сторін. 26.09.2024 позов надійшов до суду. 01.10.2024 ухвалою Іванківського районного суду Київської області відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовних вимогах зазначено про розгляд справи без часті представника позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, місце та час проведення судового засідання повідомлений вчасно, належним чином, шляхом надіслання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Відзиву на позов, заяв та клопотань до суду не надав, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Ухвалою суду від 08.01.2025 постановлено ухвалити заочне рішення у справі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Встановлені судом обставини та застосовані норми права. Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.09.2021 Відповідач підписав заяву № 696227 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг /а.с.5/. Відповідно до довідки директора Департаменту супроводження банківських операцій АТ «Таскомбанк» [PERSON] , [PERSON] з 24.09.2021 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , відкритий до заяви № 696227 з номером Кредитного Договору №002/11774211-SP від 24.09.2021, № [NUMBER] , відкритого у АТ «Таскомбанк» /а.с.6/. 28.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № НІ/11/15-Ф, згідно з п.2.1 якого, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього Договору. Пунктом 2.2. Договору факторингу визначено, що фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг. Згідно з п.2.3 Договору факторингу, відступлення прав вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог, але не раніше здійснення оплати фактором згідно з п.3.1 цього Договору. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу. У відповідності до п.3.1 Договору факторингу, фактор зобов`язаний в день укладання сторонами цього договору сплатити клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі_________ на банківський рахунок клієнта /а.с.8-11зв./. При цьому, суд звертає увагу, що вказаний пункт 3.1 Договору факторингу містить частково прихований текст, а саме закрита сума фінансування. Крім того, наданий суду договір факторингу містить лише 1, 2, 3 та 11 сторінку, інші його сторінки відсутні. Також, 28.02.2024 представниками ТОВ «ФК «ЄАПБ» та АТ «Таскомбанк» підписано акт прийому-передачі Реєстру Прав вимоги за Договором факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 /а.с.10/. У Витязі з Реєстру прав вимог до Договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, складеного представником позивача, ТОВ «ФК «ЄАПБ», [PERSON] , зазначено про передання прав вимог до [PERSON] за кредитним договором №002/11774211-SP від 24.09.2021, а саме: загальна сума боргу 33 366.76 грн., з яких: 5 573.72 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 17 793.04 грн. - загальна заборгованість по відсоткам /а.с.11/. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного представником позивача, Какун А.С., заборгованість [PERSON] за кредитним договором №002/11774211-SP від 24.09.2021 станом на 31.07.2024 складає 33 366.76 грн., з них заборгованість за тілом кредиту\~5 573.72 грн.; заборгованість по відсоткам\~17 793.04 грн. /а.с.7/. Щодо укладання кредитного договору, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). На підтвердження позовних вимог представником позивача до матеріалів справи додано: - копію заяви відповідача № 696227 від 24.09.2021; - довідку про відкриття банківського рахунку та видачу платіжної картки; - розрахунок боргу; - договір факторингу; - акт прийому-передачі реєстру прав вимог до договору факторингу; - витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу; - свідоцтва та ліцензії на здійснення банківської діяльності. З наданих до суду матеріалів, встановлено, що Відповідач, підписавши 24.09.2021 заяву № 696227 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг, висловив згоду на отримання від АТ «Таскомбанк» банківських послуг, а саме, просив надати йому електронні довірчі послуги, що включають створення йому удосконаленого електронного підпису, відкрити поточний рахунок та видати платіжну картку, надати інші послуги банківські та фінансові послуги в межах проeкту sportbank. Інформації, що входить в «інші банківські та фінансові послуги», вказана заява не містить. Крім того, суд враховує, що дана заява від 24.09.2021 містить інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію та номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону. В заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети. В результаті поданої Відповідачем 24.09.2021 заяви-анкети, згідно з довідкою директора Департаменту супроводження банківських операцій АТ «Таскомбанк» І. Вороніної, вбачається, що [PERSON] є власником відкритого у АТ «Таскомбанк» поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , № картки [NUMBER] . При цьому, вказана заява-анкета № 696227 від 24.09.2021 не містить вимоги відповідача про надання йому кредиту, його розміру, строку кредитування, обов`язку сплати процентів та їх розмір, а також погодження сторонами інших умов, які є істотними при укладанні кредитного договору. Також варто зазначити, що зміст позовної заяви та додані до неї докази також не містять інформації про суму кредиту, наданого відповідачу, а також спосіб його надання (готівковий/безготівковий/інший). Разом з тим, вказані документи лише підтверджують факт відкриття АТ «Таскомбанк» поточного рахунку [PERSON] , на підставі його заяви від 24.90.2021, видачу платіжної картки, однак, не підтверджують факту укладання між сторонами саме кредитного договору, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язався їх повернути в порядку, визначеному кредитним договором, та сплатити проценти. Щодо надання кредитних коштів, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, позовна заява та додатки до неї не містять інформації про розмір кредиту, наданий відповідачу, та спосіб його надання. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому, згідно пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі №333/5483/20. Наданий представником позивача розрахунок боргу складений представником банку в односторонньому порядку, залежить від його волевиявлення, не є первинним документом та не підтверджує ні факт надання відповідачу кредиту, ні користування відповідачем кредитними коштами, ні факт наявності заборгованості. Відтак, розрахунок заборгованості, на який посилається банк, є внутрішнім документом банку, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом порушення відповідачем своїх зобов`язань та існування боргу. При цьому, виписки з рахунку відповідача, меморіального ордеру (платіжної інструкції) про перерахування відповідачу кредитних коштів, згідно умов кредитного договору, представником позивача до матеріалів справи не надано, клопотань про їх витребування, згідно вимог ст. 84 ЦПК України, представником не заявлялось, а також ним не зазначено про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. Будь-яких інших доказів фактичного надання відповідачу кредитних коштів або встановлення кредитного ліміту, використання відповідачем вказаних коштів, до матеріалів справи позивачем надано не було. Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, доданий до позовної заяви Договір факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 не містить всіх сторінок, до суду надано лише 1, 2, 3 та 11 його сторінки. Крім того, сума фінансування, яка повинна була бути сплачена фактором клієнту за відступлення прав вимог, зазначена в п.3.1 Договору факторингу, прихована. Також, як вбачається з п. 2.3 Договору факторингу, перехід прав вимог не може бути здійснений раніше здійснення оплати фактором клієнту суми фінансування за купівлю прав вимоги. Відповідно до п.3.1 Договору факторингу, фактор зобов`язаний сплатити клієнту суму фінансування в день укладання цього договору. В той час, до матеріалів справи представником позивача не додано доказів здійснення оплати за відступлення прав вимог за Договором факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що матеріалами справи не доведено дотримання позивачем порядку (процедури) передачі прав вимог за кредитними договорами за Договором факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024. Також суд звертає увагу, що наданий до суду Витяг з реєстру прав вимог від 28.02.2024 до Договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, сформовано та підписано одноособово представником однієї сторони договору факторингу, а саме представником фактора ТОВ «ФК «ЄАПБ», [PERSON] та не містить підпису відповідальної особи АТ «Таскомбанк», завіреного печаткою останнього, що суперечить п. 2.3 Договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, оскільки достовірно не підтверджує, що в портфель заборгованості за Договором факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 входили майнові права вимоги, в тому числі, саме відносно [PERSON] , за кредитним договором від 24.09.2021. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», не надав суду доказів переходу від первісного кредитора, АТ «Таскомбанк», до нового кредитора, ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] , за кредитним договором №002/11774211-SP від 24.09.2021. Так, за змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У своїй позовній заяві до суду представник позивача просила розглянути справу у її відсутність в порядку спрощеного позовного провадження. Заявивши суду таке клопотання, позивач, тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19. Згідно із вимогами ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Будь-яких посилань щодо неможливості подання вищезазначених доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, матеріали справи не містить. Отже, у зв`язку із недоведенням позивачем факту укладання саме кредитного договору, фактичного надання відповідачу кредитних коштів та їх розмір, порушення відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів, а також набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено повністю, сплачений позивачем судовий збір та інші судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed